OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maylandia pyrsonotos

Maylandia pyrsonotos és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. 2001. Malawi Cichlids in their natural habitat. Cichlid Press, Estats Units. 3a edició.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stauffer, J.R., Jr., N.J. Bowers, K.A. Kellogg i K.R. McKaye, 1997. A revision of the blue-black Pseudotropheus zebra (Teleostei: Cichlidae) complex from Lake Malawi, Africa, with a description of a new genus and ten new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 148:189-230.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Maylandia zebra

Maylandia zebra és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Maréchal, C., 1991. Pseudotropheus. p. 401-415. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. 2001. Malawi Cichlids in their natural habitat. Cichlid Press, Estats Units. 3a edició.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stauffer, J.R., Jr., N.J. Bowers, K.A. Kellogg i K.R. McKaye, 1997. A revision of the blue-black Pseudotropheus zebra (Teleostei: Cichlidae) complex from Lake Malawi, Africa, with a description of a new genus and ten new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 148:189-230.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Masillosteus kelleri

Masillosteus kelleri és una espècie de peix lepisosteid de l'ordre dels lepisosteiformes. El nom del gènere deriva dels mots Masilla ("Messel", en llatí) i osteon ("os", en grec).
Durant molt de temps fou classificat dins el gènere Atractosteus, però a principis del segle xxi se'l reclassificà dins el seu propi gènere. Se'l fa servir com a fòssil índex.

## Referències

* 1 2 «Masillosteus kelleri, a new gar (Actynopterigii: Lepisosteidae) from the Middle Eocene of Grube Messel (Hessen, Germany)». Darmstädter Beiträge zur Naturgeschichte, 11, 2001, pàg. 73-81.
# Melanthius

Melanthius (Μελάνθιος) fou el nom clàssic d'un riu del Pont que separava el Pont Polemaic de la Capadòcia. Desaiguava a l'Euxí, una mica a l'est de Cotiora (Cotyora). És probablement el modern Melet Irmak.

## Referències

* ↑ «Melanthius river».
# Melanoïdina

Les melanoïdines són molècules polimèriques de color bru o torrat que es generen en sotmetre determinats aliments a altes temperatures.
Les melanoïdines són estructures polimèriques heterogènies de pes molecular elevat que en la seva estructura, a diferència dels polisacàrids, contenen també nitrogen i presenten un color marró característic. Es formen en les etapes finals de la denominada reacció de Maillard que té lloc durant l'escalfament dels aliments (torrat, rostit o fregit). Aquesta reacció s'inicia per la combinació entre compostos nitrogenats (aminoàcids o proteïnes) i sucres reductors, a partir d'aques procés inicial es produeixen diferent reaccions de ciclació, redox, de polimerització, etc. donant lloc a estructures complexes. Les melanoïdines presenten diverses propietats que incideixen en les característiques organolèptiques, funcionals, tecnològiques i nutricionals dels aliments. S'han evidenciat, entre d'altres, activitats antioxidants, antiradicalàries, antimicrobianes. Diàriament, la població ingereix entorn de 2-10 grams de melanoïdines i les principals fonts d'exposició són el consum de cafè, i els cereals cuinats (en productes de fleca o en malt d'ordi per a elaborar cervesa, per exemple).

## Referències

* ↑ Wang, He-Ya; Qian, He; Yao, Wei-Rong «Melanoidins produced by the Maillard reaction: Structure and biological activity» (en anglès). Food Chemistry, 128, 3, 01-10-2011, pàg. 573–584. DOI: 10.1016/j.foodchem.2011.03.075. ISSN: 0308-8146.
# Merrimac (Virgínia)

Merrimac és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 1.751 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Merrimac tenia 1.751 habitants, 889 habitatges, i 353 famílies. La densitat de població era de 371,5 habitants per km².
Dels 889 habitatges en un 18% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 29,2% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 60,2% no eren unitats familiars. En el 53,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,2% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 15,4% de 45 a 60 i un 28,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.462 $ i la renda mediana per família de 40.800 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.223 $ mentre que les dones 20.547 $. La renda per capita de la població era de 16.634 $. Entorn del 12,4% de les famílies i el 16,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Merrimac». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Merrimac». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Masseis

Els masseis (en llatí massaei, en grec antic Μασσαῖοι) eren un poble d'Escítia que Claudi Ptolemeu situa a l'extrem nord d'Escítia, prop de les muntanyes dels alans o a la part nord de la cadena dels Urals.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Massaei». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 agost 2021].
# Meyerhofferita

La meyerhofferita és un mineral de la classe dels borats, que pertany al grup de la inderita. Rep el seu nom del químic alemany Wilhelm Meyerhoffer (1864-1906), col·laborador de J. H. van't Hoff sobre la composició i l'origen dels minerals salins, i per ser la primera persona que va sintetitzar el compost.

