OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Christian Bourquin

Christian Bourquin (Sant Feliu d'Amunt, Rosselló, 1954 - Montpeller, 26 d'agost del 2014) va ser un polític francès i nord-català, membre del Partit Socialista francès.

## Biografia

Estudià a l'Escola Nacional Superior i Indústria d'Estrasburg, i el 1973 s'hi titulà en enginyeria en l'especialització de topografia. L'any 1977 començà a treballar a l'ajuntament de Montpeller com a enginyer territorial.
Va ser president del Consell Regional del Llenguadoc-Rosselló des de 2010 i conseller i president (del 1998 i fins al 2010) del Consell General dels Pirineus Orientals. El 3 de gener de 2009 fou condemnat a tres mesos de presó i 5.000 euros de multa per falsa minoració dels cabals de la campanya electoral de les eleccions cantonals franceses de 2001. Posteriorment fou acusat de favoritisme en profit de l'Agència de Comunicacions del departament i novament condemnat, aquesta vegada pel tribunal d'apel·lació de Bordeus, a dos mesos de presó amb pròrroga el 30 d'octubre del 2012 (definitiva amb data de 23 de gener del 2014).

## Trajectòria política

* Batlle de Millars de 1995 a 2001
* Diputat de Catalunya Nord (3a circumscripció) de 1997 a 2002
* Membre de la Mesa Nacional del PS de 2005 a 2008
* Conseller General dels Pirineus Orientals (cantó de Millars) des del 1994
* President del Consell General dels Pirineus Orientals, de 1998 a 2010
* Vicepresident primer del Consell Regional del Llenguadoc-Rosselló amb delegació a finances i llengua catalana des de 2004 a 2010
* President del Consell Regional del Llenguadoc-Rosselló des de 2010
* Senador des de l'octubre del 2011

### Régionalisme

Fortament vinculat a la regió i al departament, Christian Bourquin ha promogut la « catalanitat » (llengua it cultura catalanes), tot i que s'oposa al « catalanisme » (entès com a independentisme català). ha encoratjat diverses iniciatives destinades a promoure el català, ha ajudat a la creació i desenvolupament de les entitats culturals catalanes, tot vinculat a la regió del Llenguadoc-Rosselló (de tradicions occitana i catalana) i a França. Al departament, ha adoptat l'eslogan « l'accent catalan de la république française ». En tant que conseller regional, també ha promogut la cultura occitana.
Arran de la reforma regional francesa proposada en 2014 pel president de la república François Hollande i que pretén reduir el nombre de regions i crear-ne de noves, més grans i suposadament més fortes econòmicament, i en el qual s'ha proposa unir el Llenguadoc-Rosselló al Migdia-Pirineus, Christian Bourquin, se n'ha mostrat contrari, tot i formar part del mateix partit que ha promogut la proposta.

## Referències

* ↑ Babey, Sophie «Christian Bourquin est décédé». L'Indépendant, 26-08-2014. (francès)
* ↑ «Obituari: Peus a la terra». La Vanguardia, 27-08-2014, pàg. 25.
* ↑ «Le Roussillon, far west de la politique?». L'Express, 11-06-2009.(francès)
* ↑ «Presó condicional definitiva per a Christian Bourquin». La clau, 23-01-2014.
* ↑ (català) Mor Bourquin, president del Llenguadoc-Rosselló, per Aleix Renyé, el Punt Avui

## Enllaços externs

* Blog personal de Christian Bourquin
# Christian Cappelen

Christian Cappelen (Drammen, 26 de gener de 1845 - Christiania, 11 de maig de 1916) fou un organista i compositor noruec.

