OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Dous

Les Dous és un edifici del municipi de Torrelles de Foix (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa aïllada formada per planta baixa i pis, amb coberta a dues vessants. La façana és de composició simètrica, amb coronament esglaonat, motllures i boles ornamentals. Les obertures estan decorades amb marcs de ceràmica vidriada blanca i blava. El jardí davanter té barana de tancament.
En el 1871 consta ja en el Registre de la Propietat. Sembla que l'edifici correspon a aquesta època i que el 1920 el van remodelar, especialment per l'exterior.

## Referències

* 1 2 «Les Dous». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Lewis Henry Morgan

Lewis Henry Morgan (21 de novembre del 1818 - 17 de desembre del 1881) va ser un antropòleg i etnòleg estatunidenc creador d'una gènesi de la civilització adoptada pel marxisme en temps de Karl Marx.
Nasqué a Aurora (Nova York); estudià a l'Acadèmia Cayuga i al College Union, on va conèixer l'indoamericà Ely Parker, que va provocar l'interès pels problemes de la població indígena nord-americana. Es va llicenciar com a advocat i va exercir com a tal, però la seva passió era l'antropologia, especialment la dedicada als indígenes americans, especialment a la tribu dels iroquesos.
Va ser elegit membre de l'"American Association for the Advancement of Science" i del "Smithsonian Institute".
Morgan opina que els gèrmens del govern han de cercar-se en l'organització de "gents" en l'estadi del salvatgisme fins que, progressivament, s'estableixi la societat política.
Sobre la propietat, pensa que va tenir una formació lenta i feble durant els llargs períodes de salvatgisme, però a poc a poc es va desenvolupar en el cervell humà de manera molt notable la passió per la propietat.
L'organització de la societat, segons Morgan, s'inicia sobre la base del sexe, després sobre el parentiu i, finalment, sobre la base del territori.
La família, la divideix en cinc tipus segons el parentiu: la consanguínia (incest), la punalúa (tipus hawaià o del rapte de les sabines), la sindiàsmica (unió d'un home i una dona sense cohabitació exclusiva), la patriarcal (un home amb diverses esposes que cohabiten) i la monògama.
Quant als períodes ètnics, considera que n'hi ha tres: el salvatgisme, la barbàrie i la civilització (els dos primers subdividits en estadis intermedis, i la civilització en antiga i moderna).
El marxisme va fer seves les teories de Morgan fins al punt que Engels va declarar que aquestes teories no podien ser discutides, ja que procedien directament del procés productiu.

## Obres

* The League of the Iriquois (1851).
* Systems of Consanguinity and Affinity of the Human Family (1864).
* Ancient Society of Research in the Lines of Human Progress from Savagery through Barbarium to Civilization (1881).
# Lepidocephalichthys jonklaasi

Lepidocephalichthys jonklaasi és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sri Lanka.

## Referències

* ↑ «Lepidocephalichthys jonklaasi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Deraniyagala, P.E.P. 1956. Two new subspecies and one new species of cyprinoid fishes from Ceylon. p. 34-35. A Proc. 12th Ann. Sess. Ceylon Assoc. Advancement of Science. Part 1.
* ↑ Pethiyagoda, R. 1991. Freshwater fishes of Sri Lanka. The Wildlife Heritage Trust of Sri Lanka, Colombo. 362 p.
* ↑ Pethiyagoda, R. 1994. Threats to the indigenous freshwater fishes of Sri Lanka and remarks on their conservation. Hydrobiologia 285:189-201.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Liàziuv

Liàziuv (en rus: Лязюв) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 9 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Lizzo

