OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ménessaire

Ménessaire és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 70 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Ménessaire era de 70 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 105 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 60 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 105 habitatges eren cases. Dels 38 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien dues, 11 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ménessaire el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 8 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 12 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 33 persones, 22 eren actives i 11 eren inactives. De les 22 persones actives 20 estaven ocupades (12 homes i 8 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 11 persones inactives 7 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Ménessaire hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Ménessaire a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Ménessaire a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Dècada del 100 aC
## Personatges destacats

* Alexandre Janeu, rei de Judea (104 aC-78 aC)
* Ptolemeu X Alexandre I, rei d'Egipte (107 aC-88 aC)
* Antíoc VIII Grypos, rei selèucida (125 aC-96 aC)
* Gai Mari (157 aC-86 aC), cap del partit popular romà
* Gneu Pompeu Estrabó, general romà mort el 87 aC
* Mitridates VI Eupator, rei del Pont (121 aC-63 aC)
* Quint Cecili Metel Numídic, magistrat romà assassinat el 91 aC
* Marc Emili Escaure (163 aC-88 aC), magistrat romà
# Comtat de Douai

El comtat de Douai fou una efímera jurisdicció feudal del nord de França.
Adelram apareix a la segona meitat del segle IX com a comte de Laon on el va succeir el seu fill Gautier, al que va seguir vers el 900 d'un comte de parentiu desconegut de nom Roger I que governava encara el 926 i va deixar almenys fills, sent el gran Roger II, que el va succeir a Laon (926-931). El 931 Laon fou ocupada per Arnulf o Arnold (fill de Balduí II el Calb de Flandes), i Roger va rebre Douai, del que fou expulsat el seu posseïdor Arnald. Flodoard explica que Roger fou expulsat pel rei Lluís (Lluís IV de França) i Douai fou retornat a Arnald el 941, però més tard en fou expulsat altre cop pel rei. Roger va adquirir el 941 el comtat de Bassigny i Bolenois per matrimoni amb la filla del comte Gosselí o Gozeló. Vegeu comtat de Bassigny.
El comtat de Douai no torna a aparèixer i després els bisbes van nomenar vescomtes o castellans. Vegeu vescomtat de Douai.

## Referències

* Genealogia
# Mode de producció esclavista

El Mode de producció esclavista és un dels modes de producció que Karl Marx va definir com estadis de l'evolució de la història econòmica definits per un determinat nivell de desenvolupament de les forces productives i una forma particular de relacions de producció.
El mode de producció esclavista és propi d'un nivell de desenvolupament de forces productives netament preindustrial. El capital és escàs, no havent incentius per a la inversió econòmica encara que hi hagi immenses fortunes; les tècniques són molt rudimentàries i tradicionals, no havent incentiu per a millora encara que pugui haver-hi un espectacular desenvolupament intel·lectual. Terra i treball són els mitjans de producció fonamentals.
Al mode de producció esclavista, la força de treball està sotmesa a esclavatge, és a dir: no és propietat dels treballadors, que, per tant, no han de ser retribuïts (els proletaris del mode de producció capitalista posseeixen almenys la seva força de treball i han de ser retribuïts amb el salari).
La reproducció de la força de treball queda com a responsabilitat del propietari de l'esclau, que pel seu propi interès alimenta i fins i tot incentiva a la reproducció biològica dels seus esclaus. En el mode de producció esclavista, les relacions socials estan basades en la propietat privada i el dret, que converteixen a unes persones en lliures i altres en esclaves L'interès en la millora de la producció correspon únicament al propietari, ja que l'esclau no es beneficia ni es perjudica directament per una millor o pitjor collita.
El mode de producció esclavista va perviure fins al segle xix als Estats Units d'Amèrica, i va continuar existint en tot el món, sobrevivint fins que el moviment abolicionista la va considerar una situació socialment inacceptable. Encara avui dia reapareix en alguns llocs d'Àfrica.

## Notes

* ↑ Al mode de producció feudal, la propietat i el dret, més aviat drets i privilegis en plural, són termes confusos que senyor és i servents comparteixen
* ↑ En el mode de producció feudal aquest interès correspon al serf, i en el capitalista a l'empresari capitalista
# Quassolo

Quassolo és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 50 quilòmetres al nord de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 345 habitants.
Quassolo limita amb els següents municipis: Settimo Vittone, Tavagnasco, Brosso i Borgofranco d'Ivrea.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 9 abril 2020].
# Carlos Largo de Celis

Carlos Largo de Celis (Madrid, 14 d'octubre de 1933) fou un jugador d'hoquei sobre patins català de les dècades de 1950 i 1960.

## Trajectòria

Nascut a Madrid, amb només dos anys es traslladà a Barcelona a viure. Començà la pràctica de l'hoquei al col·legi dels Jesuïtes del carrer Casp. Passà al FC Barcelona i a continuació al Centre Cultural Creu Roja, dues temporades, RCD Espanyol tres, tres més a l'Igualada HC i finalment al CP Vilanova. Els darrers anys jugà al DC Mataró i al Femsa Madrid, club on també fou entrenador. També entrenà al CP Alcobendas el 1982.
Fou internacional amb Espanya entre 1955 i 1965. El 1964 ja havia estat 85 cops internacional. Fou dos cops campió del Món i un d'Europa, com a títols més destacats.

