OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mónica Azón Canalda

Mònica Azón Canalda (Barcelona, 19 d'octubre de 1972) és una regatista i periodista esportiva catalana.
Formada en categories infantils al Club Nàutic el Masnou, va competir en la classe 420 aconseguint el Campionat d'Espanya de 1989, juntament amb la seva germana Sandra. En la classe 470 ha sigut campiona d'Espanya en sis ocasions i, a més, aconseguí la medalla de bronze en el Campionat d'Europa de first class 8 de 2001. En classe Yngling, juntament amb la seva germana Sandra i Graciela Pisonero, va guanyar dos Campionats del món, 2002 i 2006, i un d'Europa, 2006. També, va participar en tres Jocs Olímpics: Barcelona 1992, com a regatista de reserva, Atenes 2004 i Pequín 2008. Llicenciada en ciències de la comunicació, va treballar com a enviada especial de diferents mitjans de comunicació en els Jocs Olímpics d'Atlanta 1996 i Sidney 2000. D'altra banda, ha participat en diverses competicions amb l'Azón Team, arribant a ser primera del rànquing mundial de la Federació Internacional de Vela.
Entre d'altres reconeixements, ha rebut la medalla de bronze del Reial Orde del Mèrit Esportiu, el World Sailor of the Year Award de la ISAF de 1996 i el premi Esportista català de l'any de 2006.

## Referències

* 1 2 «Mónica Azón Canalda». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Fitxa de Mónica Azón Canalda al COE». Comité Olímpico Español. [Consulta: 20 abril 2019].
# Era Hispànica

L'era hispànica o era del Cèsars és una variant del calendari julià difosa a Hispània probablement d'ençà el segle v i emprada fins al segle xiv, segons els regnes, que s'adoptà el sistema Anno Domini. No se sap el motiu de la seva popularitat, tal volta l'origen en un còmput local anterior. Té com a any 1 el 38 aC, la data d'imposició d'un impost nou per August a la població sotmesa d'Ibèria, però també l'any que es renovà el pacte de Triumvirat que proporcionà a Octavi August el govern d'Hispània, i també el de la Gàl·lia i d'Itàlia. Es tracta de la data simbòlica de començament de la Pax Romana a la regió.
Per tal de convertir una data de l'era cristiana en la corresponent en l'era hispànica, només cal restar-ne trenta-vuit (+38) anys. La data en l'era hispànica s'escrivia així: «Era CMXLI».
L'era hispànica es difongué esporàdicament per Occitània i s'abandonà en moments diferents segons el regne:
* A Catalunya, s'emprà d'una manera força esporàdica fins al Concili de Tarragona de 1180, quan es va reemplaçar pel sistema de l'any de l'Encarnació, combinat amb el compte segons els anys dels regnats dels reis carolingis (que de fet al llarg dels segles ix, x i xi fou majoritari). Fou molt més usual als comtats més occidentals, com per exemple el de la Ribagorça, on la influència d'Aragó i de Navarra era molt més forta. Després del segle xii l'era hispànica encara es troba més rarament.
* A Aragó durà fins al 1350 en concurrència amb l'any de l'Encarnació.
* A València i Mallorca, Jaume I introduí l'any de l'Encarnació. Abans, al sud del Regne de València i les Balears, durant la dominació romana d'Orient, degué emprar-se l'era de la creació del món, segons la qual el naixement de Jesucrist s'esdevingué l'any 5509.
* A Castella, en suprimí l'ús Joan I d'acord amb les Corts de Segovia de 1383 (realment, el 25 de desembre de 1384).
* A Portugal, es deixà d'usar al primer quart del segle xv, el 22 d'agost de 1422, durant el regnat de Joan I.
* A Navarra, sobrevisqué més temps, fins a la darreria del segle xv.

## Referències

* ↑ Prim Bertran, Francesca Español, Francesc Fité, Gener Gonzalvo, Flocel Sabaté, Max Turull. El comtat d'Urgell, Volum 1. Universitat de Lleida, 1995, p. 77. ISBN 9788484097730.
* ↑ Ana Isabel Álvarez Casanueva / Pedro Simón Guerrero. El monasterio de Burceña. Orígenes, fundación y desarrollo (en castellà). Ezagutu Barakaldo [Consulta: 16 abril 2022].

