OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dorsal (meteorologia)

En meteorologia, una dorsal és una regió en forma allargada de pressió atmosfèrica relativament més alta que la del seu entorn, sense que sigui una circulació tancada. Normalment, les crestes no es representen en els mapes meteorològics encara que en alguns llocs es representa per línies contínues o discontínues amb un color diferenciat. Les dorsals es poden trobar en un mapa del temps a través de les isòbares que les distancien del centre d'alta pressió anticiclònica.
Les dorsals sorgeixen al centre dels anticiclons quan es troben entre dues depressions. El terme oposat d'una dorsal és un comellar o un tàlveg.
Les zones afectades per dorsals meteorològiques generalment presenten un temps estable, ja que les àrees de pluja tendeixen a trobar-se en àrees de baixa pressió.
Les dorsals són parts importants en l'anticiclogènesi, que és el procés de formació d'anticiclons.

## Referències

* ↑ Jorge Sánchez, J.; Rivera Amores, J. J. «dorsal». Diccionari de meteorologia. TERMCAT, 2018.
* ↑ O que é meteorologia sinótica?. Universitat de São Paulo [consulta: 19 de juny de 2008]
# Destresa

La destresa és l'habilitat que es posseeix per actuar amb eficàcia i rapidesa davant d'un efecte o situació. També pot significar la característica d'alguna cosa o d'algú que és hàbil en algun art o ofici (per exemple la pintura o l'electrònica).
La paraula destresa es construeix per substantivació de l'adjectiu «destre». Una persona destra en l'origen de la paraula és una persona el domini resideix en l'ús de la mà dreta.

## Destre i maldestre

Es diu «destre» a tota persona que manipula objectes amb gran habilitat i destresa i es diu «maldestre», al seu contrari, a tota persona que manipula objectes sense gens d'habilitat ni destresa.
En algunes zones del nord de Catalunya, per influència del francès, s'utilitza els mots "dret" o "adret" i, en contraposició, "maladret".
Moltes vegades s'associa la destresa amb tot allò que es porta o es posseeix de forma innata (de naixement) encara que la paraula més escaient seria aptitud

## Etimologia

La paraula dreta prové del llatí Dextra , que significa dreta.
Antigament es creia que el costat dret tenia relació amb Déu, i l'esquerre amb el Diable.

## Referències

* https://www.enciclopedia.cat/esportpedia/joc
* https://www.diccionari.cat/GDLC/destresa
* https://www.avl.gva.es/lexicval/mobile/

## Vegeu també

* Habilitat
* Aptitud
Viccionari
# Dimitar Largov

Dimitar Largov (búlgar: Димитър Ларгов) (Sofia, 10 de setembre de 1936 - Sofia, 26 de novembre de 2020) fou un futbolista búlgar de la dècada de 1960.
Fou 24 cops internacional amb la selecció búlgara amb la qual participà a la Copa del Món de Futbol de 1966.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Slavia Sofia.

## Referències

* ↑ 1966 FIFA World Cup England Arxivat 2011-10-13 a Wayback Machine.
* ↑ Dimitar Largov Olympic Results Arxivat 2020-04-18 a Wayback Machine. a sports-reference
* ↑ «Димитър Ларгов: Той бе капитанът ни във "флорентинската епопея"» (en bulgarian). blitz.bg, 15-03-2012.
* ↑ «Димитър Ларгов: Гунди сънувал преди мача с Белгия, че плаче. Каза ми - бием ги!» (en bulgarian). 24chasa.bg, 06-04-2013. Arxivat de l'original el 2015-05-18.
* ↑ Dimitar Largov a National-Football-Teams.com (anglès)
# Dumaria

Dumartia fou un zamindari situat al Bihar.
El fundador fou Jagat Bahadur Shahi, un ric terratinent de Dumaria que tenia tres dones i diverses filles però no tenia cap fill mascle. Un dia un zamindar procedent de Gorakhpur a Uttar Pradesh, es va establir a Navendrapur (a poca distància de Dumaria), amb els seus cinc fills; el més jove d'aquestos, Ranadhwaj Singh, fou adoptat per Jagat Bahadur Shahi quan encara era molt jove i es va legalitzar quan l'adoptat va complir 18 anys el 1921. L'adoptat va agafar el nom de Shattru Mardan Shahi. Va estendre els dominis paterns i va arribar a governar sobre dos mil hectàrees que era una quantitat considerable en aquell temps. Després de la independència va poder ser ministre en cap de Bihar el 1969 però va renunicar en favor de B.P. Mandal.