## Biografia

Christian Cappelen va néixer en la família del procurador del Tribunal Suprem Christian Dorph von Cappelen (1792-1875) i la seva segona esposa Alvilde Mathilde Dahl (1822-1895).
Va assistir a l'escola de llatinitat de Drammen i va estudiar el 1860-63 al Conservatori de Leipzig. Des del 1868 va ser organista a l'església de Strømsø; posteriorment, fou organista a l'església de Bragernes i el 1887–1916 a l'Església del Nostre Salvador (en noruec: Vår Frelsers kirke) a Kristiania (actual Catedral d'Oslo), càrrec que va ocupar fins a la seva mort el 1916. Va fer viatges amb beques a Leipzig, Dresden i Berlín. El 1890–1916 va ser professor del seminari teològic pràctic de la Universitat d'Oslo.
Christian Cappelen era un conegut compositor i va publicar cançons, peces per a piano, preludis d'orgue, cantates, etc. La seva melodia Min Herre har kalt megespecialment coneguda. Es considera que les seves composicions tenen un estil romàntic i es diu que va estar influït per Mendelssohn i Schumann.
Christian Cappelen també va fer molts concerts arreu del país i es va fer conegut per les seves improvisacions. Era francmaçó.
Es va casar amb Ragnhild Sofie Thrane el 1868. El matrimoni va tenir tres fills que, pel que sabem, no van seguir els passos del seu pare. Paul Thrane Cappelen es va convertir en capità d'un vaixell de vapor; Christiana es va casar amb un cònsol i Eleonore es va casar amb un capità d'un vaixell de vapor de Bergen. Entre els seus descendents hi ha l'arquitecte Paul Cappelen i el professor Paul Thrane Cappelen.

## Bibliografia

* E.A. Thomle: Familien (von) Cappelen, Christiania 1896, pàgina 65
* Haagen Krog Steffens: Norske Slægter 1912, Gyldendalske Boghandel, Kristiania 1911
* Lambrecht Haugen: Cappelen-slekten 1627-2008, Rosendal 2008.

## Referències

* ↑ «Christian Cappelen - Composer, Organist» (en anglès). MIC.no. [Consulta: 22 abril 2017].
* ↑ Holter, Stig Wernø «Christian Cappelen» (en noruec). Store Norske Leksikon. Kunnskapsforlaget [Oslo], 07-07-2016 [Consulta: 22 abril 2017].
* ↑ En català El meu Senyor m’ha cridat

## Enllaços externs

* Postludi en do a YouTube
# Cohort (unitat militar)

Una cohort (del llatí cohors, en plural cohortis) era la unitat tàctica d'una legió romana després de les reformes de Gai Mari el 107 aC.
Una legió romana constava de 10 cohorts numerades de l'I al X. Una cohort estava composta de 3 maniples, cada manípul estava format per 2 centúries. En canvi, la cohort I estava composta de 5 centúries dobles.
Durant la República, les cohorts s'organitzaven en tres línies anomenades hastats, princeps i triaris, que estaven dividides respectivament en 120, 120 i 60 homes. Les tres línies estaven dividides segons l'experiència i habilitat guerrera, els guerrers joves a la primera línia, que quan aquesta cedia, deixava el seu lloc a la fila més preparada, la dels princeps. A la vegada, els princeps podien cedir si era necessari i quedava la darrera fila, la dels triaris.
Els vèlits, infanteria lleugera, armats amb javelines o fones, se situaven davant de les files i llançaven projectils a l'enemic.
El maniple va ser una unitat de la legió romana, ideada durant les guerres Samnites per contrarestar les derrotes de les formacions d'hoplites. Estava composta per un total de 160 infants, després de la reforma cap a l'any 100 aC del cònsol Gai Mari que va professionalitzar l'exèrcit. Cada maniple estava compost a la vegada per dues centúries de 80 homes cadascuna. Les centúries s'agrupaven administrativament per parelles formant maniples de 160 infants, i aquests en grups de tres formant una cohort de 480 legionaris.
A títol excepcional, la primera cohort, formada pels homes més valents de la legió, es componia de només 5 centúries. Però aquestes eren centúries dobles, és a dir, de 160 homes cadascuna. Els centurions d'aquestes centúries eren anomenats primi ordinis, menys el de la primera centúria, que rebia el nom de primus pilus.

## Referències

* ↑ Forsythe, Gary Edward; Guisepi, Robert A. «The Samnite Wars» (en anglès). World History Center. Arxivat de l'original el 2011-10-14. [Consulta: 5 novembre 2011].

## ViccionariVegeu també

* Cohort urbana
* Vigiles
# Clube Desportivo da Huíla

El Clube Desportivo da Huíla és un club de futbol de la ciutat de Lubango, a la província de Huila, Angola. Els colors del club són el vermell i el negre.

## Parmarès

* Segona Divisió angolesa:
** 2004

## Referències

* ↑ «Colors del club». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Futebol: Desportivo da Huíla recebe Taça de campeão da segunda divisão» (en portuguès). ANGOP.com, 28-02-2005. Arxivat de l'original el 2016-02-17. [Consulta: 27 juliol 2014].
# Coll de la Vinyassa

El Coll de la Vinyassa és una collada situada a 716,3 m alt a la carena de la Serra de l'Albera que separa el terme comunal de l'Albera, a la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord del de la Jonquera, que pertany a l'Alt Empordà.
És a prop de l'extrem sud-est del terme de l'Albera i al nord del de la Jonquera. Queda a ponent del Puig de Llobregat i just a migdia del poble de Sant Martí d'Albera.

