OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jan Hendrik Jagla

Jan Hendrik Jagla (Berlín, Alemanya, 25 de juny de 1981) és un exjugador professional de bàsquet de nacionalitat alemanya que jugava en la posició d'aler pivot.

## Trajectòria

El 14 d'agost de 2014 el FC Bayern de Múnic (basquetbol) va anunciar el fitxatge de Jagla per a la temporada 2014-2015.
El juliol de 2015 Jagla va anunciar la seva retirada com a jugador professional.

### Clubs

* Temporada 1999-2000: ALBA Berlín, Alemanya (BBL)
* Temporada 2000-2001:
* Temporada 2001-02: Penn St., Estats Units (NCAA)
* Temporada 2002-03: Penn St., Estats Units (NCAA)
* Temporada 2003-04: Penn St., Estats Units (NCAA)
* Temporada 2004-05: Panellinios Atenes, Grècia (Lliga grega de bàsquet). Abandona l'equip.
* Temporada 2004-05: Artland Dragons Quakenbrueck, Alemanya (BBL)
* Temporada 2005-06: Drac Inca (Lliga LEB Oro)
* Temporada 2006-07: Turk Telekom Ankara, Turquia (TBL)
* Temporada 2007-08: Club Joventut de Badalona (ACB)
* Temporada 2008-09: Club Joventut de Badalona (ACB)
* Temporada 2009-2010: Asseco Prokom Gdynia
* Temporada 2010-2011: Turk Telekom Ankara, Turquia (TBL)
* Temporada 2011-2012: FC Bayern de Múnic (basquetbol), Alemanya (BBL)
* Temporada 2012-2013: FC Bayern de Múnic (basquetbol), Alemanya (BBL)
* Temporada 2013-2014: ALBA Berlin, Alemanya (BBL)
* Temporada 2014-2015: FC Bayern de Múnic (basquetbol), Alemanya (BBL)

### Internacional

* 2006: Alemanya. Participa en el Mundial del Japó
* 2007: Alemanya. Participa en l'Eurobasket de Madrid
* 2008: Alemanya. Participa en els Jocs Olímpics de Pequín
* 2009: Alemanya. Participa en l'Eurobasket de Polònia
* 2010: Alemanya. Participa en el Mundial de Turquia

## Palmarès

* Temporada 2005-2006: Subcampió de la Copa Príncep d'Astúries de basquetbol amb el Drac Inca
* Temporada 2007-2008: Campió de la Copa del Rei ACB amb el Club Joventut de Badalona
* Temporada 2010-2011: Campió de la ULEB EuroCup amb el Club Joventut de Badalona

## Referències

* ↑ «El Bayern de Munich anuncia los fichajes de Stimac y Jagla» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2014-08-17. [Consulta: 16 agost 2014].
* ↑ «Jan Jagla se retira del baloncesto profesional» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2015-07-17. [Consulta: 17 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Jan Hendrik Jagla jugador a l'ACB
# Jardim Sulacap

Jardim Sulacap, normalment anomenat Sulacap, és un barri de la Zona Oest del municipi de Rio de Janeiro, al Brasil.
Limita amb els barris Campo dos Afonsos, Vila Valqueire, Taquara, Magalhães Bastos i Realengo.
El seu IDH, l'any 2000, era de 0,856, el 50 millor del municipi de Rio.

## Història

La seva fundació data de l'any 1945.
El nom Sulacap té origen en construccions endegades per l'empresa SulAmérica Capitalização, que va fer viable el somni de la casa pròpia per a molts carioques.
Té una localització privilegiada, ja que se situa entre els barris de Realengo, Madureira i Taquara.
La renda mitjana de les famílies és de 5,9 salaris mínims i l'índex de alfabetització dels habitants és del 97,9%. És un barri bucòlic, on predomina la naturalesa.
En les últimes dècades el barri ha experimentat un gran creixement urbà, amb consolidació del comerç i indústria de serveis. Les forces armades, sobretot la FAB, són responsables d'una vila residencial en el barri que acull alguns militars del Campo dos Afonsos.
Aquí se situa encara l'Academia de Policia Militar Dom João VI (antiga Escola de Formació d'Oficials) de la Policia Militar de l'Estat de Rio de Janeiro .
També disposa de: biblioteca, carril bici, places esportives i discoteques, activitat comercial i un famós cementiri anomenat Jardí de la Saudade.