## Referències

* Genealogia per H. Soszynski Arxivat 2009-05-24 a Wayback Machine.
# Dublin City FC

El Dublín City F.C. va ser un club de futbol irlandès de la ciutat de Dublín.

## Història

L'equip prové del Home Farm F.C., un club de futbol amb gran tradició en categories inferiors, i que jugà, el seu equip sènior, la lliga irlandesa entre els 70 i els 90. Era el club representatiu de l'àrea nord de Dublín i als noranta s'anomenà Home Farm Everton i Home Farm Fingal. L'any 2001 el propietari del club decidí canviar-li el nom i esdevingué Dublín City FC.
Ascendí dos cops a la premier division. No disposava de terreny propi jugant a camps com Tolka Park, Dalymount Park, Morton Stadium, Richmond Park i Whitehall Stadium. El club patí problemes econòmics i el 19 de juliol de 2006 abandonà la lliga irlandesa.

## Palmarès

* First Division: 1
** 2003

## Jugadors destacats

* Gary O'Neill
* Killian Brennan
* Efan Ekoku
* Carlton Palmer
* Tony Sheridan
* Aidan Lynch

## Enllaços externs

* Dublin City a FAI.ie Arxivat 2005-10-16 a Wayback Machine.
# Dècada del 560

La dècada del 560 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 560 fins al 31 de desembre del 569.

## Esdeveniments

* Els llombards dominen Itàlia
* 565 -: Justi II el jove succeeix al seu oncle Justinià I com a emperador de l'Imperi Romà d'Orient. Comença el seu regnat negant els subsidis als àvars, que duen a terme diverses incursions a gran escala per la península balcànica.
* 566 - Justi II envia el seu gendre Baduari (magister militum) amb un exèrcit romà, per donar suport als gèpides en la seva guerra contra els llombards.
* 565 - El Mapa de Madaba està fet a l'església romana d'orient de Sant Jordi. El mosaic del terra conté la representació de Terra Santa (data aproximada).
* Heptarquia anglosaxona
* 567 - Concili de Tours

## Personatges destacats

* Justí II
* Columba de Iona

## Referències

* 1 2 «Justí II». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 25 setembre 2022].
* ↑ Deliyannis, Deborah Mauskopf. Ravenna in Late Antiquity: AD; 7. Ravenna capital: 600-850 AD (en anglès). Cambridge University Press, 2010-01-29, p. 206. ISBN 978-0-521-83672-2.
* ↑ Masalha, Nur. Palestine: A Four Thousand Year History (en anglès). Zed Books Ltd., 2018-08-15. ISBN 978-1-78699-275-8.
* ↑ Holladay, Joan A. Visualizing Ancestry in the High and Late Middle Ages (en anglès). Cambridge University Press, 2019-01-17, p. 121. ISBN 978-1-108-47018-6.
# Dècada del 550 aC
## Personatges importants

* 28 de setembre, 551 aC: Neix Confuci, filòsof xinès.
* Neix Milcíades el Jove, general atenenc (mort al 489 aC)
* Neix Epicarme, poeta grec. (Mort en el 460 aC)

## Referències

* ↑ Smith, William. A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 29-30.
# Dècada del 520 aC
## Naixements

* 526 aC - Wu Zixu, polític xinès. (Mort en el 484 aC)
* 526 aC / 525 aC - Èsquil, escriptor tràgic grec. (Mort en el 456 aC)
* 525 aC / 514 aC - Temístocles, polític grec. (Mort entre els anys 464 aC i 449 aC)
* 522 aC / 518 aC - Píndar, poeta grec. (Mort entre els anys 445 aC i 438 aC)
* 520 aC - Pànini, gramàtic hindú. (Mort el 460 aC)

## Necrològiques

* Juny del 529 aC - Cir II el Gran, rei de l'Imperi Persa. (Nascut entre els anys 590 aC i 576 aC)
* 527 - Mahavira, iniciador del Jainisme. (Neix el 599 aC) (Altres fonts diuen que va viure entre 549 aC i el 477 aC, 50 anys més tard)
* 524 aC - Anaxímenes, filòsof grec. (Neix el 585 aC)
* 522 aC / 521 aC - Cambises II, rei de Pèrsia.
* octubre del 521 aC - Smerdis, rei de Pèrsia.
# Dusicyon cultridens

Dusicyon cultridens és una espècie extinta de mamífer carnívor de la família dels cànids que visqué a Sud-amèrica al Pliocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a Mar del Plata (Argentina). El seu hàbitat natural eren les praderies de latituds temperades. Probablement era l'avantpassat directe de la guineu de l'Argentina (D. australis). Hauria estat el primer caní a arribar a Sud-amèrica, fa entre 2,5 i 3 milions d'anys.