## Característiques

La meyerhofferita és un borat de fórmula química CaB₃O₃(OH)₅·H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. És un mineral rar que es troba en complexos cristalls aciculars, de fins a 4 centímetres, en agregats radials fibrosos divergents o nodular, normalment en cristalls reticulats. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la meyerhofferita pertany a «06.C - Nesotriborats» juntament amb els següents minerals: inderita, ameghinita, kurnakovita, inderborita, inyoïta, solongoïta, peprossiïta-(Ce), nifontovita i olshanskyita.

## Formació i jaciments

Es troba principalment com un producte d'alteració de la inyoïta. Va ser descoberta l'any 1914 a la mina Monte Blanco, al Comtat d'Inyo (Califòrnia, Estats Units). Sol trobar-se associada a altres minerals com: inyoïta, colemanita, hidroboracita i ulexita.

## Referències

* ↑ «Meyerhofferite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 juny 2016].
* 1 2 «Meyerhofferite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 11 juny 2016].
# Menjant raïms

Menjant raïms es un quadre realitzat amb pintura a l'oli el 1898 pel pintor valencià Joaquim Sorolla i Bastida.

## Descripció

Es tracta d'una obra que va pertànyer al doctor Simarro, però que va ser adquirida, per un preu de 5000 pessetes, per Clotilde García a l'exposició celebrada a l'Ateneo de Madrid el 1922. Representa el bust d'un nen de front; el seu cap està cobert amb un barret de palla d'ala ampla i vesteix una camisa de color salmó. A la mà dreta sosté un carràs de raïm mentre que amb la mà esquerra introdueix diversos raïms en la seva boca.

## Referències

* ↑ «Red Digital de Colecciones de Museos de España - Comiendo uvas». ceres.mcu.es. [Consulta: 25 novembre 2018].
* ↑ «Comiendo uvas - Mis Museos» (en castellà). mismuseos.net. [Consulta: 25 novembre 2018].
# Mercè Otero Vidal

Mercè Otero Vidal (Barcelona, 25 de maig de 1947) és una catedràtica i professora de Llatí jubilada, feminista catalana i especialista en coeducació. El 2019 la Generalitat de Catalunya li va concedir la Creu de Sant Jordi.

## Trajectòria

Al marge de la seva activitat docent a la universitat també s'ha dedicat al llarg de la seva carrera a la formació del professorat i a l'assessorament a centres escolars sobre coeducació i innovació. Dins dels seminaris de Filosofia i Gènere i de Dones i Literatura de la Universitat de Barcelona, ha participat en nombroses trobades i grups de treball.
Professora de llengües clàssiques i crítica literària, és autora de diversos treballs sobre el paper de les dones al llarg de la història, així com traductora de textos llatins al català de Duoda, Christine de Pisan, Marie de Gournay, Sèneca i Gilles Ménage, entre d'altres.

### Activisme feminista

Com a activista feminista exerceix tasques de responsabilitat en el Centre de Documentació de Ca la Dona i en l'organització de l'Escola Feminista d'Estiu de la Xarxa Feminista.
Va participar en les Primeres Jornades Catalanes de la Dona i forma part del Consell de Dones de Barcelona, del Consell Nacional de Dones de Catalunya, del Consell Nacional LGTBI de Catalunya i del Consell Social de la Llengua Catalana.

## Referències

* ↑ «Mercè Otero Vidal». [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ «Entrevista a les feministes Mireia Bofill i Mercè Otero». Crític. [Consulta: 30 abril 2019].
* ↑ França, João. «Si les criatures a casa veuen violència, l'escola ha d'ensenyar que un altre món és possible», 08-04-2016. [Consulta: 31 agost 2023].
* ↑ «Messi, La Trinca, Núria Picas, Benach, De Gispert i Rigol, Creus de Sant Jordi 2019». 324cat, 30-04-2019. [Consulta: 30 abril 2019].
* ↑ «Seminari Filosofia i Gènere». [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ «El fil de Medea», 12-12-2014. [Consulta: 31 agost 2023].
* ↑ «Otero i Vidal, Mercè». [Consulta: 7 maig 2019].
* ↑ Momoito, Andrea. «No som ni les primeres ni les úniques en la genealogia del feminisme». Directa, 04-01-2023. [Consulta: 31 agost 2023].
* ↑ «Mercè Otero Vidal», 08-01-2020. [Consulta: 10 març 2022].
* ↑ López, Helena. «Pioneras de la Barcelona feminista llaman a persistir en la lucha» (en castellà), 04-03-2019. [Consulta: 31 agost 2023].
# Mixosaure