## Dades

El barri de Jardim Sulacap forma part de la regió administrativa de Realengo. Els barris integrants de la regió administrativa són: Campo dos Afonsos, Deodoro, Jardim Sulacap, Magalhães Bastos, Realengo i Vila Militar.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].
* 1 2 «Jardim Sulacap». [Consulta: 15 desembre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Irecê

Irecê és una ciutat brasilera de l'estat de Bahia, és localitzat en la zona fisiogràfica de la Chapada Diamantina septentrional, a 478 quilòmetres de Salvador. Seva població segon el cens 2020, s'estima en 73.524 habitants. El municipi possueix una área territorial de 319,028 km².
El municipi fou fundat en 1933, sent desmembrat de Morro do Chapéu i el seu punt destacat econòmic és la plantació de mongetes.

## Referències

* ↑ «Irecê (BA) | Cidades e Estados | IBGE». [Consulta: 12 març 2021].
# Ireland Baldwin

Ireland Eliesse Basinger-Baldwin (Los Angeles, 23 d'octubre de 1995) és una model estatunidenca. Filla dels actors Kim Basinger i Alec Baldwin, va començar una carrera de model amb l'agència IMG Models a partir de març del 2013. El 2014 es va acostar al món del cinema amb el rol de Sally a la pel·lícula Grudge Match.
# Jean-Claude Bagot

Jean-Claude Bagot (Saint-Hilaire-du-Harcouët, Manche, 9 de març de 1958) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1983 i 1996. En el seu palmarès destaca la victòria en una etapa del Giro d'Itàlia de 1987, una etapa de la Volta a Catalunya i el Tour del Mediterrani de 1984.
El seu fill Yoann Bagot també és ciclista.

## Palmarès

* 1981
** Vencedor d'una etapa de la Ruta de França
* 1982
** Vencedor d'una etapa de la Ruta de França
* 1984
** 1r al Tour del Mediterrani i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de l'Etoile des Espoirs
* 1987
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya

### Resultats al Tour de França

* 1984. No surt (7a etapa)
* 1985. 65è de la classificació general
* 1986. 19è de la classificació general
* 1987. 33è de la classificació general
* 1988. 39è de la classificació general
* 1990. 52è de la classificació general
* 1991. 36è de la classificació general
* 1992. Abandona (13a etapa)
* 1994. 47è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1987. 25è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1990. 18è de la classificació general
* 1991. 28è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1984. 14è de la classificació general
* 1985. 28è de la classificació general
* 1988. 29è de la classificació general
* 1989. 9è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Jean-Claude Bagot a sitiodeciclismo.net
# Jack Aubrey

Jack Aubrey és el protagonista principal de la sèrie de novel·les d'Aubrey-Maturin escrites per Patrick O'Brian centrades en l'Armada Reial anglesa i les guerres napoleòniques de finals del segle xviii i principis del xix.
A les novel·les veiem l'evolució del personatge des que és nomenat capità fins que esdevé almirall.
Físicament Jack Aubrey és un home alt i corpulent, amic del bon beure i del bon menjar, de cabells rossos i pell clara.
La seva corpulència el permet sortir viu de les nombroses lluites, abordatges i duels amb espasa que se succeeixen durant les novel·les. Viu però sovint ferit. És anomenat "l'afortunat" pels seus companys i mariners, donat que surt gairebé sempre amb èxit de les batalles i aconsegueix grans botins de guerra i fortunes.
A terra, però, és un autèntic desastre, no entén de negocis, li prenen el pèl i passa penúries i judicis. Gràcies, però a la seva dona Sophie Aubrey i als consells de Stephen Maturin i ajudes de persones influents de l'Armada pot sortir-se'n.
Ideològicament és un fidel seguidor de la corona anglesa i la moralitat conservadora (contrasta amb el seu company i metge Stephen Maturin, nacionalista català i irlandès, i ideològicament més flexible tot i que opositor radical de Napoleó). No és una persona gaire culta, poc llegida, ja que s'ha passat la vida navegant, des de marrec, obeint o donant ordres.
A la pel·lícula Master & Commander, és encarnat per Russell Crowe.
# Jesús Gámez Duarte

