OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Totes les bèsties de càrrega

Totes les bèsties de càrrega és una novel·la de Manuel de Pedrolo en què dibuixa una distopia o una faula moral: un món on les persones són ofegades per un sistema basat en la burocràcia i la negació dels sentiments.

## Argument

La novel·la mostra diferents escenes en què un jove s'enfronta a un sistema burocràtic i irracional per trobar la seva mare i després per unir-se a la resistència. Així, presencia una operació en un hospital, la feina de classificació dels morts, una conferència, fa una visita a un prostíbul i un mercat, s'amaga al bosc i en un edifici de pisos; és detingut un parell de cops, busca els papers identificatius i el forcen a participar en l'exèrcit.

## Anàlisi

El narrador omniscient mai no anomena els personatges, que són simplement un noi, una jove o un policia, per ressaltar el caràcter d'al·legoria de la història: pot ser qualsevol, ja que l'opressió ofega totes les persones. Per les dates d'escriptura, s'ha assimilat el règim ocupant descrit al franquisme, que ensorra la identitat del poble. En el relat, s'alternen dos col·lectius, sense que res els diferenciï a simple vista, tret del tractament: aquells que adopten el "tu" defensen l'antic ordre, més autèntic, mentre que els que usen el "vós" han cedit a la impersonalitat. Els catalans còmplices amb el nou règim es poden comparar amb aquests darrers.
Les escenes tenen un caràcter còmic i grotesc, barrejat amb violència, que demostra que el règim és absurd; tot es fa només perquè ho diu la norma, sempre secreta i canviant; mana la burocràcia i el desig d'anorrear un poble i no el sentit comú. El to és aparentment fantàstic perquè porta a l'extrem una situació possible. S'aprecia una influència de Pere Calders i Rossinyol.
Com ja passava en Mecanoscrit del segon origen, l'esperança rau a refundar la humanitat tenint fills amb noies que no han sucumbit al sistema (els opressors esterilitzen les rebels); per aquest motiu, el sexe és molt present en totes les pàgines.

## Referències

* 1 2 «Totes les bèsties de càrrega». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r novembre 2016].
* ↑ Vicenç Riera Llorca, 9 obstinats, 1971
# Jernovka

Jernovka (en rus: Жерновка) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 225 habitants. Pertany al districte municipal de Petrovsk.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Arxivat de l'original el 2021-09-08.
* ↑ Коряков Ю.Б. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Many Integrated Core

Many Integrated Core, altrament coneguda com a MIC, és una arquitectura que ha estat dissenyada per Intel. Està dirigida a segments HPC (High Performance Computing) per investigar en tasques complexes com l'explotació petroliera, la investigació científica, anàlisis financers i la simulació climàtica entre molts altres.
El model que utilitza aquesta arquitectura és el coprocessador Intel Xeon Phi que va sortir a la venda el primer quadrimestre del 2013. És utilitzat conjuntament amb un o més processadors Intel Xeon de servidor. Està totalment orientat a sistemes que executen codi o programes amb molt de paral·lelisme. Les especificacions del model més potent capaç de generar fins a 1.2 TFlops de processament, són les següents:
* 61 nuclis (4 threads per nucli) amb freqüència que oscil·la entre 1 i 1.238Ghz
* 16GB de RAM amb una gran amplada de banda de 352GB/s
Aquesta arquitectura inclou els següents elements: els nuclis, amb la seva memòria cau, controlador de memòria, client pci-e i una interconnexió bidireccional en anell amb una gran amplada de banda. Cada nucli té la seva pròpia memòria cau de nivell 2 privada la qual és gestionada amb coherència gràcies a un directori d'etiquetes de distribució global. Els controladors de memòria i el client pci-e tenen accés directe a la memòria GDDR5 via el bus que ho interconnecta tot. Tots els elements estan interconnectats com es pot veure a la imatge.
Donada la seva eficiència, l'utilitzen supercomputadors. Uns quants d'aquests estan a la llista Green500. Al novembre de 2012, el supercomputador del National Institute for Computational Sciences a la universitat de Tennessee era a la primera posició de la llista i portava milers d'aquests coprocessadors. A la llista del Juny de 2014, el top 16 també utilitzava aquest coprocessador.

