OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Biel Majoral

Biel Majoral (nom artístic de Gabriel Oliver Oliver) (Algaida, 1950) és un músic, filòleg i activista mallorquí.
És llicenciat en filologia romànica, especialitat de filologia catalana per la Universitat de Barcelona. Des de 1977 fins a la seva jubilació el 2015, fou professor de llengua catalana i cultura popular a la Facultat d'Educació de la Universitat de les Illes Balears.
Milità al Partit Socialista d'Alliberament Nacional durant els anys 70. S'incorporà al Partit Socialista de les Illes el 1977, partit que esdevingué a finals d'any el Partit Socialista de Mallorca. L'any 1979 fou elegit membre del Consell Insular de Mallorca i del Consell General Intersinsular a les eleccions pre-autonòmiques. Posteriorment milità a Esquerra Republicana de Catalunya, partit pel qual fou candidat a les eleccions espanyoles de 1993. El 2014 fou portaveu de Jaume Sastre durant la vaga de fam que dugué a terme per la política educativa, lingüística i cultural de José Ramón Bauzá.
Com a cantant, ha recuperat música i lletres tradicionals mallorquines, a més d'escriure composicions pròpies. Col·laborà en el disc Cançons de festa de Maria del Mar Bonet el 1976. Una de les cançons més conegudes del disc, Temps, temps, temps va ser Jo sóc català que interpreta un poema de Pere Capellà. La cançó que dona nom a aquest disc està dedicada a Salvador Puig Antich.

## Discografia

* 1997: Vou veri vou per no dormir
* 2000: Temps, temps, temps
* 2008: Cançons republicanes
* 2019ː Arasíquesí...

## Referències

* ↑ Mallorca, Diario de. «Las cinco canciones imprescindibles de Biel Majoral, Creu de Sant Jordi» (en castellà). [Consulta: 2 maig 2019].
* ↑ «PSM-Entesa Nacionalista». [Consulta: 2 maig 2019].
* ↑ «"Hem convençut Jaume Sastre perquè deixi la vaga de fam perquè ell és una peça imprescindible per a la lluita"», 16-06-2014. Arxivat de l'original el 2019-05-25. [Consulta: 25 maig 2019].
* ↑ «Biel Majoral | enciclopèdia.cat». [Consulta: 25 maig 2019].
* ↑ (Sellas-Vera), MallorcaWeb S. L. «Biel Majoral - Temps, temps, temps - BLAU - MallorcaWeb». [Consulta: 24 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Discografia
* Lletres de les cançons «Biel Majoral». Viasona.
# Casa Naua

Casa Naua és una obra d'Es Bòrdes (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Al centre de la façana trobem un balcó, orientat al nord, on els balustres són de ferro decorat. La seva longitud sobrepassa molt poc l'amplada de la porta que li dona accés, i el punt d'arrencada dels seus laterals es troba a pocs centímetres del marc de l'obertura. La porta d'accés presenta una fulla de tancament vidrada en la seva meitat superior. En el llosat trobem tres lucanes, una gran al centre, i dues petites en els laterals, orientades al nord i paral·leles a la capièra. La lucana central està decorada amb un petit balcó on els balustres són de ferro decorat.

## Història

"Els balcons o balconades, en especial els de fusta, es troben a tot el llarg del Pirineu i Prepirineu, i són, en opinió de Violant i Simorra, relativament novells: apareixen vers el segle xvii, i més encara el XVIII i començaments del XIX, moment en què, en evolucionar el volum de la casa, també evoluciona la finestra o gran finestra sota la coberta que feia de solar i assecador, i s'anà convertint poc a poc en eixidor i balcó". (Mas Canalis, D..-La casa Andorrana Tradicional, pàg. 79).
Malgrat aquesta cita de Violant i Simorra els balcons o balconades no són un tret característic en l'arquitectura popular aranesa, i menys en ferro decorat, que es posen de moda al segle xix sobre tot a les cases urbanes i benestants.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Naua». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Museu del Mar de Lloret de Mar

El Museu del Mar és un museu de Lloret de Mar situat a l'edifici de Can Garriga.
Hi ha mostres de maquetisme naval, imatges antigues de Lloret del fotògraf Emili Martínez i Passapera, dibuixos i pintures de Joan Llaverias i la col·lecció de pintures de Carretero Gomis. També hi ha una maqueta de l'important poblat iber del Puig Castellet, situat al terme de Lloret de Mar. Actualment està en obres d'adequació, rehabilitació i reforma dels interiors de l'anomenat Museu del Mar, participades per l'Ajuntament i la Diputació.