Melissa Vivianne Jefferson, més coneguda com a Lizzo (Detroit, Michigan, 27 d'abril de 1988), és una cantant, compositora, rapera, actriu i presentadora estatunidenca. Va fundar els grups de underground hip hop. Dedicada a la música des del 2010, primer amb els grups de rap The Chalice, Grrrl Prty, The Clerb, Ellypseas i Absynthe; i després debutant en solitari amb Lizzobangers (2013). Va continuar amb Big grrrl small world (2015) i Cuz I love you (2019), que inclou Juice que es presentava amb una portada on apareixia completament despullada.
El seu primer àlbum Lizzobangers va ser llançat el 2013 i, el 2015, va llançar el seu segon àlbum d'estudi, Big Grrrl Small World. Després va signar un contracte musical amb Atlantic Records. El 2016, va llençar el seu extended play (EP) principal, Coconut Oil. El 2019, va llançar el seu tercer àlbum d'estudi Cuz I Love You,. Lizzo va fer la seva estrena en els cinemes doblant el personatge de Lydia, de l'animació UglyDolls, i va interpretar la stripper Liz a Hustlers, totes dues pel·lícules estrenades el 2019.

## Biografia

Nascuda a Detroit, Michigan, amb deu anys, es va traslladar a Houston, Texas. Als 14 anys, va formar el seu primer grup musical anomenat Cornrow Clic amb els seus amics, centrat en els instruments, com la flauta. En aquell moment, va adquirir el cognom "Lizzo", una variant de "Lissa", i inspirada en la cançó "Izzo (H.O.V.A.)", del rapper Jay-Z.

## Discografia

* Lizzobangers (2013)
* Big Grrrl Small World (2015)
* Cuz I Love You (2019)
* Special (2022)

## Referències

* ↑ «We Saw LIZZO Perform on a Streetcar». Noisey, 19-06-2014. Arxivat de l'original el 23 de julho de 2014.
* ↑ «Meet Lizzo, the Body-Positive Rapper Opening for Sleater-Kinney». Billboard, 02-03-2015.
* ↑ «Friday Five: New Absynthe, Retribution Gospel Choir, Bomba de Luz». 89.3 The Current, 8 fevereiro 2013.
* ↑ «Lizzo, l'estrella de l'autoestima». Ara, 06-06-2019. [Consulta: 22 novembre 2019].
* ↑ «Lizzo's 'Coconut Oil' EP: Inside Her Feel-Good Revolution». ew.com.
* ↑ «Tickets Now». ticketsnow.com. Arxivat de l'original el 2019-06-26. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Llau de les Collades (Orcau)

La llau de les Collades, després barranc de les Collades, és una llau que neix en el terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en l'àmbit de l'antiga caseria del Mas de Vilanova, i aviat passa al terme municipal d'Isona i Conca Dellà, a l'antic terme d'Orcau, en l'àmbit del poble de Basturs.
Es forma a les Collades de Baix, al vessant sud-oriental de la serra de Sant Corneli i aviat va rebent d'altres llaus, de manera que creix i es transforma en el barranc de les Collades. S'aboca en la llau de la Vall d'en Pere

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Lina Tur Bonet

Lina Tur Bonet és una violinista balear nascuda a Eivissa i filla del músic Antoni Tur.
Va estudiar a l'escola superior de música de Friburg i a la Universitat de Música i Art Dramàtic de Viena. En aquesta última va completar els seus estudis amb el títol acadèmic de Magister artium o liberalium artium magister (títol acadèmic de l'època medieval per a estudiants d'arts liberals).
Actualment dirigeix l'orquestra Musica Alchemica. A més de la seva carrera musical també ha treballat ensenyant en diverses institucions acadèmiques, entre d'altres a la Universitat de Magúncia Johannes Gutenberg i Universitat d'Augsburg. Entre l'any 2005 fins al 2016 va ocupar la càtedra de violí al Conservatori Superior de Música Saragossa. Actualment imparteix classes al Centro Superior de Enseñanza Musical Katarina Gurska, a Madrid i a l'Escola Superior de Música de Catalunya, a Barcelona. Com a música, compta amb nombroses actuacions internacionals, a més d'una amplia discografia.