## Referències

* «Xeon Phi coprocessor brief model» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2014].
* «Intel Kngihts Corner» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2014].
* «Green500» (en anglès). Arxivat de l'original el 26 d’agost 2016. [Consulta: 9 novembre 2014].

## Vegeu també

* Trusted Execution Technology
* Processor Control Region
# Wolfgang Schüssel

Wolfgang Schüssel (Viena, Àustria 1945), polític austríac, des del 2000 fins al 2007 va ser Canceller d'Àustria. Durant la Primera meitat del 2006 va ser President del Consell Europeu.
# L'espiavides

L'espiavides (títol original: The Public Eye) és una pel·lícula dels Estats Units de Howard Franklin estrenada el 1992. Ha estat doblada al català.

## Argument

Aquesta comèdia anglesa està basada en una obra curta de Peter Shaffer (més conegut per Equus). Belinda és una dona lliure americana casada amb un anglès molt conservador. Quan ell va a treballar cada dia, ella deixa el seu apartament de Londres. Diu que és només turisme, però no la creu. Lloga un detectiu privat (Chaim Topol) per seguir-la i trobar l'"altre home" en la seva vida. El que deia era veritat, tanmateix, i el detectiu es converteix en el seu company de turisme. Li diu al marit que ella estava dient la veritat, però no el creu. En aquest punt, el detectiu admet ser l'"altre home", complicant les coses.

## Repartiment

* Joe Pesci: Leon « Bernzy » Bernstein
* Barbara Hershey: Kay Levitz
* Jared Harris: Danny El porter
* Jerry Adler: Arthur Nabler
* Stanley Tucci: Sal
* Jerry Adler: Arthur Nabler
* Richard Foronjy: Frank Farinelli
* Tim Gamble: L'agent Chadwick
* Gerry Becker: L'inspector Conklin
* Dominic Chianese: Spoleto
* Bob Gunton: el vell agent
* David Hull: Thatcher White
* Richard Riehle: O'Brien
* Del Close: H.R. Rineman
* Shay Duffin: el cap de la polícia
* Nick Tate: Henry Haddock Jr.
* Marge Kotlisky: La recepcionista de Rineman

## Premis

* 1972: Festival de Sant Sebastià: Conquilla de Plata al millor actor (Topol) i a la millor actriu (Mia Farrow).

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'espiavides. esadir.cat.
* ↑ «The public eye». The New York Times.
# Kudirkos Naumiestis

Kudirkos Naumiestis ( escoltar (?·pàg.)) és una ciutat del districte municipal de Šakiai (Comtat de Marijampolė), situada a 25 km al sud-oest de Šakiai.

## Referències

* ↑ «Kudirkos Naumiestis». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Jewish Encyclopedia article
* Old Jewish cemetery
# Kudma

El Kudma - (rus) Кудьма - és un riu de l'óblast de Nijni Nóvgorod, a Rússia. És un afluent per la dreta del Volga.
Té una llargària de 144 km i ocupa una conca de 2.200 km². Neix al sud del districte de Bogorodsk i pren direcció nord en els seus primers quilòmetres, després gira a l'est, passant pel districte de Kstovo, abans de desembocar al Volga, prop de Léninskaia Slobodà i Kadnitsi. És un riu de règim sobretot nival.
# Klaus Reichert

Klaus Reichert (Hanau, 3 de juny de 1947) és un tirador d'esgrima alemany, ja retirat, especialista en floret, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Munic, on disputà dues proves del programa d'esgrima. Fou cinquè en la prova de floret per equips, mentre en la del floret individual quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Montreal, guanyà la medalla d'or en la prova del floret per equips, mentre en la del floret individual quedà novament eliminat en sèries. El 1984, als Jocs de Los Angeles, després de la pausa causada pel boicot als Jocs de Moscou de 1980, guanyà la medalla de plata en la competició del floret per equips.
En el seu palmarès també destaquen sis medalles al Campionat del món d'esgrima, tres d'or, dues de plata i una de bronze, entre les edicions de 1973 i 1987.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Klaus Reichert». [Consulta: 27 novembre 2023].
# La Guita

