OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premis Ondas 1989

Els Premis Ondas 1989 van ser la trenta-sisena edició dels Premis Ondas, atorgats el 1989. En aquesta edició es diferencien les categories: Premis Nacionals de ràdio o televisió, internacionals de ràdio i internacionals de televisió.

## Nacionals de ràdio

* Alfonso Arús per Arús con leche de Cadena Rato
* Miguel Ángel García Juez per Viva la gente de la tarde d'Antena 3
* Concha García Campoy A vivir que son dos días de la Cadena SER
* Joaquín Prat per Vivir es formidable de la Cadena COPE
* Luis de Benito per España a las 8 de RNE

## Nacionals de televisió

* Juncal de TVE
* Julia Otero de TVE
* Manuel Campo Vidal per Punto y aparte de TVE
* Jesús Hermida de TVE
* Josep Maria Bachs per Filiprim de TV3

## Internacionals de ràdio

* La bisagra de RNE
* Mea culpa de RTL Télé Lëtzebuerg
* Hogy tetszik lenni? de Magyar Rádió
* 22 août 1962: L'attentat du Petit-Clamart de SRF/France Culture
* Round The World, UKIB / IBA

## Internacionals de televisió

* Documentos TV: Yoyes de TVE
* Spring of discontent de TVB, Hong Kong
* World in action: 9 out of 10 women d'UKIB/Granada Television,
* Les enfants de la honte, TF1

## Hispanoamericans de ràdio i televisió

* Galavisión
* Martha Rodríguez Miranda Reportaje de Venevisión
* Cadena Caracol - RCN, Colòmbia

## Referències

* ↑ 'La bisagra' y 'Documentos TV', premios Ondas 1989, El País, 4 de novembre de 1989

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial dels Premis Ondas Arxivat 2019-05-06 a Wayback Machine.
# Estereoespecificitat

Una reacció és estereoespecífica si reactius que difereixen només en la seva estereoisomeria són transformats preferentment o exclusivament en productes que es diferencien també només en la seva estereoisomeria. Això és, l'estereoquímica dels reactius de partida condiciona l'estereoquímica dels productes resultants.
Per exemple, l'addició concertada del dibromocarbè (:CBr2) al doble enllaç, per una de les cares del pla que conté l'alquè, condueix en el cis-2-butè al ciclopropà cis (els dos grups metil situats en la mateixa cara), mentre que l'addició sobre el trans-2-butè resulta en la mescla racèmica del producte trans (cada grup metil situat en la cara oposada del ciclopropà).
Per tant, l'estereoespecificitat deriva del mecanisme de la reacció. Això vol dir que l'estereoquímica dels productes està determinada per la manera en què transcorre la mecànica de la reacció.

## Referències

* IUPAC Compendium of Chemical Terminology, Electronic version, http://goldbook.iupac.org/s05994.html

## Vegeu també

* Estereoselectivitat
# Los pazos de Ulloa (sèrie de televisió)

Los pazos de Ulloa és una sèrie de televisió basada en la novel·la homònima, publicada en 1886, i en Madre Naturaleza, de l'escriptora Emilia Pardo Bazán. Va ser produïda per Midega Film en col·laboració amb Cia.. Iberoamericana de T.V. per Televisió Espanyola en coproducció amb R.A.I. (Rete 1). Va ser estrenada al primer canal de Televisió Espanyola en 1985 i emesa en altres països com Uruguai o Argentina. El guió el van signar Manuel Gutiérrez Aragón, Gonzalo Suárez i Carmen Rico-Godoy. Va ser rodada a Santiago de Compostel·la, El Espinar, Pazo de Gondomar, Ponteareas, Tui i als Estudis Luis Buñuel de Madrid.
El 29 d'abril de 2009 la sèrie va ser reestrenada a la pàgina web de Ràdio Televisió Espanyola, on es poden veure íntegres tots els capítols i de forma permanent i gratuïta.