## Referències

* ↑ El Coll de la Vinyassa en els ortofotomapes de l'IGN
# Coll de les Basses

El Coll de les Basses és una collada situada a 1.787 m alt del terme comunal de Prats de Molló i la Presta, de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
És al centre de la zona nord-oest del terme de Prats de Molló i la Presta, al sud-est del Coll de Bise. En aquest coll hi ha una taula d'orientació per a excursionistes. Es troba a llevant de la Cabana d'en Miquel i a ponent de la Collada Gran.
El Coll de les Basses és un dels llocs sovintejats pels excursionistes que fan rutes pel Massís del Canigó.

## Referències

* ↑ El Coll de les Basses en els ortofotomapes de l'IGN
# Colombo (planta)

El colombo (Jateorhiza palmata) és una planta enfiladissa perenne de l'est d'Àfrica.
Se n'extreu de les rels la colombina, una substància blanca, inodora, amarga, i que serveix de remei per a les malalties digestives.

## Referències

* 1 2 «Jateorhiza palmata (Lam.) Miers» (en anglès). Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 07-02-2012. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2015. [Consulta: 19 agost 2015].
* ↑ «Colombo (planta)». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.

## Enllaços externs

* Dressler, S.; Schmidt, M.; Zizka, G. African plants – a Photo Guide (en anglès). Forschungsinstitut Senckenberg, 2014.
# Chunar

Chunar és una vila del districte de Mirzapur a l'estat d'Uttar Pradesh, a la vora del Ganges. la seva població al cens del 2001 era de 33.919 habitants (el 1901 eren 9.926).

## Història

El fort de Chunar fou fundat pel Maharaja Vikramaditya rei d'Ujjain, en honor de l'estancia del seu germpa Raja Bhrithari que hi fou eremita per uns anys. El seu nom original fou Charanadri i fou també coneguda com a Nainagarh. Al segle xi la posseïa un rei hindú de nom Prithwi Raja, a la mort del qual fou ocupada pels musulmans, però després recuperada. Va caure en mans dels musulmans per segona vegada al final del segle xiii però la fortalesa i la regió va restar en poder del Bahelia locals com a tributaris.
Al segle xvi Sher Khan (després Sher Shah Suri) va obtenir la fortalesa per matrimoni amb la filla del senyor local i era considerada una posició clau pel domini de Bihar i Bengala (regió). El 1537 la va conquerir Humayun però Sher Shah la va recuperar al cap de poc; el 1575 va caure en mans d'Akbar el Gran i va restar en mans dels mogols fins al segle xviii quan va ser inclosa en les possessions del nawab d'Oudh.
Fou atacada sense èxit pel major Munro el 1763 però el 1764, després de la batalla de Buxar, els britànics la van ocupar. Va passar després a Benarés. Quan Chet Singh de Benarés es va revoltar el 1781, Warren Hastings es va retirar a Chunar, on el major Popham va reunir una força militar amb la que va expulsar a Chet Singh de les seves fortaleses a la zona. La fortalesa fou utilitzada pels britànics com a lloc de confinament per presoners polítics i va tenir guarnició fins al 1890. Del 1868 al 1904 fou un municipi.