La Guita: periodich satirich, humoristich, il·lustrat, donará'l menos una cossa cada senmana va ser una publicació periòdica apareguda a Reus el 1879.
Quan va desaparèixer Lo Campanar de Reus, un periòdic satíric i catalanista, va sortir com a continuació aquesta nova revista escrita en català que també es definia com a satírica. Tenia una capçalera il·lustrada dibuixada per Felip Albiol, que ja havia col·laborat a Lo Campanar de Reus. Sembla que el director era el mateix que a Lo Campanar, Josep Déu Francesch, i hi col·laboraven Pere Ortal i Pere Ripoll. Només se'n coneix un número, Any I, cossa 1 (19 juliol 1879), i se suposa que no en sortiren més. S'imprimia a la Imprenta del Centro per Esteve Pàmies i tenia un format de 4 pàgines i 36 cm. Donava com a lloc de redacció la plaça de les Garrofes, 2, baixos.
La publicació la descriuen Joan Torrent i Rafael Tasis: "La capçalera damunt del títol presentava un dibuix amb una mula eixarrancada amb el cap ficat sota una ferradura. Preu de venda, dos quartos el número solt".
El número 1 i potser únic d'aquesta publicació es pot trobar a l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona i a la Biblioteca de Catalunya. El periodista i historiador reusenc Gras i Elies diu que "murió al nacer". L'historiador de la cultura reusenca Joaquim Santasusagna també en parla i diu que La Guita va substituir Lo Campanar de Reus de forma immediata, ja que va sortir la setmana següent de la seva desaparició.

## Referències

* ↑ Ferran, Marc. Humor i sàtira a Reus: la premsa satírica (1868-1936). Reus: Centre de Lectura, 1992, p. 40. ISBN 8487873049.
* ↑ Torrent, Joan; Tasis, Rafael. Història de la premsa catalana. Barcelona: Bruguera, 1966, p. 312.
* ↑ «Arxiu històric de la ciutat de Barcelona». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 16-XII-2016].
* ↑ «La Guita». Biblioteca de Catalunya. [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ Gras i Elies, Francesc. El periodismo en Reus desde 1813 hasta nuestros días. Tarragona: Tipografía de F. Arís e Hijo, 1904, p. 36.
* ↑ Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 279.

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939
# Kosmos 1669

Kosmos-1669 (rus: Космос-1669 que significa Cosmos 1669) va ser una nau espacial Progress utilitzada per abastir l'estació espacial Salyut 7. Va ser una nau espacial del tipus Progress 7K-TG amb el número de sèrie 126.

## Referències

* ↑ «New Soviet Craft Docks With Salyut». New York Times, 23-07-1985. [Consulta: 11 abril 2009].

## Vegeu també

* Llista de vols Progress
# La Sala (el Brull)

La Sala és una masia del Brull (Osona) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Construcció de planta rectangular amb la façana principal a llevant. Consta de planta baixa i dos pisos, amb coberta de teula a quatre vessants. L'edifici actual és el resultat de l'ampliació del nucli primitiu cap al sud.
Destaquen unes finestres d'espitllera visibles als murs de tramuntana i llevant. S'accedeix al seu interior per un portal de pedra datat al segle xix (1869). La seva estructura interna respon a les necessitats pròpies d'una casa de pagès, amb una planta destinada a magatzems i els pisos superiors a l'habitatge. Són destacables les galeries porxades del pis superior, restaurades recentment. A l'extrem de tramuntana hi ha un darrer cos afegit.