El mixosaure (Mixosaurus, "llangardaix mixt") és un gènere d'ictiosaures mixosàurids que visqueren en el Triàsic mitjà, al territori que seria avui Àsia, Europa i Amèrica del Nord.
El gènere va ser nomenat l'any 1887 per George H. Baur. El nom significa "Llangardaix mixt", i va ser escollit perquè sembla que va ser una forma de transició entre els ictiosaures en forma d'anguila com Cymbospondylus i els posteriors ictiosaures en forma de dofí, com l'Ictiosaure. Baur va anomenar Mixosaurus com un gènere nou perquè la seva aleta anterior era prou diferent de la d'Ichthyosaurus.
El mixosaure inclou 3 espècies. Anteriorment, aquest nombre era més gran, i Mixosaurus era considerat com el gènere més comú d'ictiosaures del Triàsic, els fòssils dels quals s'han trobat a tot el món, inclosos, Xina, Timor, Indonèsia, Itàlia, Spitsbergen, Svalbard, Canadà, així com Alaska i Nevada als EUA.
Es considera com un exemple dels primers ictiosaures coneguts. La seva cua es trobava en major relació amb rèptils terrestres que uns altres del seu grup. El seu crani era aplanat per damunt i menys punxegut i llarg. Els seus ulls eren més nois i la seva aleta dorsal amb prou feines començava a desenvolupar-se.
Aquestes característiques ho defineixen com un mixt entre els ictiosaures posteriors i els rèptils del Triàsic.

## Referències

* 1 2 Cheng Ji «Phylogeny of the Ichthyopterygia incorporating recent discoveries from South China». Journal of Vertebrate Paleontology, vol. 36, 1, 2016, pàg. e1025956. DOI: 10.1080/02724634.2015.1025956.
* 1 2 Motani R. «The skull and taxonomy of Mixosaurus (Ichthyopterygia)». Journal of Paleontology, vol. 73, 5, 1999, pàg. 924–935. DOI: 10.1017/S0022336000040750.
* ↑ Jun Liu «The first specimen of the Middle Triassic Phalarodon atavus (Ichthyosauria: Mixosauridae) from South China, showing postcranial anatomy and peri-Tethyan distribution». Palaeontology, vol. 56, 4, 2013, pàg. 849–866. DOI: 10.1111/pala.12021.
* ↑ Palmer, D.. The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals. Londres: Marshall Editions, 1999, p. 79. ISBN 978-1-84028-152-1.
# Milà-Sanremo 1976

La Milà-Sanremo 1976 fou la 67a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 19 de març de 1976 i va ser guanyada pel belga Eddy Merckx, que s'imposà en solitari a la meta de Sanremo. Amb aquesta victòria Merckx aconseguia la setena i darrera victòria del seu palmarès en aquesta cursa, sent fins al dia d'avui el ciclista que més vegades l'ha guanyat.
191 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 85 d'ells.
Jean-Luc Vandenbroucke, tercer classificat, fou desqualificat per haver donat positiu en un control antidopatge.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Eddy Merckx | Molteni-Campagnolo | 6h 55' 28" |
| 2 | Wladimiro Panizza | Scic-Colnago | + 28" |
| | Jean-Luc Vandenbroucke | Peugeot-Esso-Michelin | - |
| 3 | Michel Laurent | Miko-De Gribaldy-Superia | + 31" |
| 4 | Walter Planckaert | Maes Pils-Rokado | + 33" |
| 5 | Rik van Linden | Bianchi-Campagnolo | m. t. |
| 6 | Patrick Sercu | Brooklyn | m. t. |
| 7 | Roger de Vlaeminck | Brooklyn | m. t. |
| 8 | Francesco Moser | Sanson-Benotto | m. t. |
| 9 | Walter Godefroot | Ijsboerke-Colnago | m. t. |
| 10 | Wilfried Wesemael | Miko-De Gribaldy-Superia | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Michael Häupl

Michael Häupl (Altlengbach, Baixa Àustria, 14 de setembre de 1949) és un polític austríac del Partit Socialdemòcrata d'Àustria (SPÖ) i l'alcalde de Viena des del 7 de novembre de 1994 al maig de 2018.
Va estudiar biologia i zoologia a la Universitat de Viena. Va començar en política com a membre de la VSStÖ, l'organització juvenil de l'SPÖ, de la qual fou president entre 1975 i 1977. Abans d'arribar a l'alcaldia va ser regidor de la capital del país des de 1983 a 1988 i encarregat de medi ambient i esport de 1988 a 1994.
Al maig de 2018, va passar el relleu del càrrec d'alcalde al seu company de partit Michael Ludwig.