Jesús Gámez Duarte (nascut el 10 d'abril de 1985 a Fuengirola) és un exfutbolista professional andalús que jugava com a lateral dret.
Va passar la major part de la seva carrera amb el Màlaga, va debutar amb el primer equip el 2005 i hi va fer 293 aparicions oficials. També va jugar dues temporades a Anglaterra amb el Newcastle United FC.

## Referències

* ↑ Puga, Manu «laopiniondemalaga.es/malagacf/2014/08/07/gamez-vida-blanquiazul-28608563.html Gámez, una vida en blanquiazul» (en castellà). , 07-08-2014.
# Jesús Hernández Úbeda

Jesús Hernández Úbeda (Madrid, 11 d'octubre de 1959 - Àvila, 23 d'abril de 1996) va ser un ciclista espanyol, que fou professional entre 1980 i 1990. Els seus majors èxits els aconseguí a la Volta a Espanya, on guanyà dues etapes.
Va morir només amb trenta-sis anys degut un infart de miocardi

## Palmarès

* 1980
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Astúries
* 1982
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1983
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 1984
** Vencedor d'una etapa de la Volta a les Valls Mineres

### Resultats al Tour de França

* 1983. 54è de la classificació general
* 1984. 71è de la classificació general
* 1985. 85è de la classificació general
* 1986. 117è de la classificació general
* 1987. 108è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1980. 47è de la classificació general
* 1981. 49è de la classificació general
* 1982. 49è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1983. 22è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1984. 57è de la classificació general
* 1985. 45è de la classificació general
* 1987. Abandona (11a etapa)
* 1988. Abandona (19a etapa)
* 1989. 103è de la classificació general
* 1990. Abandona (12a etapa)

## Referències

* ↑ «Fallece de un infarto en su domicilio el ex ciclista Hernández Úbeda». elpais.com, 24-04-1996 [Consulta: 10 juny 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Jill Irving

Jill Irving (nascuda el 4 d'abril de 1963) és una atleta de l'equip eqüestre canadenc de doma. És campiona vigent dels Jocs Panamericans de doma per equips, quan va guanyar l'or el 2019 a Lima. Irving va néixer i va créixer a Ontario, però ha residit a Moncton, Nou Brunswick des dels seus 20 anys.

## Referències

* ↑ Philip Drost «'Unfinished business': Maritime riders prepare for World Equestrian Games in U.S.». , September 10, 2018 [Consulta: 29 agost 2019].
# Isaïes d'Egipte