## Argument

Galícia, 1880. Als Pazos de Ulloa, un recòndit i salvatge paratge, on la religió i la bruixeria, les passions i la política, s'entreteixeixen en plena naturalesa, arriba don Julián (José Luis Gómez), un capellà delicat i de sensible puresa que ha estat enviat com a administrador de la hisenda del Marquès. La seva arribada tindrà imprevisibles conseqüències. Don Pedro, marquès d'Ulloa (Omero Antonutti), un senyor feudal empobrit i corrupte, es veu impel·lit a casar-se amb Nucha (Victoria Abril), una senyoreta de la ciutat, cosina seva, per qui l'hostil i cruel ambient dels pazos constituirà un infernal malson. Sabel (Charo López), la criada de perversa bellesa, amb qui el Marquès ha tingut un fill bastard, és la figura oposada a la fràgil Nucha.

## Premis

TP d'Or 1985
| Categoria | Persona | Resultay |
| Millor sèrie nacional | Millor sèrie nacional | Guanyadora |
| Millor actriu | Charo López | Guanyadora |
Fotogramas de Plata 1985
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor intèrpret de televisió | Victoria Abril José Luis Gómez | Candidata Candidat |

## Referències

* ↑ "Los pazos de Ulloa", una reflexión sobre el mundo de Emilia Pardo Bazán, El País, 9 de desembre de 1995
* ↑ - rtve.es - Todos los capítulos de Los pazos de Ulloa online (30/01/2009)
* ↑ rtve.es - RTVE.es recupera para los internautas 13 clásicos literarios (30/01/2009)

## Enllaços externs

* Los pazos de Ulloa (1886) a Wikisource
* Sitio oficial: Vuelve a ver todos los capítulos de "Los pazos de Ulloa"
* En torno a la obra: Los Pazos de Ulloa, serie de TV - videoteca, Cervantes Virtual
# Kathleen Raine

Kathleen Raine (Ilford, 14 de juny de 1908 - Londres, 6 de juliol de 2003) va ser una poetessa i crítica literària anglesa, especialista en l'obra de William Blake, W.B. Yeats i Thomas Taylor. La seva obra és, en bona part, una exaltació del paisatge escocès i revela una gran sensibilitat en la descripció de les seves precises observacions de la natura. Coneguda pel seu interès en diverses formes d'espiritualitat, les seves obres s'emmarquen en el platonisme i neoplatonisme.
Va escriure Stone and Flower (1943), The Year One (1952), Collected Poems (1956), The Lost Country (1971), On a Deserted Shore (1973) i The Oval Portrait and Other Poems (1977). També va publicar tres volums de memòries Farewell Happy Fields (1973), The Land Unknown (1975) i The Lion's Mouth (1977).

## Referències

* 1 2 «Kathleen Raine». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Neoperla saraburi

Neoperla saraburi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tailàndia.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1988. Entomol. Scand. 18(4):395.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - pes lleuger

El pes lleuger va ser una de les vuit proves de boxa que es disputaren als Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. Com en les altres proves de boxa estava reservada a homes. La competició es va disputar entre el 21 i el 24 d'agost de 1920. El pes lleuger era la quarta categoria més lleugera en aquesta edició dels Jocs i sols hi podien participar boxejadors que pesessin fins a 61,2 kg. Hi van prendre part 16 atletes de 10 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Samuel Mosberg (USA) | Gotfred Johansen (DEN) | Clarence Newton (CAN) |