## Història

Aquesta fortalesa és documentada a partir del segle xii. En el mas actual es guarda documentació de la família des de 1270.
Pel que fa al punt de vista arquitectònic, les finestres espitlleres poden datar-se al segle xiii; del XVIII hi ha una llinda reaprofitada al sector nord de la façana principal; del segle xix tot el cos sud i la remodelació de la façana amb el portal principal, i del XX la restauració de les cobertes i el repicat de la façana principal. El seu estat de conservació és òptim i avui funciona encara com a explotació agrícola.

## Referències

* 1 2 3 4 «La Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 setembre 2017].
# La Sala Municipal (Sant Cugat Sesgarrigues)

La Sala Municipal és una obra de Sant Cugat Sesgarrigues (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici del Sindicat Agrícola Cooperatiu que fou construït els anys 1921-1922 pels mateixos socis.

## Història

La "Sala Municipal" va formar part del patrimoni del Sindicat Agrícola Cooperatiu, un projecte que va aplegar des del començament una part molt important de la població del municipi. Més que per un interès arquitectònic, l'edifici va prendre un cert valor sentimental, donat que va ser construït pels mateixos socis durant anys i era l'edifici on es feia el ball cada diumenge o dia de festa. Les activitats de l'entitat es van aturar a la guerra civil i no es van reprendre més. Fins a l'any 1968 l'Ajuntament no es va fer càrrec de l'edifici. Actualment la Sala s'ha convertit en un servei més que s'ofereix a la ciutadania.

## Referències

* 1 2 «La Sala Municipal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# La Mojonera

La Mojonera és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2006 tenia 7.847 habitants. La seva extensió superficial és de 24 km² i té una densitat de 326,96 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 36° 46′ N, 2° 48′ O. Està situada a una altitud de 40 metres i a 28 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 6.561 | 6.582 | 6.590 | 6.901 | 7.275 | 7.670 | 7.746 | 7.900 | 7.847 | 7.872 |

## Entitats de població

| Entitat de Població | Pob. (2007) |
| La Mojonera | 6.199 |
| Venta del Viso | 1.619 |
| Las Cantinas | 54 |
# La Vinyeta (Vilamolat de Mur)

La Vinyeta és una antiga vinya reconvertida en camps de conreu del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres del poble de Vilamolat de Mur.
Està situada al fons de la vall de la llau del Romeral, en el lloc on aquesta llau rep l'afluència de la llau de les Bancalades, al sud-est de Casa Ginebrell i a ponent de Vilamolat de Mur.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# La Seguera

La Seguera és una muntanya de 522 metres que es troba al municipi de Figuerola del Camp, a la comarca de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Sella (Oristà)

La Sella és una masia d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular, composta per planta baixa i pis, amb teulada a dues vessants i desaigüe a la façana principal.
Murs de pedra irregular, a la façana trobem una llinda datada el 1711 i una altra datada el 1783.
Hi ha una antiga lliça ara en desús. Al costat de la casa hi ha una antiga cabana de pastor.
A la cuina hi ha una peça de pedra nummulítica a la que se li han fet tres orificis voltats de tres sortints amb la part de dalt plana. Cada orifici, circular, és el recipient per a col·locar el carbó encès. Les olles i les cassoles es posaven sobre els tres peus que envolten cada forat. Per tant, aquesta peça tenia tres fogons. Es conserva al seu lloc original a l'antiga cuina de la casa, muntada en un entrant de la paret.

## Història

Joan Sella és citat en el fogatge fet a Oristà el 1553. Es tracta d'una casa reedificada al llarg del segle xviii, la qual cosa modificà la seva tipologia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Sella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# La Selle-Guerchaise

La Selle-Guerchaise (en gal·ló La Cèll-Gèrcheizz) és un municipi francès, situat al departament d'Ille i Vilaine, a la regió de Bretanya. L'any 2006 tenia 140 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 167 | 168 | 136 | 124 | 121 | 128 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Paul Couvert | |
| 2008- | Xavier Jégu | |
# La familia Pepe

La família Pepe és una sèrie de còmic creada l'any 1947 per Juan García Iranzo per a la revista Pulgarcito de l'Editorial Bruguera. Va ser la sèrie sobre famílies més famosa dels còmics de la postguerra, juntament amb La família Ulisses de Benejam.