## Referències

* ↑ Moroy, A. «Aguara Guazú y Lobo malvinero, los primos que vinieron del Norte» (en castellà). El País, 18 setembre 2022. [Consulta: 21 octubre 2023].
* ↑ Defler, 2019, p. 270.

## Bibliografia

* Defler, T. History of Terrestrial Mammals in South America: How South American Mammalian Fauna Changed from the Mesozoic to Recent Times (en anglès). Springer, 2019. DOI 10.1007/978-3-319-98449-0. ISBN 978-3-319-98448-3.
# Districte de Kulm

El districte de Kulm és un districte de Suïssa, al cantó d'Argòvia. El cap del districte és Unterkulm, té 17 municipis, una superfície de 101.35 km² i 36605 habitants (cens de 2005).

## Municipis

| Municipi | Habitants (31.12.2004) | Superfície en km² |
| Beinwil am See | 2637 | 5.78 |
| Birrwil | 952 | 5.53 |
| Burg | 999 | 0.94 |
| Dürrenäsch | 1140 | 5.91 |
| Gontenschwil | 2093 | 9.74 |
| Holziken | 1180 | 2.86 |
| Leimbach | 382 | 1.14 |
| Leutwil | 702 | 3.75 |
| Menziken | 5443 | 6.38 |
| Oberkulm | 2346 | 9.40 |
| Reinach | 7607 | 9.48 |
| Schlossrued | 883 | 7.25 |
| Schmiedrued | 1218 | 8.65 |
| Schöftland | 3297 | 6.28 |
| Teufenthal | 1623 | 3.57 |
| Unterkulm | 2878 | 8.88 |
| Zetzwil | 1225 | 5.81 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó d'Argòvia
# Districte de Kutná Hora

El districte de Kutná Hora (en txec Okres Kutná Hora, en alemany Kuttenberg) és un dels tres districtes de la regió de Bohèmia Central, a la República Txeca. La capital n'és Kutná Hora.

## Llista de municipis

Adamov - Bernardov - Bílé Podolí - Bludov - Bohdaneč - Brambory - Bratčice - Církvice - Čáslav - Čejkovice - Černíny - Červené Janovice - Čestín - Chabeřice - Chlístovice - Chotusice - Dobrovítov - Dolní Pohleď - Drobovice - Hlízov - Horka I - Horka II - Horky - Horušice - Hostovlice - Hraběšín - Kácov - Kluky - Kobylnice - Košice - Krchleby - Křesetice - Kutná Hora - Ledečko - Malešov - Miskovice - Močovice - Nepoměřice - Nové Dvory - Okřesaneč - Onomyšl - Opatovice I - Paběnice - Pertoltice - Petrovice I - Petrovice II - Podveky - Potěhy - Rašovice - Rataje nad Sázavou - Řendějov - Rohozec - Samopše - Šebestěnice - Semtěš - Schořov - Slavošov - Soběšín - Souňov - Staňkovice - Starkoč - Štipoklasy - Sudějov - Suchdol - Svatý Mikuláš - Třebešice - Třebětín - Třebonín - Tupadly - Uhlířské Janovice - Úmonín - Úžice - Vavřinec - Vidice - Vinaře - Vlačice - Vlastějovice - Vlkaneč - Vodranty - Vrdy - Záboří nad Labem - Žáky - Zbizuby - Zbraslavice - Zbýšov - Žehušice - Žleby Zruč nad Sázavou -

## Referències

* ↑ «Okres Kutná Hora» (en txec). Územně identifikační registr ČR [Registre d'identificació territorial]. República Txeca. [Consulta: 30 desembre 2021].
# Djabiya