## Quadre

| Setzens de final | Setzens de final | Quarts de finals | Quarts de finals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final |
| Samuel Mosberg (USA) | W |
| Joseph Solvinto (FRA) | L |
| Joseph Solvinto (FRA) | L | Mosberg (USA) | W |
| | | Grace (GBR) | L |
| Frederick Grace (GBR) | W | Grace (GBR) | L |
| Herman Nak (NED) | L | | |
| Herman Nak (NED) | L | | | Mosberg (USA) | W |
| | | | | Beland (RSA) | L |
| Richard Beland (RSA) | W | | | Beland (RSA) | L |
| Jacques Grégoire (FRA) | L | | | | |
| Jacques Grégoire (FRA) | L | Beland (RSA) | W | | |
| | | Van Muyzen (BEL) | L | | |
| Julien Van Muyzen (BEL) | W | Van Muyzen (BEL) | L | | |
| Leo Giunchi (ITA) | L | | | | |
| Leo Giunchi (ITA) | L | | | | | | Mosberg (USA) | W |
| | | | | | | | Johansen (DEN) | L |
| Gotfred Johansen (DEN) | W | | | | | | Johansen (DEN) | L |
| Jean Neys (BEL) | L | | | | |
| Jean Neys (BEL) | L | Johansen (DEN) | W | | |
| | | Cassidy (USA) | L | | |
| Frank Cassidy (USA) | W | Cassidy (USA) | L | | |
| Ko Janssens (NED) | L | | | | |
| Ko Janssens (NED) | L | | | Johansen (DEN) | W | Tercer lloc | Tercer lloc | Tercer lloc | Tercer lloc |
| | | | | Newton (CAN) | L |
| Johan Sæterhaug (NOR) | W | | | | | | Newton (CAN) | W |
| James Gilmour (GBR) | L | | | | | | Richard Beland (RSA) | L |
| James Gilmour (GBR) | L | Sæterhaug (NOR) | L | | | | Richard Beland (RSA) | L |
| | | Newton (CAN) | W |
| Clarence Newton (CAN) | W | Newton (CAN) | W |
| Johan Jensen (DEN) | L |

## Referències

* Comitè Olímpic Belga. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 11 agost 2007].
# La Teulera (Rivert)

La Teulera és un paratge constituït per antics camps de conreu quasi del tot abandonats en l'actualitat del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Rivert.
Està situat al sud del poble de Rivert, a migdia de la Solana de la Foradada i a ponent d'Escarruixos, a l'esquerra del barranc dels Escarruixos, al nord dels Obacs.
# Troublemaker

"Troublemaker" és el segon senzill de l'àlbum Weezer, del grup estatunidenc Weezer. La cançó es va llançar en format digital el 20 de maig de 2008 per l'iTunes. Inicialment havia de ser el primer senzill de l'àlbum però es va canviar l'ordre per raons desconegudes. Va arribar a la segona posició de la llista estatunidenca de rock modern.
El videoclip, llançat el 6 d'octubre de 2008, fou gravat a l'aparcament del pavelló The Forum de Inglewood, Califòrnia. Pel seu rodatge van ser convidats tots el fans que hi volguessin assistir. Mentre el grup cantava la cançó, els fans anaven realitzant proves per trencar alguns records del Llibre Guinness de Rècords com per exemple: "conjunt més nombrós d'air guitar", "màxim nombre de persones sobre un monopatí", "sessió més llarga del Guitar Hero World Tour", "partida amb més participants a dodgeball" o "màxim nombre de persones jugant a una guerra de pastissos".
La cançó estava disponible com a material descarregable del videojoc Rock Band i també en el Tap Tap Revenge. Curiosament, en el videoclip apareixen jugant a un dels jocs de la saga del Guitar Hero, competència directa del Rock Band.

## Remescles oficials

Les següents remescles han estat incloses en les còpies promocionals:
* Troublemaker (Azzido Da Bass Remix) (5:24)
* Troublemaker (Azzido Da Bass Dub Remix) (5:27)
* Troublemaker (Tiny Evil Remix) (6:52)
* Troublemaker (Richard Vission Remix) (4:05)
* Troublemaker (Richard Vission Dub Remix) (5:37)
* Troublemaker (Funky Monk Remix) (6:02)
* Troublemaker (Baby Disaster Remix) (3:17)

## Referències

* ↑ «Tap Tap Thursday: Weezer, Troublemaker» (en anglès). Tapulous, 13-11-2008. Arxivat de l'original el 2010-01-02. [Consulta: 26 desembre 2009].
# Porta d'Aviz

La Porta d'Aviz, també referida com a Porta d'Avis, és a la freguesia de Sâo Mamede, a la ciutat i districte d'Évora, a Portugal.