## Referències

* ↑ «Can Garriga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2014].
# Eduard Vílchez Ortiz

Eduard Vílchez Ortiz (Sabadell, 22 de setembre de 1967) és un exfutbolista i entrenador català. Com a futbolista ocupava la posició de migcampista atacant.

## Trajectòria

Sorgeix del planter del Reial Madrid. Amb el Castilla juga a Segona Divisió la temporada 88/89, en la qual marca sis gols en 32 partits. Arriba a debutar amb el primer equip merengue en diversos partits de pretemporada, sense participar-hi a la Lliga.
A la campanya 89/90 debuta a primera divisió, cedit pel Reial Madrid al CD Logroñés, encara que només juga 10 partits i marca un gol. A l'any següent és cedit de nou, ara al Reial Valladolid, on és titular.
Sense continuïtat al club del Santiago Bernabéu, el 1991 fitxa pel RCD Espanyol. Només hi apareix en cinc ocasions, i per la temporada 92/93 recala al Palamós CF, junt a altres futbolistes de la disciplina espanyolista.
El migcampista seria un dels jugadors més destacats del Palamós durant la dècada dels 90. Va signar dues bones temporades a Segona Divisió entre 1992 i 1994 (75 partits i vuit gols). La temporada 94/95 fa una breu estada a l'Elx CF, i de nou a l'equip palamosí, que ara militava a Tercera Divisió arran dels problemes econòmics. Vílchez va actuar amb els blau-i-or a Tercera i a Segona B, fins a l'any 2000. Eixe any recala al Palafrugell, on ja havia estat uns mesos abans. El 2002 penjaria les botes, després de passar la darrera temporada al Peralada.

### Com a entrenador

Inicia la seua trajectòria a les banquetes a l'any següent de retirar-se, a la campanya 2002-2003 i com a segon entrenador del CD Logroñés. També es faria càrrec del San Marcial, filial dels riojans. La temporada 2004-2005 anava a ser l'entrenador del Logroñés, però el descens administratiu ho va impedir.
A finals del 2004 es fa càrrec del CD Linares, on només roman sis partits. Posteriorment dirigiria la UD Los Barrios, fins a gener del 2007. Eixe any retorna a Catalunya per dirigir el CF Peralada a l'antiga Primera Divisió catalana. L'estiu del 2009 fitxa per un nou equip andalús, la Balompédica Linense. Un cop acabada aquesta temporada retorna al Peralada un any més, i després, a la temporada 2011-2012 s'incorpora a les files del cos tècnic de les categories inferiors del FC Palafrugell com a coordinador.
A mitjans de la temporada 2011-2012 signà pel Palamós CF de Primera Catalana. A la següent temporada ajudaria a pujar la UE Olot a Segona Divisió B. L'octubre de 2014 signà per la UE Figueres de Tercera Divisió.

## Referències

* ↑ http://www.europasur.es/article/deportes/445194/la/balona/tras/eduardo/vilchez.html La Balona, tras Eduardo Vílchez
* ↑ UE Figueres. <<La Unió es decanta per Eduardo Vílchez>> (15 d'octubre de 2014) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Rodnikí (Bilohirsk)

* Per a altres significats, vegeu «Rodnikí».
Rodnikí (en ucraïnès i rus: Родники) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 39 habitants. Pertany al districte de Bilohirsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Castell de Gözne

El Castell de Gözne és una fortalesa medieval que va pertànyer al Regne d'Armènia Menor, actualment situada en la província de Mersin, a Turquia.

## Localització

Aquest castell està en les Muntanyes del Taure, al sud de la ciutat de Gözne, però només és accessible des del nord, venint des de Mersin, que està a 30 km. La carretera que dona accés al castell està oberta tot l'any. La fortalesa està construïda a 1120 metres d'altitud.

## Història

Aquest castell es construí probablement com a residència fortificada per algun membre de la classe dels nakharark. La seva estructura és la típica dels castells armenis dels segles XII al XIV. També formava part de la xarxa de castells que controlaven la ruta d'accés des de la costa Mediterrània cap als centres del poder del país: el castell de Barbaron i el de Lampron, on van residir els membres de la dinastia hethumiana.