Jàbiya o al-Jàbiya (àrab: الجابية, al-Jābiya) fou una antiga ciutat de Síria, capital dels reis gassànides. Estava situada uns 80 km al sud de Damasc.
Els romans d'Orient i els àrabs hi van lliurar un combat parcial el 638 i la ciutat va quedar en part destruïda. El califa Úmar hi va anar aquell mateix any i va celebrar la reunió amb els seus principals oficials coneguda com a Yawm al-Jàbiya. Sota els àrabs fou el quarter del jund de Damasc i la major part dels califes omeies hi van passar i hi van fer parada. Quan Ibn az-Zubayr es va proclamar califa, els sirians es van reunir a al-Jàbiya per designar un successor de Muàwiya II sota la presidència d'Ibn Bahdal (684). Hi fou escollit Marwan I ibn al-Hàkam. En el regnat de Sulayman ibn Abd-al-Màlik (715-717) el campament militar es va traslladar a Dabik, al nord d'Alep, i la ciutat va perdre importància, tot i que va restar cap d'un districte depenent de Damasc. Sota els abbàssides ja no va jugar cap paper.

## Bibliografia

R. Dussaud, Topographie historique de la Syria, París 1927
# Djadu

Djadu, Djado o Jadu (àrab: جادو, Jādū) fou la capital del Jabal Nafusa oriental a Líbia. Avui Jadu és una vila de la municipalitat de Yafran a Líbia. L'antiga Djadu estava formada per entre tres i cinc viles: Djadu, al-Gisr, Ushebari, i potser Yudjlin i Temudjet. Ja existia abans de la conquesta musulmana i era estació de la via entre Trípoli i Fezzan i el Sudan Central. No s'esmenta no obstant fins al segle viii. En aquest temps fou el centre del poder polític ibadita al Djabal Nafusa. Abu Mansur Ilyas, governador designat per l'imam rustàmida de Tahert hi va tenir la seva seu i després l'imam independent Abu Yahya Zakariyya al-Irdjani. Llavors la població era gran amb mesquites, mercats i una considerable població jueva i negres de l'Imperi de Kanem. Després de la caiguda de l'imamat de Tahert s'esmenten hakims (caps locals) de Djadu (segona meitat del segle X) al costat d'altres hakims del Djabal Nafusa (i fins i tot uns hakims de la tribu Banu Zemmur); el primer conegut és Abu Muhammad al-Darfi al que va succeir el seu fill Abu Yahya Yusuf que vivia l'any 1000. Encara existien al segle xi. Després la ciutat i regió va perdre tota importància. A la II Guerra Mundial fou el lloc d'un camp de concentració.

## Bibliografia

* Article Nafusah a l'Enciclopedia Italiana
* R. Basset, Les sanctuaires du Djebel Nefousa, 1899
# Donne (cràter)

Donne és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 86 km de diàmetre. Porta el nom del poeta anglès John Donne (1572-1631), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Donne». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 3 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Dret real

Dret real és una figura jurídica provinent del dret romà ius in re o dret sobre la cosa, i que es contraposa al dret personal que implica una relació de deute entre dues persones.
El principal dret real és la propietat. D'altres drets reals són els d'usdefruit (dret a rebre el fruit o beneficis que produeixi la cosa), el de garantia (quan la cosa s'hipoteca), el d'habitació o el de superfície.
Algunes de les característiques que distingeixen els drets reals dels drets personals són:
* Els drets reals es poden exercir davant de tothom, mentre que els drets personals només es pot exercir davant del deutor. Per exemple, el propietari d'una cosa té dret que ningú li prengui. Per aquest motiu, es diu que els drets reals són absoluts i els drets personals són relatius.
* Els drets reals impliquen un subjecte (qui té el dret) i un objecte (la cosa determinada sobre la qual té dret).
* El dret real tendeix a ser perpetu, tot i que s'extingeix per la desaparició de la cosa.
* Els drets reals sobre algunes coses s'inscriuen en registres públics, per facilitar la defensa dels drets davant de tothom. Per exemple, pels béns immobles existeix el registre de la propietat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Torrubia Chalmeta, Blanca. Introducció al dret privat: civil i mercantil. UOC, 2013, p. 38-44 [Consulta: 22 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Jeremy Waldron. «Property(Moveable and Immoveable Property)». Stanford Encyclopedia of Philosophy, 06-09-2004.
# Edelmiro Farrell