## Característiques

La família Pepe, es diferencia de la majoria de les sèries de l'Escola Bruguera per una sèrie de trets:
* No incideix en la crítica costumista, sinó en el deliri i la reducció a l'absurd.
* La tipologia dels seus protagonistes remet a models madrilenys més que barcelonins.

## Personatges

Don Pepe, Un senyor molt baix, força calb, bigotis espectaculars i un rostre que reflectix el seu teòric mal caràcter. Quasi sempre vesteix un vestit negre, corbatí, porta barret fort i un bastó.
Doña Pepa, aquesta dona a diferència de Don Pepe, és alta i de complexió grossa, de rostre agradable, amb una cabellera espessa i morena. La seva indumentària destaca pels seus cridaners barrets i els vestits de lunars.
Pepito es l'únic fill de la família, es un noi feliç i fill únic de la família. Un noi feliç i molt punyent en els seus comentaris.

## Referències

* 1 2 Moix, Terenci. Historia social del cómic. Ediciones B, 2007. ISBN 978-84-02-42030-5.
* ↑ Martínez Peñaranda, Enrique. Vázquez (El dibujante y su leyenda). Ediciones Sinsentido, 2004. ISBN 84-95634-49-X.
# La petita Memole

La petita Memole (とんがり帽子のメモル, Tongari Bōshi no Memoru) és un anime coproduït per Asahi Broadcasting Corporation i Toei Doga, i emès a la cadena TV Asahi del 3 de març de 1984 al 3 de març de 1985. Va tenir un total de 50 episodis.
Abans d'aquest anime, totes les sèries d'animació de Toei Animation a TV Asahi eren produïdes per NET (Nippon Educational TV), excepte alguns episodis de Sabu to Ichi Torimono Hikae, així que va ser la primera vegada que una cadena diferent de TV Asahi va produir un episodi complet.
Una pel·lícula de l'anime es va estrenar el 16 de març de 1985 i un OVA el 21 de juliol de 1985.
A Espanya la sèrie es va emetre en català al Circuit Català de TVE-2 el 7 de desembre 1985 i posteriorment es va tornar a emetre en castellà a la fi dels anys 90 en diverses cadenes locals o autonòmiques.

## Argument

L'obra té per marc una de les zones frontereres de França i Suïssa, un llac on s'albira una petita illa. És en aquesta illa que es desenvolupa l'acció de l'obra. Aquí hi ha el poble més petit del món, anomenat Lil. Els seus habitants, que no aixequen més de setze centímetres de terra, es malfien dels humans de mida normal. Entre aquests habitants es destaca Memole, l'heroïna de la sèrie, que és néta del capitost de llogarret. És una nena una mica xafardera que no resisteix la temptació de descobrir què hi ha més enllà dels límits del poble.

## Personatges

* Memole (メモル, Memoru): És la néta del cap del poble, en Riruru. És una persona curiosa, i actua abans de pensar. També és molt emotiva i temperamental. N'està molt del seu avi.
* Marielle (マリエル, Marieru): Una noia que ha vingut a una cabana del bosc propera per traslladar-se i recuperar-se. No està familiaritzada amb la natura i no sap saltar per terra. A causa d'això, la seva salut s'està deteriorant. Li encanta tocar el piano i en sap molt.
* Rupang (ルパング, Rupangu): El fill de Torilone, que presumeix de ser un lladre. Té mal geni i és molt enginyós.
* Popit (ポピット, Popitto): L'únic fill d'un músic, Forten. Respecta el seu pare i s'enfadarà amb la Memole si sent que parla malament d'ell. En contrast amb la Memole, en Pppit és el tipus de persona que pensa i actua en conseqüència.
* Ryukkuman (リュックマン, Ryukkuman): la seva filosofia és viatjar. Fa viatges sense pensar-s'ho dos cops i sense preocupar-se mai. És popular amb els nens petits.