## Descripció

Consisteix en dues cambres fortificades entre les quals no hi ha murs de connexió. L'edifici de la ona etté un saló de planta rectangular i sostre de volta, amb una porta d'entrada protegida i quatre torres, cinc finestres molt estretes i un post per disparar fletxes. L'edifici situat a l'oest és del tipus donjon, amb planta hexagonal i dos pisos d'alçada, amb dues portes i tres finestres. En la part de dalt es veuen uns suports que devien ser la base d'alguna plataforma.Recentment, s'ha habilitat una zona de picnic al costat del castell, en la banda nord.

## Referències

* ↑ Edwards, 1987, p. 136–39, 283, plànols.88a-90b.
* ↑ Yerleri i Valiği, 2009, p. 39.

## Bibliografia

* Edwards, Robert W. The Fortifications of Armenian Cilicia: Dumbarton Oaks Studies XXIII. Washington, D.C.: Dumbarton Oaks, Trustees for Harvard University, 1987. ISBN 0-88402-163-7.
* Yerleri, Mersin Ören; Valiliği, Mersin. İstanbul, 2009. ISBN 978 605 4196 07 4.
# Ramon Carbonell

Ramon Carbonell (Terrassa, 1967) és un empresari català, president de FemCAT entre 2015 i 2017. És enginyer industrial per la Universitat Politècnica de Catalunya i MBA per Esade. La seva família és propietària de la constructora Copcisa, d'on ha format part del consell fins al 2014. També ha sigut president d'EoliCat i de Factor Energia. Actualment és el president del consell social de la Universitat Politècnica de Catalunya (nomenat pel Govern de la Generalitat de Catalunya en substitució de Joaquim Boixareu), de FemCAT i d'una empresa d'energies renovables, Bonvent.

## Referències

* ↑ «Ramon Carbonell». Arxivat de l'original el 28 de gener 2015. [Consulta: 24 gener 2015].
* ↑ Galtés, Mar «FemCat rejoveneix el patronat». La Vanguardia, 23-01-2015 [Consulta: 24 gener 2015].
# NGC 6027d

NGC 6027d és una galàxia espiral barrada que és estrictament un membre visual del Sextet de Seyfert, un grup compacte de galàxies, el qual és localitza en la constel·lació del Serpent. NGC 6027d no està interaccionant amb les altres galàxies en el grup, però és en el fons i només passa per ser en la mateixa línia de visió. La galàxia és gairebé 700 milions d'anys llum lluny del grup que interactua i es creu que és de mida extremadament gran.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 «Dynamical properties of compact groups of galaxies» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 1992, pàg. 353–367. DOI: 10.1086/171932.
* 1 2 Afirmat a: The SDSS Photometric Catalog, Release 8. Autor: Jennifer K. Adelman-McCarthy. Pàgina: 0. Data de publicació: 2011.

## Enllaços externs

* HubbleSite NewsCenter: Fotografies i descripció
# Eleccions generals quebequeses de 2008

Les eleccions generals quebequeses de 2008 es van celebrar el 8 de desembre. Això va succeir un mes i quatre dies després que el primer ministre, Jean Charest, dissolgués l'assemblea nacional.
L'avançament sobtat de les eleccions (dutes a terme al cap de només vint mesos des de la contesa anterior) fou ocasionat arran de la inestabilitat parlamentària, atès que el Partit Liberal no gaudia de majoria absoluta, amb només 48 diputats (quan la majoria absoluta són 63 escons).

## Convocatòria d'eleccions

La impossibilitat d'arribar a acords amb els partits de l'oposició (l'ADQ tenia 39 escons i el PQ, 36), amb més escons que el govern, minoritari, va empènyer el primer ministre quebequès, Jean Charest, a avançar les eleccions (previstes, a tot tardar, per al març de 2012) al 8 de desembre de 2008.
La campanya va durar 33 dies, i el cost de tots els partits polítics en la publicitat va ascendir fins als 83 milions de dòlars.

## Sondeigs

* Vermell: Partit Liberal del Quebec
* Blau: Partit Quebequès
* Gris: Acció Democràtica del Quebec
* Verd: Partit verd del Quebec
* Taronja: Québec solidaire

## Resultats

El guanyador va ser el Partit Liberal del primer ministre Jean Charest, que va augmentar el nombre de diputats fins a arribar als 66. Al mateix temps, el Partit Quebequès va millorar els seus resultats fins a obtenir 51 diputats i esdevenir de nou oposició oficial. El gran derrotat d'aquestes eleccions va ser el partit Acció Democràtica del Quebec que va perdre el 80% dels seus escons, en passar de 39 a només 7 diputats.
La sorpresa la van donar els socialistes democràtics de Québec solidaire, que van obtenir representació parlamentària en aconseguir 1 diputat de la mà d'Amir Khadir.
# Pla de Golferics

El Pla de Golferics és un pla del poble de Sant Just i Joval, entre els municipis d'Olius i Clariana de Cardener (Solsonès).