Isaïes d'Egipte o Esaïes d'Egipte (Esaias o Isaias, Ἠσαΐας) fou un religiós del segle I o començament del II (però Cave i Assemanni opinen que en realitat era de la segona meitat del segle iv).
Era probablement fill d'un mercader d'Hispània i quan aquest mercader va morir, el fill Isaïes, juntament amb el seu germà Paasi (Paäsius), van decidir retirar-se del món, i van fer donació de tots els béns als pobres i van fundar institucions monàstiques o de caritat. Isaïes sembla la persona que va fundar un monestir. Va viure tota la seva vida a Egipte.
Nombroses obres li són atribuïdes sota els noms d'Isaïes Abbas, Isaïes Prevere, Isaïes Eremita, Isaïes Anacoreta, quasi totes en grec però alguna en siríac i àrab (probablement traduccions d'una obra original) però alguns erudits consideren que l'autor d'aquestes obres, que es conserven, és un monjo egipci posterior (del segle vii); les obres més destacades són:
1) Capítols de la vida ascètica i pacifica (Κεφάλαια περὶ ἀσκήσεως καὶ ἡσυχίας) 2) Precepta seu Consilia posita tironibus, (versió en llatí de 68 preceptes curts) 3) Orationes. (una versió en llatí dels discurs d'Isaïes) 4) Dubitationes in Visionem Ezechielis (atribuït però dubtós) 5) Ascètica i Opuscula serien extractes d'obres d'Isaïes
# Jacint Vilardaga i González

Jacint Vilardaga i González (Las Palmas de Gran Canària, 1 d'octubre de 1942) és un advocat i polític català, net de l'historiador Jacint Vilardaga i Cañellas.

## Biografia

Llicenciat en dret per la Universitat de La Laguna, es va establir a Berga, on ha estat degà del seu Col·legi d'Advocats. A les eleccions municipals espanyoles de 1983 fou escollit regidor de l'ajuntament de Berga per Aliança Popular, càrrec que va mantenir a eleccions posterior amb el Partit Popular, partit amb el qual fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1995. Ha estat membre de la Comissió de Justícia, Dret i Seguretat Ciutadana, de la Comissió de Control Parlamentari de l'Actuació de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió i de les Empreses Filials, i de la Comissió del Síndic de Greuges.
Col·laborador d'Alejo Vidal-Quadras, el setembre de 1999 decidí no presentar-se a la reelecció i abandonà el Partido Popular, acusant-lo de trobar-se al servei de Jordi Pujol.

## Referències

* ↑ Vilardaga abandona el PP y advierte de que el partido está al servicio de Pujol, El País, 21 de setembre de 1999

## Enllaços externs

* Entrevista a Jacint Vilardaga a La Vanguardia, 23-10-1995
* Diputats al Parlament de Catalunya a La Vanguardia, 21/11/1995
* Notícies de Jacint Vilardaga a El País
# Jimmy Gallagher

Jimmy Gallagher (Kirkintilloch, 7 de juny de 1901 - Cleveland, 7 d'octubre de 1971) fou un futbolista estatunidenc, d'origen escocès, de les dècades de 1920 i 1930.
Va jugar a diversos clubs de l'American Soccer League. Fou internacional amb els Estats Units amb el qual participà en els Mundials de 1930 i 1934.

## Referències

* ↑ Henderson Ties Soccer Hall of Famer Jimmy Gallagher in Games Played a hofmag.com
* ↑ Soccer Hall of Fame profile
# Javier Velasco Yeregui

Javier Velasco Yeregui (6 de juliol de 1964, Logronyo, La Rioja - † 17 de novembre de 2009, ibídem) fou un sacerdot i teòleg espanyol, vicari general de la diòcesi de Calahorra i La Calzada-Logronyo.
Va estudiar al col·legi de San José de Logronyo, dels germans maristes, i a l'Institut Germans d'Elhúyar abans de començar els estudis al seminari diocesà de Logronyo.
El 20 d'octubre del 1990 fou ordenat sacerdot per l'aleshores bisbe Mn Ramón Búa Otero, de qui fou secretari. Una setmana després celebrà la seva primera missa a la parròquia del Bon Pastor de Logronyo.
El setembre del 1992 viatjà a Jerusalem per continuar formant-se a l'Studium Biblicum Franciscanum, on estudià hebreu i arameu, exegesi, història bíblica, arqueologia, etc. La seva tesina fou sobre La llegenda cultural de Betel a la llum de la nova crítica del Pentateuc i aconseguí la qualificació de summa cum laude probatus.
Entre el 1995 tornà a Logronyo i fou professor del seminari diocesà fins al 1997. Un any després viatjà de nou a Jerusalem, on inicià els cursos del doctorat; el 2000 es diplomà a l'École Biblique et Archeologique Française. La seva tesi era Memòria i presència divina. Espai Sagrat al Codi de l'Aliança defensada el 27 de març del 2007.
Durant cinc anys, entre el 2000 i el 2006, fou professor de teologia i didàctica de la religió al departament de ciències humanes i socials de la Universitat de La Rioja i rector de l'església de Sant Bartolomeu de Logronyo.
El novembre del 2005 fou nomenat director de l'Institut Espanyol Bíblic i Arqueològic Casa Santiago de Jerusalem, que depèn de la Universitat Pontifícia de Salamanca, on feu classes sobre el Pentateuc a la facultat de ciències bíbliques fins al 2009.
# Rambla de la Vídua