## Enllaços externs

* Chunar
# Col·legiata de Sant Martí

La col·legiata de Sant Martí a Lieja avui a Bèlgica, és una església en estil gòtic, un dels monuments majors de la ciutat. Es troba a un punt estratègic a la carena del mont «Publémont». Al segle ix, el bisbe Èracli (s.X-971) va decidir aprofitar el promontori del Publémont per construir una fortificació, més fàcil per defendre que la plana al·luvial de la confluència del Llègia i del Mosa volia transferir-hi el palau episcopal i va iniciar l'obra d'una nova catedral. El seu successor, Notger (930-1008) va abandonar aquest projecte en voler mantenir la catedral al mateix lloc on sant Llambert va ser assassinat. Tot i això va continuar la construcció i va dedicar el temple a Martí de Tours dins del burg, el campanar servia de torre de vigília.
A la nit del 3 al 4 d'agost del 1312, durant la revolta anomenada el «Mal de Sant Martí» els patricis hi van cercar refugi, però els plebeus van incendiar l'església i tots van morir. Durant la revolta liegesa contra Lluís de Borbó les tropes de Carles I de Borgonya la van metre malbé una segona vegada, quan per venjança Carles I va ordenar incendiar tota la ciutat. Quan Erard de la Mark (1472-1538), príncep-bisbe de 1505 a 1528 va arribar al poder, només en quedaven unes ruïnes. De la Mark va ordenar la reconstrucció en estil gòtic. L'obra es va continuar fins a la fi del segle xvi, sota els arquitectes Arnold van Mulken (volta i cor) i Paul de Ryckel (nau). La torre és l'única part de l'església anterior que es va conservar.
L'església conserva un calvari de principis del segle xvi, el mausoleu d'Èracli, l'estàtua de la Mare de Déu de Sant Severí, la capella del Sant Sacrament, amb medallons de Jean Del Cour (1627-1707), el reliquiari de la beata Eva i a la cripta l'estàtua jacent de marbre negre de Theux que representa Joan de Gavre, prebost de la col·legiata. El 1886 va ser promoguda a basílica menor pel papa Vicenzo Pecci, Lleó XIII (1810-1903).
* El cor occidental
* La torre mestre
* Tomba del príncep-bisbe Èracli (detall)
* El cor (vista interior)

## Referències

* ↑ Pirenne, Henri. Histoire de Belgique (pdf) (en francès). II. 3ª 1922). Brussel·les: Maurice Lamertin, 1903, p. 36-38.
* ↑ Office du Tourisme de la Ville de Liège. Collégiale Saint-Martin (en alemany).

## Bibliografia

* Schoonbroodt, Jean Guillaume. Inventaire analytique et chronologique des chartes du Chapitre de Saint-Martin, à Liége (eBook en línia) (en francès). Liège: J. Desoer, 1871, p. 303.
* Huyts, JP. Basilique Saint-Martin Liège (pdf) (en francès). Lieja: Unité paroissiale St-Martin Liège, juliol 2015, p. 28.
* Laffineur-Crepin, Marylène (ed.). Saint Martin. Mémoire de Liège (en francès). Liège: Éditions du Perron, 1990, p. 301.
* Forgeur, Richard. La basilique Saint-Martin à Liège (en francès). 3ª,1973. Liège: Le Vieux-Liège, 1956, p. 35 (Feuillet archéologique).
# Convenció constitucional

La Convenció Constitucional és un mètode d'elaboració de la Constitució basada en l'autoconvocatòria d'un cos representatiu.
En tractar-se de constitucions de nova planta, que substitueixen íntegrament les disposicions constitucionals preexistents, generalment a causa del seu caràcter poc democràtic, no està obligada a seguir les disposicions de reforma previstes.
A Catalunya, el Grup Promotor per a la Convenció Constitucional va elaborar i presentar a la Presidenta del Parlament de Catalunya el 28 de gener de 2015 una proposta de Convenció Constitucional que integrava diversos conceptes de la democràcia en cas d'una eventual secessió.

## Referències

* ↑ «L'Elaboració Democràtica de la Constitució». Col·legi de Politòlegs i Sociòlegs de Catalunya, 16-04-2015. [Consulta: 25 abril 2015].
# Convenció de Berna

«Convenció de Berna» té aquests significats: :
* Convenció de Berna per a la Protecció d'Obres Literàries i Artístiques
* Convenció de Berna o convenció per la conservació de la vida salvatge i dels seus biotips a Europa
* Convenció de Berna o tractat de Berna, que estableix la Unió Postal General
* Convenció de Berna (1906) sobre la prohibició del fòsfor blanc per a fabricar llumins
# Cochranella susatamai

Cochranella susatamai és una espècie de granota que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Bibliografia

* Wild, E. & Lynch, J. 2004. Cochranella susatamai. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a 25 d'abril del 2008.
# Cochranella savagei

Cochranella savagei és una espècie de granota que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Bibliografia

* Bolívar, W., Ramírez Pinilla, M.P., Osorno-Muñoz, M., Rueda, J.V., Amézquita, A. & Ardila-Robayo, M.C. 2004. Cochranella savagei. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a 25 d'abril del 2008
# Confederalisme democràtic

El confederalisme democràtic (també conegut com a comunalisme kurd o apoisme) és una ideologia teoritzada pel líder del PKK, Abdulà Öcalan (també conegut com a Apo). Pensament de caràcter socialista llibertari, sintetitza elements del marxisme, l'anarquisme i el comunalisme. Actualment, s'aplica a Rojava, al Kurdistan Occidental.