## Discografia (selecció)

* Vivaldi: Premieres (Violin Concertos & Sonatas) de Lina Tur Bonet, Antonio Vivaldi i altres.
* de la Guerre: 6 Sonates per a violí (Paris 1707) de Lina Tur Bonet (violí barroc), Patxi Montero (viola baixa) i altres.
* Biber: Rosenkranzsonaten - Mystery Sonatas de Lina Tur Bonet (violí barror), Musica Alchemica i altres.
* An Imaginary Meeting de Lina Tur Bonet, Dani Espasa i altres.
* La Bellezza - Beauty of 17th Century Violin Music de Lina Tur Bonet (violí, viola) i altres.
* Vivaldi Premieres. Violin Concertos & Sonatas de Lina Tur Bonet, Antonio Vivaldi i altres.
* Corelli: Sonates per a violí Op.V de Lina Tur Bonet, Musica Alchemica i altres.

## Referències

* ↑ radiokulturhaus.orf.at. «Lina Tur Bonet» (en alemany). [Consulta: 12 març 2020].
* ↑ SWR2, SWR2. «Lisa Tur Bonet & das Ensemble Musica Alchemica» (en alemany). [Consulta: 12 març 2020].
* ↑ «Lina Tur - Katarina Gurska» (en alemany). Arxivat de l'original el 8 de gener 2020. [Consulta: 12 març 2020].
* ↑ «CV Anglés» (en anglès). [Consulta: 12 març 2020].

## Enllaços externs

* https://www.linaturbonet.com Lloc web de Lina Tur Bonet (anglès)
# Kajmak i marmelada

Kajmak i marmelada (eslovè: Formatge i melmelada) és una pel·lícula de comèdia dramàtica eslovena del 2003 sobre la relació entre un home bosnià home i una eslovena a Eslovènia, tot i que la pel·lícula comença explicant que es tracta de la minoria estigmatitzada de qualsevol nació.

## Argument

Špela, una jove eslovena viu amb el xicot bosnià Božo. Té feina mentre Božo està a l'atur i prefereix quedar-se a casa, beure cervesa i veure la televisió. Després que Špela abandona Božo a causa de la seva mandra i la seva falta de voluntat per trobar feina i torna als seus pares, demana ajuda al seu amic Goran i aconsegueix una feina com a imitador de Mickey Mouse en una fira local. Una trobada casual amb Špela la deixa menys que impressionada per la senzillesa de la feina que li sembla ridícula. De mala gana, Božo accepta l'oferta de Goran d'un treball que implica el tràfic d'immigrants il·legals d'Eslovènia a Itàlia.
En Goran perd els nervis i obliga els immigrants a acabar el seu viatge abans que arribin a Itàlia, cosa que no passa desapercebuda al seu cap després que la policia trobi els immigrants. Després d'enganyar el seu cap, Goran és apallissat, però a ell i en Božo se'ls ofereix una segona oportunitat: juntament amb dos pinxos, han d'intimidar un hostaler que havia deixat de pagar diners de protecció. Casualment, la Špela també hi és, celebrant l'aniversari del seu pare. Després de la sorpresa inicial, ataca verbalment a Božo per unir-se als criminals, però immediatament és molestada per un dels pinxos. En veure això, en Božo l'ataca amb una ampolla, fent que l'altre tregui una arma i li dispari en Božo.
Després d'aquest incident, els pinxos són arrestats, Božo és traslladat a l'hospital i Goran és novament apallissat. Després de recuperar-se de les ferides, Božo es planteja suïcidar-se, però canvia d'opinió. Špela torna a ell i li diu que està embarassada. La pel·lícula acaba amb Božo, Špela i la seva filla que ara són una família feliç.

## Repartiment

* Branko Đurić com a Božo, el noi que beve cervesa, mira futbol i està sense feina de Bòsnia.
* Tanja Ribič com a Špela, la seva esposa eslovena que l'estima, però després d'algunes baralles decideix marxar.
* Dragan Bjelogrlić com a Goran, l'amic criminal d'en Božo que troba la feina per a Božo quan aquest li demana ajuda.

## Llançament i recepció

En l'estrena de la pel·lícula es van vendre 125.000 entrades als cinemes eslovens i actualment té el rècord eslovè d'assistència al cinema nacional.
Branko Đurić va guanyar el premi a la millor actuació masculina a la XXV edició de la Mostra de València. Branko Đurić és el marit real de Tanja Ribič. El paper de la filla de Božo i Špela és interpretat per la seva filla, Zala Đurić-Ribič.