La Rambla de la Viuda rep aquesta denominació a partir de la unió del riu de Montlleó amb la rambla Carbonera, que es produeix a la confluència dels termes municipals de Culla, la Serra d'en Galceran i les Useres, desembocant en el terme municipal d'Almassora en el riu Millars a pocs quilòmetres de la mar Mediterrània.
La seva conca hidrogràfica és molt àmplia (1.510 km²), discorrent en direcció nord-sud a través de la part interior de les serralades litorals de la província de Castelló. Abasta les comarques de l'Alt Maestrat, l'Alcalatén i la Plana Alta.
En la conca d'aquesta Rambla, el nivell freàtic general queda més baix que la seva llera, pel que es produïx una forta infiltració que deixa la llera seca excepte en els grans temporals de la tardor.
L'embassament de Maria Cristina serveix com a nexe entre aquesta rambla i el riu de l'Alcora.
Els principals afluents són:
* Riu de Montlleó.
* Rambla Carbonera.
* Rambla de Cabanes.
* Riu de l'Alcora.

## Vegeu també

* Riu Millars
* Rambla Carbonera
* Embassament de Maria Cristina

## Referències

* ↑ «Rambla de la Vídua». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Rambla de la Vídua». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Hijili

Hijili és un canal i una població de l'Índia a l'estat de Bengala Occidental. El canal navegable és al districte de West Midnapore (Paschim Medinipur) amb una longitud de 47 km entre Geonkhali, on s'uneixen el Rupnarayan i el Hooghly fins al riu Rasulpur; el canal de la Costa d'Orissa forma la continuació a l'oest. El riu Haldi el parteix en dos parts. Fou iniciat el 1868 i acabat el 1873. Agafa el nom del petit poble d'Hijili, a la desembocadura del riu Rasulpur. Antic centre de fabricació de sal, hi ha un vell for musulmà i una mesquita fundada per Masnad Ali Shah que va governar la zona del 1505 al 1546, i la tomba del qual encara es conserva. El 1687 després d'un incident a Hooghly, Job Charnock va ocupar Hijili per a la Companyia Britànica de les Índies Orientals i els mogols la van assetjar per quatre mesos sense èxit; una vegada retirats els mogols, Charnock no va tardar a evacuar el lloc i poc després va fundar Calcuta. La comarca entre la dreta del riu Hugli des de la confluència del Rupnarayan fins a la del Subarnarekha, amb uns 1650 km de llarg, rebia també el nom d'Hijili i la formaven les parganes de Tamluk i Mahishadal, havent format una entitat administrativa sota els mongols. El 1789 una part de la comarca d'Hijili fou foren inclosa al districte de Midnapore i la resta va formar el districte d'Hijili; el 1836 el districte fou incorporat al districte de Midnapore, excepte un petit territori al sud que es va agregar al districte de Balasore a Orissa.