## Història

L'esment més antic que es coneix a aquesta porta a les muralles de la població és del 1381.
Més tard, al 1525 fou parcialment reconstruïda per l'entrada triomfal a Évora de Caterina d'Àustria, quan es casà amb Joan III.
El 1804 fou restaurada, segons explica la inscripció commemorativa:
''NOVA PORTA DE AVIZ
ABERTA NO ANNO DA ESTERILIDADE DE 1804
SENDO REGENTE DO REINO O PRÍNCIPE D. JOÃO
PAI DESTES SEVS VASSALLOS
PIEDOSO FILHO DE D. MARIA I
OS CIDADAOS PVZERAO AQVI
AOS VINDOVROS ESTA MEMORIA''
("Nova porta d'Aviz
oberta l'any de l'esterilitat del 1804
quan era regent del regne el príncep
Joan
pare dels seus vassalls
pietós fill de Maria I
Els ciutadans posaren ací
als venidors aquesta
memòria")
Està classificada com a Monument Nacional des del 1922, i accessible al públic.

## Descripció

És una construcció de tipus militar i religiós, d'estil predominantment manierista, seguint els cànons arquitectònics de Vauban, semblant a les fortificacions d'Estremoz i Elvas. Per dins es té accés a l'ermita de Nossa Senhora do Ó. També es pot veure la porta primitiva, dins la muralla, amb restes del fresc original.

## Referències

* ↑ ESPANCA, Túlio. Inventário Artístico de Portugal-Distrito de Évora, 1966.
* ↑ IGESPAR, Ministério da Cultura de Portugal. «Ficha detalhada da Porta de Aviz». [Consulta: 16 març 2011].
* 1 2 Sistema de Informação para o Património Arquitectónico (DGPC). «Porta de Aviz». [Consulta: 16 març 2011].

## Bibliografia

* LIMA, Miguel dos Reis Pedroso de. O recinto muralhado de Évora: subsídios para o estudo do seu traçado. Évora: Universidade de Évora, 1995 [Consulta: 25 setembre 2021].
* PEREIRA, Gabriel. Os Assédios de Évora, 1893.
* ESPANCA, Túlio. Fortificações e Alcaidarias de Évora, 1945.
# Lophuromys zena

Lophuromys zena és un rosegador del gènere Lophuromys que viu a les muntanyes d'Aberdare i el Mont Kenya, al sud de Kenya. Aquesta espècie pertany al subgènere Lophuromys i està relacionada amb L. aquilus, tot i que abans L. zena era classificada com a L. flavopunctatus. L. zena presenta prou diferències morfomètriques respecte a les poblacions de L. aquilus de les planes del voltant per ser classificada com a espècie a part, però hi ha la possibilitat que sigui la mateixa espècie que L. eisentrauti, L. dieterleni i L. chrysopus d'altres zones de muntanya africanes.

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Khojankhera

Khojankhera fou un estat tributari protegit a l'agència de Malwa, Índia central.
La superfície era de 13 km² i la població de 549 habitants el 1901. Els ingressos s'estimaven el mateix any en 6.000 rúpies. El sobirà portava el títol de thakur i era un rajput solanki.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Malwa Agency
# Locminé

Locminé (en bretó Logunec'h, en gal·ló Lominoec) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 3.922 habitants. A l'inici del curs 2007 el 12,4% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.442 | 2.675 | 3.396 | 3.424 | 3.346 | 3.430 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2007 | Gérard Lorgeoux | UMP |
| 2007- | Grégoire Super | UMP |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Urússovo

Urússovo (en rus: Урусово) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 415 habitants. Pertany al districte municipal de Rtísxevo.

## Referències

* ↑ «Aleksandrovka». GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Ртищевского муниципального района Саратовской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Об утверждении реестра административно-территориального деления Саратовской области (с изменениями на 12 апреля 2019 года), Постановление Правительства Саратовской области от 29 октября 2015 года №545-П». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2020-11-13. [Consulta: 22 novembre 2020].
# Arovell Verlag