## Referències

* ↑ «とんがり帽子のメモル - 作品ラインナップ» (en japonès). 東映アニメーション. [Consulta: 28 març 2023].
* ↑ «Programació de la televisió». Barcelona: Diari Avui, 07-12-1985. [Consulta: 29 març 2023].
* ↑ «Hemeroteca - 07/12/1985» (en castellà). La Vanguardia, 07-12-1985. [Consulta: 28 març 2023].
* ↑ ««Memole», dibuixos animats en català». Barcelona: Diari Avui, 07-12-1985. [Consulta: 29 març 2023].
* 1 2 3 4 5 «キャラクター紹介» (en japonès). Toei Animation. [Consulta: 28 març 2023].
# Lachesis muta

Lachesis muta és una espècie de serp verinosa de la subfamília dels crotalins. Es troba a la Sud-amèrica tropial. No es reconeixen subespècies.
És l'escurçó més llarg del món, mesurant 2,5 m, amb el rècord de 3,65 m de llarg. A més és una de les espècies més verinoses. La taxa de mortalitat de les persones mossegades per aquest rèptil és del 20%. No obstant això, evita el contacte amb els éssers humans. És sigilosa i ataca a les seves preses durant la nit. El seu cos és prim, de color groc amb taques negres.

## Referències

* ↑ Reptile Database
# Lachmann

Lachmann és el nom dels següents personatges:
* Hedwig Lachmann (1865 – 1918), escriptora, traductora i poetessa alemanya
* Karl Lachmann (1793 – 1851), filòleg alemany i editor de textos clàssics grecollatins, bíblics i germànics
* Robert Lachmann (Berlín, 1892 – Jerusalem, 1939), musicòleg alemany, estudiós de la música oriental
# Lachnaia

Lachnaia és un gènere de coleòpters polífags de la família dels crisomèlids. Està distribuït principalment en ambients de clima mediterrani des del sud de França a la península Ibèrica i el Marroc. S'alimenten de fulles. Es pot confondre amb la marieta de la què es diferencia perquè té el cos allargat en comptes d'arrodonit.

## Taxonomia

* Lachnaia caprai (Grasso, 1958)
* Lachnaia cylindrica (Lacordaire, 1848)
* Lachnaia hirta (Fabricius, 1801)
* Lachnaia italica (Weise, 1881)
* Lachnaia orientalis (Weise, 1881)
* Lachnaia paradoxa (GA Olivier, 1808)
* Lachnaia pseudobarathraea (K. Daniel & J. Daniel, 1898)
* Lachnaia pubescens (Dufour, 1820)
* Lachnaia puncticollis (Chevrolat, 1840)
* Lachnaia sexpunctata (Scopoli, 1763)
* Lachnaia tristigma (Lacordaire, 1848)
* Lachnaia variolosa (Linnaeus, 1767)
* Lachnaia zoiai (Regalin, 1997)

## Referències

* Butlletí de la Institució Catalana d'Història Natural, 1982, Catàleg dels coleòpters crisomèlids de Catalunya, II. Zeugophorinae, Donaciinae, Criocerinae, Clytrinae, Lamprosomatinae, Eumolpinae
* Llistat etimològic de Mallorca
# La Feixa (Alsamora)

La Feixa és una partida del terme de Sant Esteve de la Sarga, al Pallars Jussà, en el territori del poble d'Alsamora.
Està situada just al nord d'Alsamora, als peus –a migdia– de la Serra d'Alsamora i a la dreta del barranc del Solà, rere el cementiri del poble.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cristià nou

La denominació de cristià nou fa referència a un antic col·lectiu social de la península Ibèrica de l'edat moderna, format per aquells conversos al cristianisme provinents del judaisme i l'islam, així com pels seus descendents durant diverses generacions. és un concepte oposat al de cristià vell, tot i que en la pràctica aquests darrers simplement tenien com a cristians, almenys, els pares i els avis.

## Vegeu també

* Xueta

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20081223223222/http://ab.dip-caceres.org/alcantara/alcantara_online/55/55_006.htm