## Bibliografia

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Can Grau (Palau-solità i Plegamans)

* Aquest article tracta sobre Can Grau de Palau-solità i Plegamans. Vegeu-ne altres significats a « Can Grau (desambiguació)».
Can Grau és una obra de Palau-solità i Plegamans (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia que segueix la tipologia de les de la resta de la contrada. Té coberta de teules àrabs a dues vessants, amb inclinació molt suau i carener perpendicular a la façana. Ràfec incipient. A la façana hi ha restes d'arrebossat que deixa veure el parament de pedres sense escairar i de còdols. Les obertures són totes d'una gran senzillesa. Les finestres són de dimensions reduïdes i amb formes i mides diferents. A l'arrebossat de l'emmarcament trobem restes de pintura blanca. Només la finestra central, sobre la porta d'entrada, té un cert interès artístic quant a les pedres de l'emmarcament: els angles interiors de la llinda es presenten corbats, trencant la seva forma allindanada. La porta d'accés és rectangular i presenta restes d'emmarcament de pedra, amb llinda de fusta.

## Història

Una possibilitat del cognom Grau podem deduir-la, al fogatge de l'any 1515 de Palau Solitar, en el nom de Jaume Garau. L'any 1552, dins dels noms dels caps de casa, torna a sortir dins del terme de Palau-Solitar el nom de Miquel Garau.

## Referències

* 1 2 «Can Grau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Gesico

Gesico (en sard, Gèsigu) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 988 habitants. Es troba a la regió de Trexenta. Limita amb els municipis d'Escolca, Guamaggiore, Guasila, Mandas, Selegas, Suelli i Villanovafranca (VS)

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Terenzio Schirru | Llista cívica |
# Tidekanal

El Tidekanal o Canal de la marea és un canal navegable al port d'Hamburg a l'estat d'Hamburg. Desemboca al Moorfleeter Kanal que connecta via el Billwerder Bucht, un antic braç del Dove Elbe a l'Elba sense cap resclosa, i per això està sotmès al moviment de la marea.
En el marc d'un projecte de donar més espai als moviments de la marea, que després dècades d'endigaments i d'apregonament de l'Elba, es projecta la creació d'un estany inundable a l'entorn del Tidekanal. Tot i perdre el seu paper pel transport de mercaderies, queden unes empreses, com a la Akf handling GmbH que utilitzen el canal.
* Les instal·lacions portuàries de la firma akf handling GmbH des del pont Bredow
* Pont del ferrocarril de la línia S2 de les rodalies

## Connecta amb

* Industriekanal
* Moorfleeter Kanal
* Billwerder Bucht

## Referències i bibliografia

* ↑ Verordnung zur Bestimmung der schiffbaren Gewässer, §8, Hamburg, 5 de maig de 1987, (traducció: Decret de les vies navegables d'Hamburg)
* ↑ Hamburgisches Wassergesetz (HWaG) , Hamburg, 14 de desembre de 2007 (traducció: Llei de l'estat d'Hamburg sobre les aigües de superfície)
* ↑ Stadtatlas-Großraum Hamburg, Hamburg, Editorial PAS Verlags GmbH, 2009, pàgina 53, ISBN 978-3-934272-92-7
* ↑ Axel Tiedemann, Hamburg schafft mehr Platz für die Elbe, Hamburger Abendblatt, Hamburg, 22 de juliol de 2009, (traducció: Hamburg crea més espai per a l'Elba) (alemany)
# Jacob Kuyper

Jacob Kuyper (Rotterdam, 17 de setembre de 1821 - La Haia, 3 de febrer de 1908) va ser un geògraf i cartògraf neerlandès. Fou un del fundadors de la Reial Societat Geogràfica dels Països Baixos.

## Obres

* Wereldatlas met Aardrijksbeschrijving (1857)
* Natuuren staathuishoudkundige atlas van Nederland (1863)
* Atlas van Nederland en Overzeesche bezittingen (1866)
* Gemeente-atlas van Nederland (1869)
* Onze Oost, populair beschreven (1871)
* Handboek der natuurk. aardrijksbeschrijving (1875)

## Referències

* ↑ Fitxa amb dades biogràfiques