Arovell Verlag és una editorial austríaca per literatura contemporània. Va ser fundada el 1991 per l'escriptor, artista i músic Paul Jaeg. Avui, Jaeg és propietari i director de l'editorial i Thomas Gamsjäger és el gerent.
Cada any Arovell publica entre deu i vint llibres nous. Autors com Peter Paul Wiplinger publicaven més d'un llibre mentre que altres tenen la seva primera publicació allà.
Arovell és una editorial per a literatura contemporània en alemany. Les publicacions comprenen prosa curta, novel·les i poesia. Les portades d'Arovell presenten una pintura de Paul Jaeg.
A més, Arovell publica una revista sobre literatura, música i art amb informacions sobre els llibres nous i presentacions públiques. La revista conté també extractes i resums de les publicacions de l'editorial.
Arovell està organitzant esdeveniments literaris, musicals i artístics, sobretot a Alta Àustria, a Salzburg i a Viena. Per a fomentar els autors encara més, l'editorial va fundar el grup dels timbalers a Viena, que és una associació lliure d'autors que publiquen a Arovell.
La seu de l'editorial es troba a Gosau a l'Alta Àustria. Arovell té sucursals a Viena i Salzburg.

## Autors publicats (exemples)

* Hans Dieter Aigner
* Peter Assmann
* Reinhold Aumaier
* Martin Dragosits
* Klaus Ebner
* Karin Gayer
* Constantin Göttfert
* Fritz Huber
* Paul Jaeg
* Christoph Janacs
* Günther Kaip
* Wolfgang Kauer
* Hermann Knapp
* Dorothea Macheiner
* Dirk Ofner
* Wolfgang Pollanz
* Fritz Popp
* Herbert Reiter
* Christine Roiter
* Leopold Spoliti
* Nikolai Vogel
* Wolfgang Wenger
* Christine Werner
* Peter Paul Wiplinger

## Referències

* ↑ Informacions sobre aquest grup, en alemany, en: Arovell-Kulturzeitschrift, 1/08, Gosau 2008, p. 92-93.

## Enllaços externs

* (alemany) Pàgina Web de l'editorial Arovell
* (alemany) Institut de filologia alemanya Germanistik im Netz sobre Arovell Arxivat 2007-07-05 a Wayback Machine.
# Esteve Terrús

Esteve Terrús (Elna, setembre de 1857 - Elna, juny de 1922) va ser un pintor nord-català que va destacar en l'aquarel·la i el paisatgisme. Juntament amb molts altres artistes de la Catalunya del Nord fou un impulsor dels moviments artístics del país.

## Biografia

Esteve Terrús nasqué el 1857 al si d'una família benestant d'Elna. El 1874, amb el vistiplau dels seus pares decidí d'instal·lar-se a París per a començar la seua trajectòria artística sota l'ensenyament del pintor montpellerenc Alexandre Cabanèl. Obtingué així el gran premi de Roma. Fou amic de molts pintors de la seua època entre els quals destaquen Matisse, Derain, Marquet, Camoin i Luce que rebé sovint al seu taller d'Elna i a Cotlliure. La seva tècnica predilecta era l'aquarel·la, que dominava magistralment, però per mor del seu caràcter introvertit no tingué cap lligam amb una escola ni moviment artístic, tot i que es nota a la seua obra la influència del fauvisme. Es considera que fou un deixeble de Paul Signac. Amb alguns companys artistes nord-catalans com Maillol, Gustau Violet, Lluís Bausil, Emile Gaudissard i Georges Daniel de Monfreid formaren el primer grup artístic del Rosselló. A tall d'homenatge es donà el seu nom a una plaça a Perpinyà i a la seua ciutat nadiua es pot veure el seu bust, fet per Maillol, davant la catedral. L'any 1994 es creà el museu Terrús a aquesta mateixa ciutat. L'any 2018, després d'una operació de reforma, es va revelar que 82 de les 140 obres del pintor que es preservaven a aquest museu eren falses i foren retirades.

## Bibliografia

* Madeleine Raynal, « Étienne Terrus », Conflent, n° 181, janvier-février 1993, p. 2-6.
* Barou, Jean-Pierre. Matisse-Terrus: histoire d'une amitié (1905-1917) en passant par Camoin, Manguin, Marquet : une exposition présentée au Musée Terrus, Elne, du 15 juin au 23 septembre 2002. (en francès). Montpellier, France: Indigène, 2002. ISBN 2911939417.