## Referències

* ↑ «Dr. Michael Häupl, Biografie» (en alemany). [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ «Neuer Bürgermeister von Wien: 56 Stimmen für Michael Ludwig» (en alemany). [Consulta: 20 gener 2021].
# Mehmet Emin Yurdakul

Mehmet Emin Yurdakul (Istanbul, 1869 – Istanbul, 1944) va ser un escriptor turc.

## Treballs destacats

* Türkçe Şiirler (1889)
* Fazilet ve Adalet (1890)
* Türk Sazı (Instrument Turc, 1914)
* Ey Türk Uyan (Aixeca Turc, 1914)
* Tan Sesleri (Veus d'alçament, 1915)
* Ordunun Destanı (La Llegenda de l'Exèrcit, 1915)
* Dicle Önünde (Al Front del Tigris, 1916)
* İsyan ve Dua (1918)
* Zafer Yolunda (Al Camí de la Victoria, 1918)
* Turan'a Doğru (1918)
* Aydın Kızları (Noies d'Aydın, 1919)
* Türk'ün Hukuku (La Llei del Turc, 1919)
* Dante'ye (Cap a Dante, 1928)
* Kıral Corc'a (1928)
* Mustafa Kemal (Mustafa Kemal, 1928)
* Ankara (Ankara, 1939)
# Moetzes Gedolei HaTorah

El Consell de Savis de la Torà (en hebreu: מועצת גדולי התורה) (en anglès: Council of Torah Sages) de l'associació Agudath Israel d'Amèrica, és una organització de lideratge, religiosa, política, i un lobby que representa els interessos de la comunitat jueva ortodoxa americana, davant les agències governamentals estatals i federals. El consell està format principalment pels caps de les ieixivot i pels rebes hassídics. L'assemblea rabínica dirigeix les polítiques de l'organització, i té el lideratge efectiu de l'associació Agudath Israel. El consell va ser fundat en 1941. L'assemblea rabínica estableix quals són les polítiques a seguir, i dirigeix l'organització seguint els sagrats preceptes de la Torà i la Halacà.

## Referències

* ↑ Hunter, Isaac. Wrestling with God: Jewish Theological Responses during and after the Holocaust. Oxford, England: Oxford University Press, 2007, p. 557. ISBN 978-0-19-530014-7 [Consulta: 8 juliol 2010]. «Yeshiva and day school principals from across the nation posed the above question to Rabbi Yitzchok [Isaac] Hutner, head of the Yeshiva Rabbi Chaim Berlin-Aryeh and a member of the Moetzes Gedolei HaTorah (Council of Torah Sages) of Agudat Israel or [sic] America.»
* ↑ Daring to Dream (pamphlet). Nova York, NY: Agudath Israel of America, maig 2003, p. unnumbered [Consulta: 8 juliol 2010]. «Through the years, Agudath Israel has been guided by its Torah leadership, mainly through the Moetzes Gedolei HaTorah (Council of Torah Sages), comprised of many of the country's leading rabbinic authorities. Aside from the focus put on their decisions and policy statements, regarding most every major issue confronting American Orthodoxy...»
* ↑ Schloss, Chaim. 2000 Years of Jewish History. Fourth Revised. Jerusalem, Israel: Feldheim Publishers, 2004, p. 294. ISBN 1-58330-214-X [Consulta: 6 juliol 2010]. «The final resolution declared that Agudas Yisrael would serve to resolve all difficulties facing Jews and Judaism on the basis of Torah, without any political considerations. The Moetzes Gedolei HaTorah, the rabbinic council, would be the supreme governing body and final authority in all decisions.»
# Mervila

Mervila (francès Merville) és un municipi francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Monuments

* Ajuntament
* Monument als caiguts
* Església.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 26 agost 2010].
# Mervièlh de Montpelhièr