## Palmarès
### Espanya

* Campionat del Món:
** 1955, 1964
* Campionat d'Europa:
** 1957
* Copa de les Nacions:
** 1957, 1959, 1960
* Copa Llatina:
** 1958

### FC Barcelona

* Campionat de Catalunya:
** 1957

### RCD Espanyol

* Campionat de Catalunya:
** 1958

### CP Vilanova

* Campionat de Catalunya:
** 1964, 1966
* Campionat d'Espanya:
** 1964

### DC Mataró

* Copa d'Espanya:
** 1967
* Lliga Nacional:
** 1968
* Campionat de Catalunya d'hoquei patins:
** 1968

### Femsa Madrid

* Primera Divisió espanyola (2a categoria):
** 1970

## Referències

* 1 2 3 4 «La selección española». La Vanguardia. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ Closa, Antoni [et al.].. Diccionari del Barça. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1999. ISBN 978-84-412-0126-2.
* 1 2 3 «Los protagonistas». Mundo Deportivo, 24-05-1964. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Sensacionales fichajes ...». Mundo Deportivo, 04-08-1963. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 3 4 «Perfil a rinkhockey.net». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Pulney

Pulney és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 63 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pulney era de 63 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 38 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 25 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pulney el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 32 persones, 20 eren actives i 12 eren inactives. De les 20 persones actives 19 estaven ocupades (13 homes i 6 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 12 persones inactives 2 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Pulney hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pulney a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pulney a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# El Castell de Cabrera

El Castell de Cabrera és una urbanització residencial pertanyent al municipi de Cabrera d'Anoia, situada al nord del terme municipal i molt pròxima al castell de Cabrera.
Segons dades d'IDESCAT, l'any 2013 tenia 410 habitants, un 30,6% de la població total del municipi (1338 habitants). És la segona entitat de població amb més habitants del municipi, després de la urbanització de Can Ros (Cabrera d'Anoia).
La urbanització es va començar a consolidar a partir de 1970, amb un miler de parcel·les, de les quals n'hi ha edificades unes 600.
Aquesta urbanització resta dividida en dos barris separats degut a la seva orografia boscosa i de muntanya: la Fase 1, que està enclavada entre el Pic de l'Àguila (Cabrera d'Anoia) (403m) i el Torrent de l'Àngel; i la Fase 2, situada a l'antic Pla de les Oliveres.
Disposa de diversos equipaments com un camp de futbol, dos parcs infantils, una piscina olímpica (ja en desús), un restaurant (en desús també), dos bars, una botiga de queviures, un local social, etc. Hi ha l'Associació de Veïns del Castell de Cabrera.
En els seus terrenys hi ha el Castell de Cabrera, datat del segle x, l'església de Sant Salvador, els antics forns de l'època medieval, destruïts en part quan es va fer el vial d'accés a la urbanització, les Coves i Avencs del Mamut, i les restes de la Creu de Terme o Creu Trencada. El cementiri de Cabrera d'Anoia se situa a la Fase 1 de la urbanització.
Celebra la seva festa major a l'agost.

## Referències

* 1 2 3 «El Castell de Cabrera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Història». Ajuntament de Cabrera d'Anoia. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ «Capella de Sant Salvador». Pobles de Catalunya. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Casa Vicent (la Vall de Boí)

La Casa Vicent és una obra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Unitat tipològica formada de casa, paller, era (al davant de la casa) o hort. Denoten la manca d'estable. La casa presenta tres pisos amb doble balconada de fusta i no escala adossada per on s'accedia al pis principal de la casa. Cal ressaltar la presència de llucanes i porta adovellada, finestres adovellades i elements de forja.

## Història

Aquesta casa aïllada per la mateixa era enllosada constitueix per elements com la porta, l'escala, les finestres, la balconada un exemple més ric i característic de tot el conjunt.

## Referències

* 1 2 «Casa Vicent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Mil (poeta)

Mil (Myllus, Μύλλος) fou un poeta còmic grec contemporani d'Epicarm. Va representar comèdies a Atenes junt amb Evetes i Euxènides d'Atenes. El seu èxit major fou la història d'un home mort que ho podia sentir tot de la que va derivar el proverbi μύλλος πάν? ἀκούει. Eustaci d'Epifania diu que fou tant escriptor dramàtic con actor.

## Referències

* ↑ Myllus Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, pàg 1139
Viccionari
# Quasipartícula

En física, una quasipartícula és una entitat de tipus particular que és possible identificar en certs sistemes físics de partícules interaccionant. La quasipartícula pot considerar-se com una única partícula movent-se a través del sistema, envoltada per un núvol d'altres partícules que s'estan apartant del seu camí o arrossegades pel seu moviment, així que l'entitat sencera es mou a través d'alguna cosa com una partícula lliure. El concepte de quasipartícula és un dels més importants en la física de la matèria condensada, perquè és una de les poques formes de simplificar el problema dels molts cossos de mecànica quàntica, i és aplicable a un ampli rang de sistemes de molts cossos.
La idea de quasipartícules va ser ideada en la teoria dels líquids de Fermi de Landau, la qual va ser originalment inventada per estudiar l'heli-3 líquid.