## Referències

* ↑ «Кајмак и мармелада». Тв Профил. [Consulta: 5. 2. 2020].
* ↑ «Кајмак и мармелада». Мој Тв. [Consulta: 5. 2. 2020].
* ↑ Cheese and Jam a Variety
* ↑ La película bosnia "Gori Vatra" gana Palmera de Oro de la Mostra Valencia, ABC, 24 de juliol de 2004

## Enllaços externs

* Kajmak i marmelada a YouTube
# Platja des Llané Petit

La platja des Llané Petit és una platja del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada a la badia de Cadaqués, al límit sud de la població, entre la platja des Sortell d'en Ter al sud, i la platja des Llané Gran al nord, separada d'aquesta per les roques d'en Pere Joan. Està orientada a l'est. Té una longitud de 69 m i una amplada mitjana de 18 m, formada per sorres, graves i còdols.
Sobre la sorra acostuma a haver-hi un gran nombre de petites barques varades. A primera línia de mar hi ha la casa Costa, de principis de segle XX, amb una torre que la caracteritza.
La toponímia de Llané indica que era un indret on el bestiar de llana baixava de les muntanyes i horts per fer estada a prop del mar durant l'hivern.

## Referències

* ↑ «Mapa Topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Platja des Llané». Costa Brava Pirineu de Girona.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 22-23. ISBN 978-84-9034-407-1.
# Perućica

Perućica (Serbocroat: Перућица) és un dels boscos primaris que resten a Europa. Està localitzat en la República Sèrbia, a prop de la frontera amb Montenegro, i forma part del Parc nacional de Sutjeska. El bosc solament pot ser explorat en companyia de guardaboscos.
L'Avet roig més alt que s'hagi mesurat (63 metres) està localitzat en aquest bosc.

## Referències

* ↑ «Perucica Forest».
* ↑ Leibundgut, H. (1982). Europäische Urwälder der Bergstufe. Verlag Paul Haupt, Bern, Stuttgart
# Francisco Ruiz Lozano

Francisco Ruiz Lozano (Oruro, 1607; Lima, 1677) Cosmògraf Major del Virregnat del Perú. Estudiar en el Colegio Real de Sant Martín a Lima. Va viatjar a Mèxic on va ser professor de Matemàtiques de la Universitat de Mèxic. Va tornar al seguici del Virrei Alba de Liste. Havent estat nomenat capità d'Infanteria, va ensenyar matemàtiques a l'Hospital de l'Esperit Sant a pilots de la Mar del Sud en 1657. Va ser majordom d'aquest hospital. Nomenat General de la Mar del Sud, va calcular les coordenades de ports, puntes, cales i caps més importants del litoral del Virregnat del Perú. Va ser nomenat Cosmògraf Major del Perú en 1662 i des d'aquest any va conduir la Càtedra de prima de Matemàtiques de la Universitat de San Marcos.

## Obres

* Tractat de cometes , 1665.
* Repertori Anual d'Observacions Astronòmiques , Mèxic 1651, 1652, Lima 1994-2009

## Referències

* Taure del Pi, Alberto; Enciclopèdia Ilustrada del Perú , Lima, PEISA, Perú.
* Ortiz Sotelo, Jorge; Els cosmógrafos Majors del Virregnat del Perú .
# Can Berga

«Can Berga» té aquests significats:
* Can Berga, casa senyorial de Mallorca.
* Can Berga, masia de Riells del Fai.
* Can Berga Vell, masia de Riells del Fai.
# Can Galceran (Calella)