## Enllaços externs

* L'Era abans de l'era cristiana Arxivat 2008-01-26 a Wayback Machine.
# Escriptura (impost)

Escriptura (Scriptura) fou la part de les taxes romanes que derivava de la part de les terres públiques que havien estat excloses de l'aprofitament per cultiu.
Eren considerats prats boscos o selva (pascua publica, saltus o silvae). Les persones que les utilitzaven per aprofitament sobretot per pastura i també per llenya i altres utilitats, havien de pagar una taxa als censors, que ho delegaven en publicans; el pagament depenia de la terra i de la importància dels ramats. Sembla que l'estat romà treia un benefici considerable d'aquestes terres.
Els publicans registraven als que portaven els seus ramats a aquestes terres (registrar = scribere) d'eon va derivar el nom del pagament (scriptura) i de la mateixa terra (ager scripturarius) i el dels cobradors publicans (scripturarii). Si algú portava ramats a terres públiques sense registrar, aquestos ramats eren anomenats pecudes inscriptae i el seu propietari havia de pagar una multa establerta per una de les lleis censòries mentre el ramat era confiscat i subhastat.
A Itàlia l'escriptura fou eliminada per la llei Thoria i les terres no foren ni venudes ni distribuïdes; a províncies aquestes terres van existir fins a l'Imperi quan deixen de ser esmentades.
Viccionari
# Escoles Sant Bernabé de les Tenes

Les Escoles Sant Bernabé de les Tenes és una obra de Ripoll (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació d'una sola planta destinada a escola unitària que contenia una sola aula. Té una entrada realçada amb un pòrtic sobre dos pilars, i destaca a la part posterior una galeria coberta com espai lúdic o d'esbarjo. Si bé ja no es fa servir com escola, és un lloc molt freqüentat pels ripollesos per fer-hi celebracions. És una mostra de tipus d'escola rural de la parròquia de Ripoll, agregat a Ripoll des de 1975.

## Referències

* ↑ «Escoles Sant Bernabé de les Tenes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Escoles Velles (Sant Andreu de la Barca)

Escoles Velles és una obra del municipi de Sant Andreu de la Barca (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La primera escola pública de què va disposar el poble es conserva pràcticament amb l'estructura original. Només les dues galeries dels extrems, que eren obertes, es van tapar. En aquest edifici, d'estil historicista i de planta baixa, cal destacar els carreus de pedra de les cantonades i els de les divisions verticals. A la teulada, alineat a la façana, hi trobem un escut d'Espanya de mida considerable i per acabar unes boles a cadascun dels vèrtex.

## Referències

* ↑ «Escoles Velles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 febrer 2016].
# Escoles Velles de Begur

Les Escoles Velles de Begur és un edifici del municipi de Begur (Baix Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici aïllat, la planta del qual s'adapta al traçant del carrer de Bonaventura Carreras. És format per planta baixa i dos pisos, amb coberta de teula a dues vessants. Té un pati d'accés principal a la façana lateral i un altre pati posterior. Les obertures són en general allindanades, llevat de les del segons pis del carrer Bonaventura Carreras, que presenten arcs rebaixats; les del primer pis formen balcons. El parament de la planta baixa és de pedra artificial i s'allarga per carrer, cap a la dreta, formant la tanca del pati, on hi ha la porta d'accés. Els pisos superiors presenten maó arrebossat.
El centre allotja els serveis de sala d'exposicions, Ràdio Begur, llar d'infants, la biblioteca Salvador Raurich i l'arxiu municipal.