## Tipus de quasipartícules

* Els fonons, modes vibratoris en una estructura cristal·lina.
* Els excitons, que són la superposició d'un electró i un forat.
* Els plasmons, conjunt d'excitacions coherents d'un plasma.
* Els polaritons són la barreja d'un fotó i una altra de les quasipartícules d'aquesta llista.
* Els polarons, que són quasipartícules carregades en moviment que estan envoltades de ions en un material.
* Els rotons són quasipartícules de l'heli-4 superfluid.
* Els magnons són excitacions coherents dels espins dels electrons en un material.
* Els holons (o 'carregons'), espinons i orbitons són 3 tipus de quasipartícules generades pels electrons en un sòlid quan pateixen un procés de separació espín-càrrega.
# Pullman (Washington)

Pullman és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2008 tenia 29.569 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pullman tenia 24.675 habitants, 8.828 habitatges, i 3.601 famílies. La densitat de població era de 1.058,6 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,1% tenia menys de 18 anys, un 49,4% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 10,3% de 45 a 60 i un 4,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.652 $ i la renda mediana per família de 46.165 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.743 $ mentre que les dones 29.192 $. La renda per capita de la població era de 13.448 $. Aproximadament el 15,3% de les famílies i el 37,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Pullman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pullman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Pier Antonio Micheli

Pier Antonio Micheli (Florència, 11 de desembre de 1679 – Florència 1 de gener de 1737) va ser un botànic italià, professor de botànica a Pisa, curator de l'Orto Botanico di Firenze, autor de Nova plantarum genera iuxta Tournefortii methodum disposita. Descobrí les espores dels bolets, va ser una autoritat en plantes criptògames i va donar nom a diversos gèneres de microfongs com Aspergillus i Botrytis.
La seva obra Nova plantarum genera (1729) va ser un gran pas en el coneixement dels fongs. En aquesta obra descriví 1.900 plantes, de les quals 1.400 descrites per primera vegada. Entre elles 900 fongs i líquens.

## Referències

* Moselio Schaechter, "Pier Antonio Micheli, The father of modern mycology: A paean", McIlvainea, 2000.

## Eponímia

* El 1737, Linnaeus posà el nom del gènere Michelia en honor seu.
* Via Micheli, a Florència, té el nom en el seu honor.
# Casa al carrer de Pi i Margall, 46 (Palafrugell)

La Casa al carrer Pi i Margall, 46 és una obra de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa unifamiliar entre mitgeres, de planta baixa i tres crugies. Façana molt simple, neoclàssica, amb les obertures a cada planta amb emmarcament motllurat.
El remat de la façana és una cornisa i barana d'obra opaca, de contorn sinuós, amb dues grans àguiles de terracuita decoratives, una a cada extrem, segurament fruit de reformes posteriors.
L'interior manté la distribució a cada costat dels passadissos.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Pi i Margall, 46». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Blenheim (Carolina del Sud)

Blenheim és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 137 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Blenheim tenia 138 habitants, 63 habitatges i 36 famílies. La densitat de població era de 81,4 habitants/km².
Dels 63 habitatges en un 15,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,3% hi vivien parelles casades, en un 15,9% dones solteres, i en un 41,3% no eren unitats familiars. En el 41,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,5% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 29,2% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.667$ i la renda mediana per família de 40.625$. Els homes tenien una renda mediana de 28.750$ mentre que les dones 18.750$. La renda per capita de la població era de 17.840$. Entorn del 22,6% de les famílies i el 15,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Blenheim». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Blenheim». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Puntada baixa

La puntada baixa, coneguda sobre la denominació anglesa: low kick, és una tècnica de cama utilitzada en certs boxes pieds-poings (boxa birmana, kick boxing i muai thai) i certes arts marcials que consta de dur un colp de tèbia o una puntada en la part inferior de l'adversari (cuixa o cama). Segons la regulació esportiva, la puntada baixa es pot fer en la part exterior o interior de la part baixa d'adversari.
En combat de contacte ple (també anomenat KO system), es permet de fragilitzar l'estabilitat d'un adversari, per a guanyar l'avantatge en un moment donat.
En matèria de copejar en les cames, diferents puntadas co-existeixen: circular (roundhouse kick), semicircular (semi-circular kick), "balancadas": puntada amb cama recta (stick kick), puntada crecienda (crescent kick), puntada descendent (axe kick)…, directes de tipus penetrant: puntada frontal (front kick) o puntada lateral (side kick), puntada de ganxo (hook kick), puntada descendent (hammer kick), etc.
En kick boxing americà o japonès, aquest tipus de puntada pot ser només circular o semicircular segons el reglament.
* Després un asimiento de cama, resposta en circular sobre la cama de done suport
* Puntada frontal ofensiva sobre la cuixa
* Puntada lateral en colp de desocupada