Can Galceran és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Calella (Maresme). Els dos noms de la casa tenen origen a la figura d'Albert Giol i Galceran (1858-1945), investigador i estudiós de la vila de Calella. Els seus pares es deien Salvador Giol i Carreras i Caterina Galceran i Pla. Al cap de dinou anys, morta la pubilla de Can Galceran, el patrimoni passà a la casa pairal materna: casa Galceran, que tenia propietats als afores, a la banda de la riera. Avui l'interior de la casa és buit i només s'utilitza la planta baixa, que ha estat adaptada per a un bar.
Edifici de planta baixa, pis i golfes. Té la teulada a quatre vessants, encara que avui ha quedat malparada amb les construccions veïnes. La finestra principal de sobre el portal no té columneta, però conserva un capitell adherit a la llinda. La que està situada a mà esquerra d'aquesta última, presenta balcó i està rodejada de motllura. No té decoració gòtica. El portal és rodó i adovellat (20 dovelles). A sobre del portal, i a l'altura de les golfes, hi ha un matacà. L'obra és de pedra utilitzant carreus.

## Notes

* 1 2 «Can Galceran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 juny 2015].

## Enllaços externs

* Can Galceran Arxivat 2015-02-23 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Can Gaio

Can Gaio (també anomenat "Cal Gaio", "Can Gayo" o "Cal Gayo") és una masia del municipi del Masnou (Maresme).
És una masia de planta rectangular que consta de planta baixa i pis amb la coberta de teules àrabs a dues aigües i el carener perpendicular a la façana principal, orientada a migdia.
La façana té una composició asimètrica on destaca la porta d'accés adovellada, que està descentrada, i una finestra enreixada a mitja alçada a cada costat. A la primera planta, hi ha tres obertures i un rellotge de sol pintat amb la inscripció "Cal Gayo". A les altres façanes hi destaca el ple sobre el buit amb una disposició més anàrquica de les obertures, però on destaquen els ampits, brancals i llindes de pedra vista treballada. A la part posterior hi ha adossat un petit cos de planta baixa destinat a magatzem.

## Referències

* ↑ «Can Gaio». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Montlló Bolart, Jordi. «Fitxa "08118/149 Can Gayo - El Masnou"». Mapes de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona, 25-01-2010. [Consulta: 24 setembre 2016].
# Can Galceran (els Hostalets de Pierola)

Can Galceran és una masia dels Hostalets de Pierola (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta baixa, pis i golfes amb un cos adossat de planta i pis.
La façana presenta una orientació aixamfranada. Sobre la porta d'entrada hi ha un balcó, la resta de les obertures són finestres. En el cos adossat presenta l'estructura clàssica: una gran sala al primer pis, en el paviment de la qual hi ha la data inscrita del 1835. al davant de la casa hi ha un pati que queda tancat per un mur i una gran porta, en la llinda de la qual hi ha la data del 1614. a l'altre extrem del pati hi ha unes edificacions que eren els antics cups i celler.

## Història

A la casa es conserva un testament del 1408.

## Referències

* 1 2 3 «Can Galceran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Carmen Castán Saura

Carmen Castán Saura (Gavàs, 1954) és una escriptora i mestra d'idioma aragonès, membre del Consello d'a Fabla Aragonesa.

## Trajectòria professional
### Articles

Llicenciada en filologia hispànica per la Universitat de Saragossa, ha escrit diversos articles, com Una experiència didàctica: l'ensenyament del patués per a adults. Breu recorregut pel patués escrit (1996), Set contes benasqueses: un món màgic i ancestral (1998) i Chen que charra l'aragonès benasqués en Benás en 1997 (1998).

### Novel·les i obres curtes

Com a escriptora en prosa, Castán és autora de les novel·les La descordada bida de Sinforosa Sastre i Cuan l'odio esbatega pe'l aire, per les quals va obtenir sengles Premis Arnal Cavero en 1997 i 2003. A més, ha escrit altres obres literàries curtes com a L'aigua rosegui, La uló de la eschelagra, El sielo ye coma la musica (Premi Bila de Benás en 2000) i El somni de les tres llunas, La coba interior i El espiello, aquestes últimes tres Premis El Grau en 1989, 1990 i en 1997. En les seves històries tracta de preservar l'idioma de la zona i les històries tradicionals locals, així com els antics costums dels vilatans.