## Història

L'edifici de les Escoles Velles existia des del segle xix, si bé durant la dècada dels 50 d'aquest segle l'ajuntament de Begur el va constituir com a centre d'ensenyament públic després d'adquirir l'immoble, que estava dividit en dues propietats, i el va cedir al ministeri d'educació- el 24.2.1961 van ser inaugurades les escoles; tanmateix, la forta immigració dels anys 60, que van incrementar espectacularment la tendència demogràfica, va fer insuficient la capacitat física del centre escolar, i l'ajuntament proposà la construcció d'un de nou, que va ser inaugurat el 1977. després d'una etapa de degradació de l'edifici, l'any 1988 va ser aprovat un projecte de remodelació per a condicionar-lo com a centre cultural polivalent, a càrrec dels arquitectes Lluís M. Sandllehy i Josep Lluís Sanz; els nou centre es va inaugurar el 21 d'abril del 1991.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Escoles Velles de Begur». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 novembre 2015].
# Encolpi

Encolpi (en llatí Encolpius o potser Eucolpius) va ser un historiador romà que va escriure una biografia d'Alexandre Sever, del que era amic proper, sota el títol "Actes i lleis destacades del més noble emperador Alexandre Sever". Va ser compilat per Tomas Elyot sota el títol d'Imago Imperii, que recopila l'obra d'Encolpi però que en realitat hi afegeix moltes coses de la seva pròpia collita.

## Referències

* ↑ Encolpius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 16
# Enllaç eutèctic

L'enllaç eutèctic, també conegut com a soldadura eutèctica, descriu una tècnica d'unió d'oblies amb una capa metàl·lica intermèdia que pot produir un sistema eutèctic. Aquests metalls eutèctics són aliatges que es transformen directament d'estat sòlid a estat líquid, o viceversa de líquid a estat sòlid, a una composició i temperatura concretes sense passar un equilibri bifàsic, és a dir, estat líquid i estat sòlid. El fet que la temperatura eutèctica pugui ser molt inferior a la temperatura de fusió dels dos o més elements purs pot ser important en l'enllaç eutèctic.
Els aliatges eutèctics es dipositen mitjançant sputtering, evaporació de doble font o galvanoplastia. També es poden formar per reaccions de difusió de materials purs i posteriorment la fusió de la composició eutèctica.
Es va desenvolupar l'enllaç eutèctic per transferir materials epitaxials com GaAs-AlGaAs sobre substrats de Si amb un alt grau d'èxit, amb el propòsit general de la integració de l'optoelectrònica amb l'electrònica de Si, així com per superar problemes fonamentals com ara el desajust de gelosia en heteroepitaxia. informat per Venkatasubramanian et al. el 1992. La validació del rendiment del dispositiu d'aquests materials GaAs-AlGaAs enllaçats amb metall eutèctic per a cèl·lules solars es va informar més per Venkatasubramanian et al. el 1994. L'enllaç eutèctic és capaç de produir paquets tancats hermèticament i interconnexió elèctrica en un sol procés (compareu imatges d'ultrasons). A més, aquest procediment s'està duent a terme a baixes temperatures de processament, baixa tensió resultant induïda en el muntatge final, alta força d'unió, gran rendiment de fabricació i una bona fiabilitat. Aquests atributs depenen del coeficient d'expansió tèrmica entre els substrats.
Els paràmetres més importants per a l'enllaç eutèctic són:
* temperatura d'unió
* durada de la vinculació
* pressió de l'eina
Aliatges eutèctics d'ús habitual:
| Aliatge eutèctic | Composició eutèctica | Temperatura eutèctica |
| Au-In | 0,6 / 99,4 % en pes | 156 °C |
| Cu-Sn | 5/95 % en pes | 231 °C |
| Au-Sn | 80/20 % en pes | 280 °C |
| Au-Ge | 72/28 % en pes | 361 °C |
| Au-Si | 97,15 / 2,85 % en pes | 370 °C |
| Al-Ge | 49/51 % en pes | 419 °C |
| Al-Si | 87,5 / 12,5 % en pes | 580 °C |