## Objectius

El confederalisme democràtic té com a objectiu aconseguir una societat civil ecològica, democràtica i igualitària a l'Orient Mitjà des d'una perspectiva municipalista llibertària i anticapitalista, abandonant el concepte d'estat nació (entès com un estat on la majoria dels habitants són ètnicament i religiosament similars) i substituint-lo per una sèrie de municipis autogovernats per democràcia directa i organitzats dins d'una confederació (vejam, KCK). D'aquesta manera, per la via de la descentralització, s'espera posar fi als conflictes ètnics i religiosos d'Orient Mitjà i del Món.

## Punts principals

Els punts principals del confederalisme democràtic, de forma resumida, són:
* La societat democràtica ha d'esdevenir la propietària dels recursos econòmics, no l'Estat i no els burgesos, es considera la justa distribució dels recursos una part fonamental de l'alliberament de les societats, es proposa un nou sistema econòmic que no només no es mogui per la recerca del màxim benefici, sinó que ho faci per satisfer les necessitats naturals bàsiques de totes les persones, aquest nou sistema social haurà de ser ecologista i ha de perseguir l'alliberament de la dona (vejam, jineologia).
* Fins que la totalitat de les reformes democràtiques no siguin possibles, s'admet una convivència pacífica amb l'Estat nació sempre que no hi hagi intervenció en qüestions d'autogovern ni intents d’assimilació cultural. Un cop reformat democràticament, l'Estat nació ha de convertir-se en una institució política més modesta, que funcioni com una autoritat social que només compleixi funcions en els àmbits de la seguretat interna (vejam, Asayish) i en la prestació de serveis socials que els municipis autogovernats no puguin oferir.

## Referències

* ↑ «Democratic Confederalism - Abdullah Öcalan».
* ↑ «¿Qué está pasando en Rojava? - CNT».

## Enllaços externs

* El Confederalisme Democràtic - Solidaritat Kurdistan
* Rojava Azadi - Colectivo por la revolución social de Rojava
* Co-operation in Mesopotamia
# Comissió Nacional per la Lluita contra el Genocidi

La Comissió Nacional per la Lluita contra el Genocidi (francès: Commission Nationale de Lutte contre Ie Genocide, kinyarwanda: Komisiyo y'Igihugu yo Kurwanya jenoside, CNLG) és una organització de Ruanda que es refereix al Genocidi de Ruanda de 1994. Esta involucrada en estudiar el que va passar. La seva missió és preservar la memòria dels crims i estudiar com es pot evitar. L'organització té mandat per l'article 179 de la Constitució de Ruanda.
Una de les seves accions va ser crear el Centre Memorial del Genocidi a Kigali que van aconseguir en col·laboració amb el consell de la ciutat i l'Aegis Trust. Aegis Trust ara gestiona el centre.

## Referències

* ↑ Aimable Twagilimana. Historical Dictionary of Rwanda. Scarecrow Press, 1 octubre 2007, p. 124. ISBN 978-0-8108-6426-9.
* ↑ Aegis Trust, VirginMoneyGiving, Retrieved 3 March 2016

## Enllaços externs

* Web del CNLG Arxivat 2018-05-22 a Wayback Machine.
# Consell regional (Israel)

El consell regional és un tipus d'administració territorial d'Israel que governa pobles i comunitats rurals localitzades en una àrea relativament propera. Cada comunitat, que no sol superar els 2.000 habitants, és gestionada per un comitè local que envia representants al consell administratiu regional. El Ministeri de l'Interior israelià reconeix tres tipus d'administració local: ciutat, consell local i consell regional. Existeixen 54 consells regionals.