## Vegeu també

* Saló dels Artistes Rossellonesos

## Referències

* ↑ «Esteve Terrús | enciclopèdia.cat». [Consulta: 1r maig 2018].
* ↑ Barou, Jean-Pierre. Matisse-Terrus: histoire d'une amitié (1905-1917) en passant par Camoin, Manguin, Marquet : une exposition présentée au Musée Terrus, Elne, du 15 juin au 23 septembre 2002. (en francès). Montpellier, France: Indigène, 2002. ISBN 2911939417.
* ↑ 324cat «El Museu Terrus a Elna reobre després d'eliminar el 60% de les obres, que eren falses». CCMA.
* ↑ «La meitat de les obres d'un museu d'Elna són falses». [Consulta: 4 maig 2018].

## Enllaços externs

* Museu Terrús Arxivat 2020-07-12 a Wayback Machine. (francès)
# Api Claudi Pulcre

Api Claudi Pulcre és el nom dels següents personatges:
* Api Claudi Pulcre (cònsol 212 aC)
* Api Claudi Pulcre (cònsol 185 aC)
* Api Claudi Pulcre (cònsol 143 aC)
* Api Claudi Pulcre, fill de Gai Claudi Pulcre (cònsol 130 aC) i pare de Gai Claudi Pulcre (cònsol 92 aC)
* Api Claudi Pulcre (polític), fill del cònsol del 143 aC
* Api Claudi Pulcre (pretor 89 aC)
* Api Claudi Pulcre (cònsol 79 aC)
* Api Claudi Pulcre (interrei 77 aC)
* Api Claudi Pulcre (cònsol 54 aC)
* Api Claudi Pulcre (cònsol 38 aC)
* Api Claudi Pulcre (germà) de l'anterior
# L'os Yogi i l'hidroavió màgic

L'os Yogi i l'hidroavió màgic (títol orignal en anglès, Yogi Bear and the Magical Flight of the Spruce Goose) és una pel·lícula d'animació de 1987 feta per a televisió produïda per Hanna-Barbera com a part de la sèrie Hanna-Barbera Superstars 10. S'ha doblat al català.

## Referències

* ↑ Sennett, Ted. The Art of Hanna-Barbera: Fifty Years of Creativity. Studio, 1989, p. 71. ISBN 978-0670829781.
* ↑ Lenburg, Jeff. The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books, 1999, p. 349–350. ISBN 0-8160-3831-7.
* ↑ «The Yogi Bear Show DVD news: Yogi's Great Escape and Yogi Bear and the Magical Flight of the Spruce Goose and Yogi and the Invasion of the Space Bears - TVShowsOnDVD.com». Arxivat de l'original el 2016-03-04.
* ↑ «L'os Yogi i l'hidroavió màgic». ésAdir. [Consulta: 14 juliol 2023].
# Urús-Martan

Urus-Martan (en txetxè: ХІахІа-Марта, en rus: Уру́с-Марта́н) és una ciutat de Txetxènia, situada al Riu Martan. La ciutat està situada al riu Martan, en la part central de la república, al sud-oest de Grozni. És el centre administratiu del Districte d'Urus-Martanovski, i la segona ciutat més gran de Txetxènia. L'any 2002 tenia 39.982 habitants.
# Lloba de Pamplona

Lloba de Pamplona filla il·legítima de Sanç I Garces, rei de Pamplona i de Raimunda, serventa del rei, segons mostra clarament el Còdex de Roda.

## Núpcies i descendents

Es casà amb Donat III Llop, comte de Bigorra, i d'aquesta unió nasqueren els fills:
* l'infant Ramon I Donat (?-v 956), comte de Bigorra (940-956)
* l'infant Oriol Donat (?-d 997), l'avantpassat dels comtes d'Aura i vescomtes de Labart

## Referències

* 1 2 3 4 (francès) de Jaurgain, Jean. La Vasconie, étude historique et critique, deux parts. vol. 2. Editions Cairn, 2014, p. 360—361. ISBN 2366740042.
* 1 2 3 (anglès) Foundation for Medieval Genealogy, Comtes de Bigorre. Consultat l'1 d'agost de 2013.