## Referències

* ↑ «Eutectic Bonding - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com,+2014.+[Consulta: 1r juny 2023].
* ↑ Venkatasubramanian, Rama «"Development and evaluation of AuSi eutectic wafer bonding"». Appl. Phys. Lett., 60, 1992, pàg. 886-889.
* ↑ Venkatasubramanian, Rama «"Wafer Level Packaging: Balancing Device Requirements and Materials Properties"». Solid State Electronics, 37, 1994, pàg. 1809-1815. Arxivat de l'original el 2011-09-25 [Consulta: 1r juny 2023].
# Escut de la República de la Xina

L'escut de la República de la Xina és l'emblema del Kuomintang (KMT), que apareix també en una cantonada de la bandera estatal.
És conegut com el Cel Blau amb el Sol Blanc (en xinès 青天白日; segons la transcripció pinyin, Qīng tīan bái rì). Els dotze raigs del sol blanc dins el cercle blau representen els mesos de l'any i les dotze hores tradicionals xineses, o shíchen (時辰), tot plegat símbol del progrés continu.
L'emblema és obra de Lu Hao-tung, màrtir de la Revolució Republicana, i fou ideat per representar l'exèrcit revolucionari a la inauguració de la Societat per a la Regeneració de la Xina el 21 de febrer de 1895.

## Vegeu també

* Bandera de la República de la Xina
* Escut de la República Popular de la Xina
# Enric Ortenbach i Garcia

Enric Ortenbach i Garcia (Barcelona, 1929 - 6 de setembre de 1996) va ser un comediògraf i adaptador de teatre català.

## Obra dramàtica

* 1957. Las palmeras de plomo.
* 1963, Vida de familia.
* 1973, juny Las gatas sicilianas. Estrenada al Teatre Talia de Barcelona.
* 1973. Un yogur para dos, original de Stanley Prince, versió d'Enric Ortenbach. Estrenada al Teatre Moratín de Barcelona.
* 1977, setembre. No te'n oblidis mai (...el paso alegre de la paz), en col·laboració de Jaume Nadal i Josep Maria Loperena, original de Peter Nichols. Estrenada al Teatre Romea de Barcelona.
* 1984-1985, El xou de la família Pera.

## Assaig

* 1964. Veinticinco siglos de teatro.

## Referències

* ↑ Jover, Francisco. «Demasiadas cosas prohibidas» (en castellà) p. 17. Yorick, 01-01-1967. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ «Enrique Ortenbach» (en castellà). CDAEM, Teatro Español. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «Mano a mano: ENRIQUE ORTENBACH» (en castellà). La Vanguardia, 07-09-1960. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ «Hemeroteca» (en castellà). La Vanguardia, 09-08-1973. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ «Próximo estreno en el Moratín» (en castellà). La Vanguardia, 12-06-1973. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ «ANTECRITICA DE «UN YOGUR PARA DOS», DE STANLEY PRICE» (en castellà). La Vanguardia, 14-06-1973. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ «Barcelona: Próximos estrenos y reposiciones teatrales» (en castellà). La Vanguardia, 01-09-1977. [Consulta: 23 març 2023].
* ↑ «El xou de la família Pera (1984)» (en castellà). AV Club. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «Anunci» (en castellà). La Vanguardia, 15-05-1963. [Consulta: 23 març 2023].
# Ermita de la Mare de Déu de la Font de la Torre d'en Doménec

La Mare de Déu de la Font és una ermita al carrer de la Font de la Torre d'en Doménec i que compta amb una espadanya a la teulada. Està formada per un arc amb motllures als laterals i per rematar-la una creu. Té condició de Bé de Rellevància Local segons la Disposició Addicional Quinta de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13.02.2007).

## Referències

* ↑ «Ermita de la Mare de Déu de la Font». Campaners.com. [Consulta: 12 gener 2015].
* ↑ «Fitxa BRL. Ermita Virgen de La Fuente». Cult.gva.es. [Consulta: 12 gener 2015].
* ↑ «Mare de Déu de la Font (La Torre d'En Doménec)». Arxivat de l'original el 2 de maig 2014. [Consulta: 12 gener 2015].
# Esterigma

Un esterigma és cadascun dels apèndixs que apareixen als basidis, a l'extrem dels quals es formen les basidiòspores.
Les basidiòspores es formen al basidi a mesura que es desenvolupa i passa per un estadi de meiosi, açò esdevé en la formació de quatre nuclis. Aquests nuclis migren de manera gradual a la part superior del basidi, i cadascú d'ells migrarà al seu torn a cadascuna de les espores que es formen a l'àpex de cada esterigma. Aquestes estructures també poden presentar un conidi al seu extrem.