Edelmiro Julián Farrell (Lanús, 12 de febrer de 1887 – Buenos Aires, 31 d'octubre de 1980) fou un militar argentí, que va exercir de facto la Presidència de la Nació de 1944 a 1946, durant l'anomenada Revolució del 43, dirigint així la segona de les sis dictadures militars que van governar el país.
Va néixer a Lanús, en el seu moment al Partit d'Avellaneda, encara que actualment forma part del Partit de Lanús.
Va cursar al Col·legi Militar l'any 1907, obtenint el títol de Subtinent d'Infanteria. Va passar a formar part d'un regiment alpí italià de 1924 a 1926.
El 1943 va participar en el cop d'estat que va significar la Revolució del 43 exercint els càrrecs de Ministre de Guerra i Vicepresident de la Nació sota el govern del General Pedro Pablo Ramírez fins que aquest va ser destituït, data en què va assumir per delegació el càrrec de President de la Nació (de facto) interinament des del 25 de febrer de 1944 i definitivament per renúncia de Ramírez, des del 9 de març fins al 4 de juny de 1946.
El 1945, al mes de juliol, Farrell va anunciar que es durien a terme eleccions presidencials, en les quals va ser elegit com a nou cap d'estat Juan Domingo Perón.
# Drioftòrids

Els driftòrids (Dryophthoridae) són una família de coleòpters polífags de la superfamília dels curculionoïdeus. Alguns són plagues temibles dels cereals, com ara Sitophilus granarius (blat) i Sitophilus oryzae (arròs), o de les palmeres com el morrut de les palmeres (Rhynchophorus ferrugineus).

## Taxonomia

Antigament considerats una subfamília dins els Curculionidae, les recents classificacions els consideren una familia independent, amb les següents subfamílies:
* Subfamília Dryophthorinae Schönherr, 1825
* Subfamília Cryptodermatinae Bovie, 1908
* Subfamília Orthognathinae Lacordaire, 1865
* Subfamília Rhynchophorinae Schönherr, 1833
* Subfamília Stromboscerinae Lacordaire, 1865

## Referències

* ↑ Bouchard, P. et al.2011. Family-group names in Coleoptera (Insecta). ZooKeys 88: 1.
# Edgar Aguilera

Edgar Aguilera (28 de juliol de 1975) és un exfutbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1998.

## Referències

* ↑ Edgar Aguilera a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Paraguay's World Cup squad 1998». planetworldcup.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Dècada del 1040
## Esdeveniments

* Documentada la cervesseria més antiga del món encara en actiu, a Weihenstephan
* Publicació del Wujing Zongyao, tractat xinès sobre l'art de la guerra
* Invenció a la Xina de la impremta de tipus mòbils
* Reforma al Japó, que dona més poder a l'aristocràcia local i fragmenta la societat
* El comte d'Urgell i el comte de Barcelona imposen tributs als veïns musulmans
* S'escriuen les primeres cròniques russes, claus per a la historiografia medieval

## Naixements

* Rodrigo Díaz de Vivar

## Personatges destacats

* Abat Oliba
* Ibn Gabirol
* El Cid
# Dècada del 1040 aC
## Esdeveniments

* 1048 aC - Medont, Rei d'Atenes, mor després d'un regnat de 20 anys i és substituït pel seu fill Acast.
* 1044 aC - A la mort d'Esmendes I, faraó d'Egipte, és substituït per dos co-regents, Psusennes I i Neferkare Amenemnisu.
# Dècada del 1050
## Esdeveniments

* Fundació de Tombuctú.
* Predicació del budisme al Tibet.
* 1054- S'esdevé el Cisma d'Orient.
* Consagració de la catedral de Barcelona.
* 1059 - A partir d'aquesta data només els cardenals poden escollir el nou Papa.
* Els anasazi americans migren per defensar-se dels seus enemics.
* La Dinastia almoràvit conquereix gran part d'Àfrica del Nord.
* Auge de l'art romànic.
* Comencen a usar-se els donjons.

## Personatges destacats

* Ferran I de Castella
* Sanç IV de Navarra
# El Castell de Caseres

El Castell de Caseres és una obra medieval de Caseres (Terra Alta) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Hauria estat un casal medieval, possiblement una casa forta associada amb la comanda hospitalera d'Horta de Sant Joan. Es coneix la seva possible ubicació (sense massa exactitud) prop de l'església. En podrien quedar restes al subsol, si bé es desconeix si realment podria tenir algun element de fortificació.