Mervièlh de Montpelhièr (en francès Murviel-lès-Montpellier) és un municipi occità del Llenguadoc situat al departament de l'Erau, a la regió del llenguadoc-Rosselló.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Monarcòmacs

Els monarcòmacs (del grec antic μόναρχος monarchos monarc i μάχομαι machomai lluitar) van ser un grup d'escriptors i filòsofs adversaris de la monarquia absoluta des de finals del segle xvi.
La paraula, originalment considerada com un insult, va ser inventada pel jurista escocès i monarquista convençut William Barclay (1546–1608), en un seu pamflet contra els autors calvinistes que refusaven el principi de l'absolutisme. El llibre Vindiciae contra tyrannos (Reivindacions contra els tirans), atribuït als hugonots Hubert Languet (1518-1581) o Philippe du Plessis-Mornay (1549-1623) en va ser una de les obres clau. En aquesta època, la crítica de l'absolutisme no es limitava al món protestant. A la seva obra De Rege et institutione regis del 1598, el jesuïta Juan de Mariana (1536-1624) va desenvolupar idees sobre el tiranicidi justificat quan el príncep s'apodera de l'estat amb força i armes.
La idea de la legítima resistència contra lleis i la desobediència contra tirans és anterior. Els monarcòmacs van modernitzar-la en introduir idees de lleis constitucionals, considerades com un contracte entre el monarca i el poble. Si el monarca no respectava el contracte, el poble no només tenia el dret de no obeir, però també l'obligació de resistir o destituir el monarca. Les teories monarcòmaques van inspirar el jurista i primer escrivà dels Estats Generals dels Països Baixos, Jan Van Asseliers (±1520-±1584) en el seu Plakkaat van Verlatinghe (1581) on donava els arguments per desposseir la Corona de Castella als Països Baixos espanyols.

## Referències

* 1 2 Levy, Jacob T. «monarchomach» (en anglès). Encyclopedia Britannica, 2014.
* ↑ Bildheim, Stefan. Calvinistische Staatstheorien. Historische Fallstudien zur Präsenz monarchomachischer Denkstrukturen im Mitteleuropa der Frühen Neuzeit (en alemany). Bern / Frankfurt: Lang, 2001. ISBN 978-3-631-37533-4.
* ↑ Fülöp-Miller, René. Power and Secret of the Jesuits (en anglès). Whitefish (Montana): Kessinger Publishing, 1997, p. 313–318. ISBN 0-7661-0056-1.
* ↑ Mout, Marianne Elisabeth Henriette Nicolette. Plakkaat van Verlatinge vertaald, ingeleid en van aantekeningen voorzien (en neerlandès antic, neerlandès). Groningen: Historische Uitgeverij, 2006. ISBN 9065540938.

## Bibliografia

* Dreitzel, Horst. «Die Monarchomachen». A: Grundriss der Geschichte der Philosophie (en alemany). volum 4.1: Die Philosophie des 17. Jahrhunderts, 2001, p. 613–638.
* González Chércoles, Olalla «Monarcomaquia del siglo XXI el republicanismo republicano de Lorenzo Peña» (pdf) (en castellà). Las Torres de Lucca revista internacional de filosofía política, 4, 2014. ISSN: 2255-3827.
# Microtus kermanensis

Microtus kermanensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del sud-est de l'Iran, on viu a altituds d'entre 600 i 3.250 msnm. No se sap gaire cosa sobre el seu hàbitat i la seva ecologia. Té una llargada de cap a gropa de 114-152 mm, la cua de 43-54 mm i un pes de 41-57 g. Hi ha dades insuficients per determinar l'estat de conservació d'aquesta espècie. Anteriorment era classificat com a part de M. transcaspicus. El seu nom específic, kermanensis, significa ‘de Kerman’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Kryštufek i Schönbrodt, 2022, p. 360.
* 1 2 Kennerley, R.; Schönbrodt, G. I. «Microtus kermanensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T13437A91356777.en. [Consulta: 7 setembre 2024].
* ↑ De Roguin, 1988, p. 602.

## Bibliografia

* De Roguin, L. «Notes sur quelques mammifères du Baluchistan iranien» (en francès). Revue suisse de zoologie, 95, 1988, pàg. 595-606. DOI: 10.5962/bhl.part.79674.
* Kryštufek, B.; Schönbrodt, G. I. Voles and Lemmings (Arvicolinae) of the Palaearctic Region (en anglès). University of Maribor Press, 2022. DOI 10.18690/um.fnm.2.2022. ISBN 978-961-286-611-2.