## Referències

* ↑ Ammirati J, Traquair JA, Horgen PA.. Poisonous Mushrooms of the northern United States and Canada. Fitzhenry & Whiteside in cooperation with Agriculture Canada, 1985, p. 28. ISBN 978-0-88902-977-4.

## Enllaços externs

* Definició d'esterigma a plantasyhongos.net (castellà)
# Escalar de Lorentz

En una teoria relativista de la física, un escalar de Lorentz és una expressió, formada a partir d'elements de la teoria, que s'avalua com un escalar, invariant sota qualsevol transformació de Lorentz. Un escalar de Lorentz es pot generar a partir, per exemple, del producte escalar de vectors, o de tensors contractants de la teoria. Mentre que els components dels vectors i tensors estan alterats en general sota transformacions de Lorentz, els escalars de Lorentz romanen sense canvis.
Un escalar de Lorentz no sempre es veu immediatament com un escalar invariant en el sentit matemàtic, però el valor escalar resultant és invariant sota qualsevol transformació de base aplicada a l'espai vectorial, en la qual es basa la teoria considerada. Un escalar de Lorentz simple a l'espai-temps de Minkowski és la distància espai-temps ("longitud" de la seva diferència) de dos esdeveniments fixos en l'espai-temps. Mentre que els 4 vectors de "posició" dels esdeveniments canvien entre diferents marcs inercials, la seva distància espai-temps roman invariant sota la transformació de Lorentz corresponent. Altres exemples d'escalars de Lorentz són la "longitud" de 4 velocitats (vegeu més avall), o la curvatura de Ricci en un punt de l'espai-temps des de la relativitat general, que és una contracció del tensor de curvatura de Riemann allà.

## Escalars simples en relativitat especial
### Longitud d'un vector de posició

En la relativitat especial, la ubicació d'una partícula en l'espai-temps de 4 dimensions ve donada per$x^{\mu }=(ct,\mathbf {x} )$on $\mathbf {x} =\mathbf {v} t$ és la posició en l'espai tridimensional de la partícula, $\mathbf {v}$ és la velocitat en l'espai tridimensional i $c$ és la velocitat de la llum
La "longitud" del vector és un escalar de Lorentz i ve donada per$x_{\mu }x^{\mu }=\eta _{\mu \nu }x^{\mu }x^{\nu }=(ct)^{2}-\mathbf {x} \cdot \mathbf {x} \ {\stackrel {\mathrm {def} }{=}}\ (c\tau )^{2}$on $\tau$ és el temps adequat mesurat per un rellotge en el marc de repòs de la partícula i la mètrica de Minkowski ve donada per
$\eta ^{\mu \nu }=\eta _{\mu \nu }={\begin{pmatrix}1&0&0&0\\0&-1&0&0\\0&0&-1&0\\0&0&0&-1\end{pmatrix}}.$Aquesta és una mètrica com el temps.
Sovint s'utilitza la signatura alternativa de la mètrica de Minkowski en la qual s'inverteixen els signes dels uns.$\eta ^{\mu \nu }=\eta _{\mu \nu }={\begin{pmatrix}-1&0&0&0\\0&1&0&0\\0&0&1&0\\0&0&0&1\end{pmatrix}}.$Aquesta és una mètrica semblant a l'espai.
En la mètrica de Minkowski l'interval semblant a l'espai $s$ es defineix com$x_{\mu }x^{\mu }=\eta _{\mu \nu }x^{\mu }x^{\nu }=\mathbf {x} \cdot \mathbf {x} -(ct)^{2}\ {\stackrel {\mathrm {def} }{=}}\ s^{2}.$Utilitzem la mètrica de Minkowski semblant a l'espai a la resta d'aquest article.