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Richmond Heights (Florida)

Richmond Heights és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 8.479 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Richmond Heights tenia 8.479 habitants, 2.653 habitatges, i 2.101 famílies. La densitat de població era de 1.984,1 habitants/km².
Dels 2.653 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,4% hi vivien parelles casades, en un 30,1% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 17,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,55.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.191 $ i la renda mediana per família de 44.095 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.286 $ mentre que les dones 27.882 $. La renda per capita de la població era de 15.824 $. Entorn del 14% de les famílies i el 15,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Richmond Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Richmond Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Casa al carrer Costa d'en Vinyes, 2 (Rabós)

La Casa al carrer Costa d'en Vinyes, 2 és un edifici del municipi de Rabós (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada dins del nucli urbà de la petita població de Rabós, a la banda de migdia del terme.

## Descripció

És un edifici cantoner de planta més o menys rectangular, amb la coberta de teula de dues vessants i distribuït en planta baixa i dos pisos. Està construït en una zona en pendent i totes les obertures són rectangulars. La façana principal presenta un portal d'accés al pis, al que s'accedeix mitjançant unes escales exteriors. Presenta els brancals bastits amb grans pedres de granit desbastades i la llinda monolítica de pissarra. Damunt seu hi ha una petita finestra quadrada formada per quatre pedres desbastades. El parament lateral presenta un cos rectangular adossat cobert amb terrassa al pis i format per dues grans voltes d'arc rebaixat, bastides en pedra desgastada a sardinell.
Sota les voltes hi ha un portal reformat que conserva la llinda monolítica de granit, gravada probablement amb data de 1766, i una finestra quadrada feta amb quatre peces de pedra. A l'extrem nord de la terrassa hi ha un cos circular que es pot correspondre amb el forn o bé el pou de l'habitatge. A la primera planta, les obertures han estat reformades però es conserva una de les llindes de pedra originals. Al segon pis, una de les finestres encara conserva tot l'emmarcament en pedra original, combinant el granit amb la pissarra.
La construcció està arrebossada i emblanquinada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa al carrer Costa d'en Vinyes, 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Rafinha

Rafinha és el nom dels següents personatges:
* Márcio Rafael Ferreira de Souza, futbolista brasiler.
* Rafael Alcántara do Nascimento, futbolista hispanobrasiler.
# Casa al carrer Abat Deàs (Sant Pol de Mar)

La Casa al carrer Abat Deàs és un edifici de Sant Pol de Mar (Maresme) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta quadrada, de planta baixa i un pis, i coberta a dues aigües. La façana principal és una de les laterals, on hi ha un portal d'arc de mig punt dovellat i un altre amb llinda recta, així com dues finestres rectangulars. Al pis superior hi ha dues finestres amb la llinda recta. Totes les obertures són de pedra granítica.
Encara que ha sofert una restauració que ha transformat en part el seu aire anterior, conserva els elements típics d'aquestes cases.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer Abat Deàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Puig dels Corbs

«Puig dels Corbs» té aquests significats:
# Elefant Records

Elefant Records és una companyia discogràfica espanyola creada el 1989 per Luis Calvo. La seua seu principal està a Las Rozas (Comunitat de Madrid). Ven tant en format CD com en vinil. Des del moment de la seua fundació, Montse Santalla ha sigut la responsable del departament de promoció. El 1995 obrí la seua tenda en línia. El 2010 crearen una filial a Mèxic. El 2014 arribà a publicar més de 600 discos.

## Referències

* ↑ Muñoz, Marc «Las bodas de plata de los sellos indie españoles». Zona de Obras, 05-10-2014 [Consulta: 22 agost 2017].
* ↑ Saez, Sara «La senda 'indie' del elefante». El Mundo, 21-07-2001 [Consulta: 22 agost 2017].
* 1 2 3 Llanos Martínez, Héctor «El vinilo se venga del CD y sobrevive en la era iPod». El Mundo, 29-01-2009 [Consulta: 22 agost 2017].
* ↑ «Elefant Records llega a México». Efe Eme, 21-05-2010 [Consulta: 22 agost 2017].
* ↑ «Elefant Records cumple 25 años de felicidad pop». El Digital de Asturias, 2014 [Consulta: 22 agost 2017].
# Rhian Brewster

Rhian Joel Brewster (1 d'abril de 2000) és un futbolista professional anglès que juga de davanter pel Sheffield United.