## Consells regionals
### Districte de Jerusalem

* Matte Yehuda

### Districte del Nord

| Alta Galilea Al-Batuf Bustan Al-Marj Merom de Galilea Mevuot HaHermon Emeq HaYarden Baixa Galilea Emek HaMayanot | Guilboa Meguidó Vall de Jizreel Maale Yosef Matte Asher Misgav Golan |

### Districte de Haifa

* Costa del Carmel
* Zabuló
* Al·lona
* Consell Regional de Menashe

### Districte Central

| Costa de Saron Émeq Héfer Lev ha-Xaron Drom ha-Xaron Hével Modiín Émeq Lod | Guèzer Brenner Gan Rave Guederot Nahal Soreq Regió de Jabneel |

### Districte del Sud

| Beer Tuvia Joab Laquix Regió d'Ascaló Xaar del Nègueb Xafir Alts del Nègueb | Arabà Central Bené Ximon Eixcol Merhavim Regió d'Elot Tamar Sdot Négueb |

### Àrea de Judea i Samaria

* Gush Etzion
* Har Hebron
* Matte Binyamin
* Megilot
* Shomron
* Bikat HaYarden
# Concurs Literari Joan Oliver, Pere Quart

El Concurs Literari Joan Oliver, Pere Quart és un premi en llengua catalana que l'Ajuntament de Sabadell atorga als escolars ininterrompudament des del 1981 per incentivar la creativitat literària del jovent de la ciutat. S'instituí en record de l'escriptor sabadellenc Joan Oliver, Pere Quart. Hi poden participar tots els nois i noies residents o estudiants a Sabadell que tenen entre 11 i 18 anys. S'estableixen tres categories per a les dues modalitats: prosa i poesia. El tema és lliure i hi ha tres premis per a cada categoria.
L'any 2002 es va suprimir la modalitat de còmic, el concurs s'obrí també a residents a la ciutat –fins aleshores només s'hi podien presentar els que hi estudiaven– i es va ampliar l'edat dels concursants per permetre la participació dels alumnes de tercer cicle de primària (11 i 12 anys). El lliurament de premis es fa cada any al Casal Pere Quart –on havia viscut Joan Oliver– i hi participa la filla del poeta, Sílvia Oliver. Els treballs premiats es recullen en una publicació.

## Vegeu també

* Premi Pere Quart d'humor i sàtira

## Referències

* 1 2 «Història del concurs». Ajuntament de Sabadell. Arxivat de l'original el 2013-06-17. [Consulta: 3 maig 2013].
* ↑ «XXXV Concurs Literari Joan Oliver "Pere Quart" (per a nois i noies d'11 a 18 anys)». Institució de les Lletres Catalanes. [Consulta: 11 març 2015].
* ↑ «Sis estudiants sabadellencs són premiats en el marc del 33è Concurs Literari Joan Oliver». Ràdio Sabadell, 02-05-2013. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 3 maig 2013].
* ↑ «XXXIII Concurs Literari Joan Oliver, Pere Quart». Ajuntament de Sabadell. Ciutat i Escola.
* ↑ «El Concurs Literari Joan Oliver s'ampliarà amb noves modalitats d'escriptura en la pròxima edició». Vilaweb, 28-04-2001. [Consulta: 3 maig 2013].
* ↑ «Lliuren els premis del concurs literari juvenil Joan Oliver, de Sabadell». El Punt Avui, 30-04-2009.
* ↑ «La participació al concurs literari Joan Oliver creix un 50 per cent». ISabadell, 03-05-2013.
# Corchorus

Corchorus és un gènere de plantes amb flor de la família de les malvàcies que inclou entre 40 i 100 espècies. Cal destacar: La planta més coneguda d'aquest gènere és el jute, del que hi ha dues espècies principals Corchorus capsularis i Corchorus olitorius. Les dues s'utilitzen per la seva fibra tèxtil que rep el nom de jute. Corchorus olitorius també és molt apreciada a l'Orient Pròxim com a hortalissa.

## Referències

* ↑ Rosa Codina Esteve, Procediments pictòrics: experimentació amb el material

## Enllaços externs

* Turkish-Cypriot Cuisine: Molohiya
* Malvaceae.info page on Corchorus
* The Golden, Copper, and Silver Fibers Contains information and images about some plants of Corchorus & Hibiscus genus.
* Molokheya: An Egyptian National dish contains culinary and historical information.
* Corchorus olitorius - Department of Horticulture & Landscape Architecture, Purdue University
# Corciano

Corciano és un comune (municipi) de la Província de Perusa, a la regió italiana d'Úmbria, situat uns 8 km a l'oest de Perusa. L'1 de gener de 2018 tenia 21.427 habitants.
Corciano limita amb els municipis de Magione i Perusa.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Corciano entre 1861 i
* Font: Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) - Elaboració gràfica de Viquipèdia

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 22 març 2019].

## Enllaços externs

* Corciano - Lloc web oficial (italià)