## Referències

* ↑ «4.1: Lorentz Scalars» (en anglès), 03-01-2018. [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ «The Feynman Lectures on Physics Vol. II Ch. 26: Lorentz Transformations of the Fields» (en anglès). [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ «The Lorentz Transformation of E and B Fields» (en anglès). [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ «4: Tensors» (en anglès), 16-10-2016. [Consulta: 20 abril 2024].
# Eupsittula

Eupsittula és un gènere d'ocells de la família dels psitàcids que habita zones forestals més o menys tancades de l'àrea Neotropical.
La major part tenen un color predominantment verd, encara que alguns són grocs o taronja. Són ocells socials que a la natura es veuen en grups.

## Llista d'espècies

Tradicionalment incloses al gènere Aratinga van ser separades d'ell arran els treballs de Remsen et col, 2013. Es classifica en 6 espècies:
* aratinga pitbruna (Eupsittula nana).
* aratinga asteca (Eupsittula astec).
* aratinga de front taronja (Eupsittula canicularis).
* aratinga coronada (Eupsittula aurea).
* aratinga de coroneta blava (Eupsittula pertinax).
* aratinga dels cactus (Eupsittula cactorum).

## Referències

* ↑ J. V. REMSEN, JR., ERIN E. SCHIRTZINGER, ANNA FERRARONI, LUÍS FÁBIO SILVEIRA et TIMOTHY F. WRIGHT. DNA-sequence data require revision of the parrot genus Aratinga (Aves: Psittacidae). Zootaxa 3641 (3): 296–300. 2013
* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
# Federació d'Escacs de l'Azerbaidjan

La Federació d'Escacs de l'Azerbaidjan (àzeri: Azərbaycan Şahmat Federasiyası, AŞF) és l'organització rectora dels escacs a l'Azerbaidjan i està afiliada a la Federació Internacional d'Escacs (FIDE). La Federació d'Escacs de l'Azerbaidjan va ser fundada el 1920 quan l'Azerbaidjan es va convertir en membre de la Unió Soviètica com l'RSS d'Azerbaidjan el mateix any, i es va reorganitzar el 1992, després que l'Azerbaidjan aconseguís la seva independència amb la dissolució de la Unió Soviètica, i es va convertir en membre de la FIDE el mateix any. La seva seu és a Bakú.

## Organització
### Funció

La junta directiva està composta per un president, un vicepresident i 5 membres, elegits per un període de 5 anys.

## Comitè executiu

El comitè executiu està format per:
* President: Mahir Məmmədov
* Primer vicepresident: Faiq Hasanov
* Vicepresident: Seymur Talıbov
* Secretària general: İlahə Qədimova

#### Presidents

* Aynur Sofiyeva (2002–2007)
* Elman Rüstəmov (2007–2021)
* Mahir Məmmədov (2021–)

## Vegeu també

* Escacs a l'Azerbaidjan
* Campionat d'escacs de l'Azerbaidjan
* Llista de jugadors d'escacs de l'Azerbaidjan

## Referències

* 1 2 «Directory of the Azerbaijan Chess Federation at FIDE» (en anglès). FIDE. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «Azerbaijan Chess Federation – Federation – Management» (en anglès). Chess.az. Arxivat de l'original el 2012-09-13. [Consulta: 1r setembre 2024].

## Enllaços externs

* Federació d'Escacs de l'Azerbaidjan - Lloc web oficial (àzeri) (anglès)
# Ettrick (Virgínia)

Ettrick és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2009 tenia 7.225 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ettrick tenia 5.627 habitants, 1.517 habitatges, i 989 famílies. La densitat de població era de 726,6 habitants per km².
Dels 1.517 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,4% hi vivien parelles casades, en un 20,9% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,6% tenia menys de 18 anys, un 40,1% entre 18 i 24, un 20,6% entre 25 i 44, un 13% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.470$ i la renda mediana per família de 43.357$. Els homes tenien una renda mediana de 33.241$ mentre que les dones 28.134$. La renda per capita de la població era de 13.251$. Entorn del 6,7% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ettrick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ettrick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].