## Referències

* ↑ «El Castell de Caseres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «El Castell de Caseres». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# El Riquer

El Riquer és una masia de Seva (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran Casal. L'edificació està formada per dos edificis als que s'entra per una llissa a un pati interior. L'edifici principal té teulada a dues vessants, a la planta baixa una portalada adovellada amb tres d'elles a la dovella central i en el primer pis tres finestres gòtiques. L'altre edifici, adossat al primer per la façana lateral esquerra, té una entrada en volta d'arc rodó, i en el primer pis un balcó i finestres de pedra treballada. També hi trobem unes escales de pedra. En l'angle d'una cantonera una imitació de torre espitllera. Fusta treballada.

## Història

El Riquer la trobem esmentada en el Cens General de Catalunya del 1626, en els Capbreus i Llevadors de Rendes de 1736-84, i en el nomenclàtor de la província de Barcelona del 1860.

## Referències

* 1 2 «El Riquer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# El Forjador (Castellar del Vallès)

El Forjador és una escultura, que es pot catalogar dins de l'art modern, realitzada mitjançant la conjunció de petites peces de ferro de diversa forma, soldades entre si i que representa la figura d'un treballador de la forja, mentre fa cops de martell damunt l'enclusa.
Els autors foren els alumnes de l'antiga i ja desapareguda escola de formació professional, que a partir dels anys 40 va patrocinar l'Empresa Tolrà, i la van realitzar, l'any 1977, amb motiu d'impartir-s'hi aquell any el darrer curs de l'escola.
Posteriorment, l'any 1981, aquesta obra va quedar instal·lada a Castellar del Vallès, en un extrem de la plaça que duu el mateix nom, és a dir plaça del Forjador, i que té com a perímetre la carretera de Sabadell i els carrers del doctor Vergés i Francesc Layret.

## Història

Pierre Bonnassie, en el llibre Catalunya mil anys enrere, explica l'existència d'una "mena de ferro que l'abadia de Sant Pere de les Puel·les posseeix des del 945, per donació de la comtessa Riquilda, a Castellar, prop de Terrassa, al Vallès". Aquesta mena de ferro servia per assegurar, en bona part, el proveïment de metalls als menestrals barcelonins.
Molt més recentment, a Castellar del Vallès es treballava també el ferro, com ho demostra l'existència del molí de la Farga, que posseïa diversos forns i un martinet per batre el coure. Aquest molí va desaparèixer, a finals del segle xix, quan es va ampliar el molí de Can Barba.
Cal suposar que l'ofici de manyà que s'ensenyava a l'esmentada escola de formació professional va donar peu a la realització d'una escultura d'aquestes característiques. Malgrat això, Castellar del Vallès té una llarga tradició de la cultura i el treball del ferro amb nombrosos i destacats artesans forjadors.

## Referències

* ↑ Història de l'empresa Tolrà, Ajuntament de Castellar del Vallès.
* ↑ Plaça Vella, revista cultural nº 6, 'Nomenclàtor dels carrers de Castellar', setembre 1982.
* ↑ Pierre Bonnassie, 'Catalunya Mil Anys Enrere' Creixement econòmic i adveniment del feudalisme a Catalunya, de mitjan segle X al final del segle xi, Volum I, Economia i Societat Pre-Feudal. Edicions 62. Traducció de Carles Castellanos.
* ↑ Aquesta donació figura a l'acta de consagració del monestir. A. PAULÍ MELENDEZ, El real monasterio de San Pedro de las Puellas de Barcelona, Barcelona 1945, app. II, pp. 183-187.
* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana, entrada Castellar del Vallès.
# El Giol (Centelles)

El Giol és un monument del municipi de Centelles (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Es tracta de dues edificacions d'estil i construcció diferents. La més antiga és de petites dimensions amb teulada a dues vessants i orientada al sud. Els elements més remarcables són dues finestres i un portal interior d'estil gòtic. L'entrada té el sol de pedra i llosa. Algunes parets de les quadres són fetes de fang. L'edificació més nova, feta l'any 1976, fou dissenyada i construïda per l'actual propietària. Destaquen els elements decoratius fets amb ferro forjat i elements de fusta utilitzats al porxo.

## Història

El Giol està documentat des de 1200, en uns pergamins que es conserven a la mateixa casa. Antigament s'anomenava "Juyol", que degenerà en Giol. Els elements gòtics que s'hi troben no semblen originaris de la casa, sinó aprofitats de l'edificació de Santa Coloma (antiga casa forta o domus), ara enrunada. La genealogia Giol es va perdre ara fa dues generacions, passant al cognom de Casacuberta.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Giol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «El Giol». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.