## Referències

* ↑ «2017 Under-17 World Cup squad lists». FIFA. Arxivat de l'original el 30 d'octubre de 2017. [Consulta: 31 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Rhian Joel Brewster a soccerway (anglès)
* Rhian Joel Brewster a transfermark (anglès)
# Casa al carrer Cap de Creus, 3 (Palau-saverdera)

La Casa al carrer Cap de Creus, 3 és un edifici situat al carrer Cap de Creus, número 3, del municipi de Palau-saverdera, a l'Alt Empordà. Aquesta obra està inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada al nord-est del nucli urbà de la població de Palau-saverdera, al carrer Cap de Creus.
Edifici de planta rectangular amb jardí lateral, format per dues crugies, amb la coberta a dues vessants de teula. Està distribuït en planta baixa i pis i presenta un cos rectangular adossat davant la façana principal. Aquest cos presenta una gran arcada de mig punt, bastida amb lloses de pedra disposades a sardinell, que conserva restes de l'encanyissat interior. A través d'aquesta s'accedeix a la porta d'accés a la casa, d'arc de mig punt bastit amb rajols. Al costat hi ha una finestra de mig punt, també construïda amb pedra. Al nivell de la primera planta hi ha una terrassa semi coberta amb una teulada a un sol vessant, sostinguda amb bigues de fusta. Al primer pis destaquen dues finestres i un finestral d'accés a la terrassa, amb les llindes planes ben escairades. La façana lateral presenta un portal d'arc de mig punt adovellat a la planta baixa i al pis, un balcó exempt bastit amb rajols i una finestra rebaixada amb els brancals bastits amb carreus de pedra desbastats. La façana posterior presenta diverses obertures: petites finestres rectangulars construïdes amb quatre carreus de pedra, una finestra balconera restituïda i una finestra amb la llinda plana de pedra.
Tota la construcció està bastida amb pedres de diverses mides sense treballar,lligades amb morter.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Cap de Creus, 3». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Bloomsbury (Londres)

Bloomsbury és una zona del West End, del centre de Londres, forma part del barri de Camden i està situat entre Euston Road i Holborn. Va ser desenvolupada per part de la família Russell als segles XVII i xviii com a zona residencial de moda. És notable per les seves places ajardinades, connexions literàries exemplificades pel Bloomsbury Group), i institucions culturals, educatives i sanitàries. Bloomsbury Square es va construir el 1688. Gran part d'aquest districte va ser planificat i executat per James Burton.
Bloomsbury és una de les seus de la Universitat de Londres,
La seva superfície es troba entre les parròquies de St Giles in the Fields i St George's, que es van absorbir al districte de St. Giles per una llei de 1855.
Bloomsbury no té oficialment fronteres, però es pot definir aproximadament com el quadrat de territori limitat per Tottenham Court Road a l'oest, Euston Road al nord, Gray's Inn Road a l'est, i High Holborn o bé la via formada per New Oxford Street, Bloomsbury Way i Theobalds Road al sud.
La zona dona nom al Grup de Bloomsbury, integrat per artistes i intel·lectuals dels primers anys del segle xx fins al començament de la Segona Guerra Mundial, i també al Bloomsbury Gang de Whigs.
* Alguns membres del Grup Bloomsbury: d'esquerra a dreta: Lady Ottoline Morrell, Mrs. Aldous Huxley, Lytton Strachey, Duncan Grant i Vanessa Bell.
* Tavistock Square
* Un mapa de Bloomsbury (1952).

## Referències

* ↑ Guide to London Squares Arxivat 2007-10-12 a Wayback Machine.. Retrieved 8 March 2007.
* 1 2 The London Encyclopaedia, Edited by Ben Weinreb and Christopher Hibbert. Macmillan London Ltd 1983
* ↑ Burton's St. Leonards, J. Manwaring Baines F.S.A., Hastings Museum, 1956.
* ↑ «Bloomsbury Colleges PhD Studentships». IOE London. Institute of Education, 2013. [Consulta: 1r desembre 2013].
* ↑ Sir Walter Besant i Geraldine Edith Mitton, «Holborn and Bloomsbury: The Fascination of London». Adam & Charles Black, London, 1903. [Consulta: 26 juliol 2010].
* ↑ Fargis, Paul. The New York Public Library Desk Reference – 3rd Edition. Macmillan General Reference, 1998, p. 262. ISBN 0-02-862169-7.