### Estil literari

En els seus escrits es poden destacar un estil barroc, amb descripcions exacerbades; la fatalitat inevitable, potser similar a la manera de les tragèdies gregues; la mescla de la realitat i la fantasia, de manera similar al realisme màgic; i la presència constant de referències etnogràfiques; aquestes característiques conjuguen la tècnica literària amb la tradició i les llegendes de la zona.

## Guardons

Va ser guardonada amb l'I Premi El Chulet del Patués, atorgat per l'Ajuntament de Benasque per la difusió i defensa de la parla pròpia de la vall de Benasque ("Chulet" significa guardià). Així mateix, va rebre el Premi Aragó Identitat 2014 per part de la Fundació Aragonesista 29 de juny.

## Referències

* 1 2 3 Saura Rami, José Antonio. «Literatura de Ribagorza. Magia y realidad en los relatos benasqueses de Carmen Castán» (en español). Arxivat de l'original el 2011-11-21. [Consulta: 8 febrer 2016].
* ↑ «JULIO MICOLAU BURGUES Y CARMEN CASTÁN SAURA SON LOS AUTORES GALARDONADOS CON LOS PREMIOS "GUILLEM NICOLAU" Y "ARNAL CAVERO"» (en español), 23-06-1997. Arxivat de l'original el 2016-03-10. [Consulta: 8 febrer 2016].
* ↑ «Ganadores de las anteriores ediciones. I, II, IV Premio literario en aragonés “Lo Grau” (1989, 1990, 1997). Narrativa corta» (en español). Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 8 febrer 2016].
* ↑ «Grau, Lo» (en español). Gran Enciclopedia Aragonesa. Arxivat de l'original el 2021-12-08. [Consulta: 8 febrer 2016].
* 1 2 «Documental sobre Carmen Castán, professora de benasquès (veu de José Sacristán)» (en español y patués), 27-11-2014. [Consulta: 8 febrer 2016].
* ↑ «Fundación Aragonesista 29 de junio: Emilio Gastón recibe el PREMIO ARAGÓN 2014 por su papel en el aragonesismo contemporáneo» (en español), 14-02-2015. [Consulta: 8 febrer 2016].
* ↑ «El poeta, abogado y político Emilio Gastón, Premio Aragón 2014» (en español), 13-02-2015. Arxivat de l'original el 2016-02-16. [Consulta: 8 febrer 2016].
# Capó

«Capó» té aquests significats:
* Capó (mecànica), coberta amb frontissa que cobreix el compartiment del motor d'un automòbil i permet l'accés per a fer-hi manteniment i reparacions
* Zoologia:
** Capó, qualsevol animal castrat, vegeu castració
** Capó (gall), gall castrat per a evitar el desenvolupament de la massa muscular
** Capó carablanc (Plegadis chihi), ocell de la família dels tresquiornítids que viu en aiguamolls, pantans, llacs i llacunes
** Capó reial (Plegadis falcinellus), espècie d'ibis, au limícola inclosa dins la família dels tresquiornítids
** Capó de la puna (Plegadis ridgwayi), ocell de la família dels tresquiornítids que habita zones empantanegades, estanys i corrents
* Biografies:
** Bernat Capó, diversos personatges
** Enric Capó i Puig (Maó, 1930 - Barcelona, 2012), pastor protestant, líder de l'Església Evangèlica
** Jaume Capó Villalonga (Lloseta, Mallorca, 1918 - 2012), prevere i historiador
** Joan Capó, diversos personatges
** Josep Capó i Juan (Santa Maria del Camí, Mallorca, 1923 - 1996), historiador, erudit i prevere mallorquí
** Pedro Capó (Santurce, 1980), cantant porto-riqueny
* Miscel·lània: Can Capó, casa d'Amer (la Selva)
# Zosterop de flancs castanys

El zosterop de flancs castanys (Zosterops erythropleurus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita matolld de ribera al sud-est de Sibèria en Manxúria Exterior i Primórie, nord-est de Manxúria i nord-oest de la Xina.

## Referències

* ↑ «Zosterop de flancs castanys». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)