OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Avalanches

The Avalanches són un grup de música electrònica australià format per Robbie Chater –als teclats– i Tony Di Blasi als teclats, el baix i les veus. Són coneguts pel seu àlbum de debut Since I Left You (2000), així com el seves sessions gravades i en directe com a DJs. Prèviament a la creació de The Avalanches, el 1994, els tres membres del grup havien conformat Alarm 115 com un grup de noise-punk inspirat per Drive Like Jehu, The Fall i Ultra Bide.

## Discografia

* Since I Left You (2000)
* Wildflower (2016)

## Referències

* ↑ Mikey Cahill «Rock City starts a Get Up campaign with Seekae, interviews with Sally Seltmann and Mikhael Paskalev and more» (en anglès). Herald Sun, 28-02-2014.
* ↑ «Artist Profile – Avalanches». EMI. Arxivat de l'original el 27 setembre 2007. [Consulta: 7 setembre 2011].
# Torneigs d'Apertura i Clausura peruans

Els Torneigs d'Apertura i Clausura peruans són el nom que reben des de l'any 1997, a la lliga peruana de futbol, els dos campionats en què es divideix aquesta competició.
L'Apertura es disputa entre febrer i juny i el campió es classifica per la Copa Libertadores. El clausura es disputa de juliol a desembre i el campió també es classifica per la Copa Libertadores.
Els campions d'Apertura i Clausura s'enfronten a final d'any en una final per decidir el campió nacional (vegeu Lliga peruana de futbol), sempre que hagin quedat entre els sis primers a l'altra competició.
| Any | Torneig d'Apertura | Torneig de Clausura |
| 1997 | Alianza Lima | Alianza Lima |
| 1998 | Universitario de Deportes | Sporting Cristal |
| 1999 | Universitario de Deportes | Alianza Lima |
| 2000 | Universitario de Deportes | Universitario de Deportes |
| 2001 | Alianza Lima | Cienciano |
| 2002 | Universitario de Deportes | Sporting Cristal |
| 2003 | Sporting Cristal | Alianza Lima |
| 2004 | Alianza Lima | Sporting Cristal |
| 2005 | Cienciano | Sporting Cristal |
| 2006 | Alianza Lima | Cienciano |
| 2007 | Universidad San Martín de Porres | Coronel Bolognesi |
| 2008 | Universitario de Deportes | Universidad San Martín de Porres |
| 2014 | Juan Aurich | Sporting Cristal |
| 2015 | Sporting Cristal | FBC Melgar |
| 2016 | Universitario de Deportes | Sporting Cristal |
| 2017 | Alianza Lima | Alianza Lima |
# Tornieria

Tornieria fou un dinosaure herbívor de coll i cua llargs de dimensions enormes, relacionats amb la forma més coneguda Diplodocus. Se n'han trobat restes a la formació de Tendaguru (Juràssic superior), juntament amb cinc sauròpodes més: Australodocus, Giraffatitan, and Dicraeosaurus, així com el teròpode al·losaure i el blindat estegosaure.

## Referències

* ↑ Remes, K., 2006, "Revision of the Tendaguru sauropod Tornieria africana (Fraas) and its relevance for sauropod paleobiogeography", Journal of Vertebrate Paleontology 26(3): 651-669
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Torneio de Integração da Amazônia

El Torneio de Integração da Amazônia fou una competició futbolística organitzada per la Confederació Brasilera de Futbol amb l'objectiu d'integrar la regió de l'Amazònia i desenvolupar el futbol a la regió.

## Format

L'any 2003, els vuit equips participants foren dividits en dos grups de quatre equips cadascun. El campió de cada grup passà a la final.

## Historial

| Temporada | Campió |
| 1975 | Macapá (AP) |
| 1976 | Rio Branco (AC) |
| 1977 | Moto Clube (RO) |
| 1978 | Moto Clube (RO) |
| 1979 | Rio Branco (AC) |
| 1980 | Ferroviário (RO) |
| 1981 | Juventus (AC) |
| 1982 | Juventus (AC) |
| 1983 | Baré (RR) |
| 1984 | Rio Branco (AC) |
| 1985 | Baré (RR)* |
| 1985 | Trem (AP)* |
| 1986 | Trem (AP) |
| 1987 | Trem (AP) |
| 1988 | Trem (AP) |
| 1989 | No decidit entre Trem i Ferroviário |
| 1990 | Trem (AP) |
| 1991-2002 | No es disputà |
| 2003 | CFA (RO) |
* L'any 1985 el títol fou compartit entre Baré i Trem.

## Estadístiques
### Títols per equip

| Club | Estat | Títols |
| Trem | Amapá | 5 (1985, 1986, 1987, 1988 i 1990) |
| Rio Branco | Acre | 3 (1976, 1979 i 1984) |
| Baré | Roraima | 2 (1983 i 1985) |
| Juventus | Acre | 2 (1981 i 1982) |
| Moto Clube | Rondônia | 2 (1977 i 1978) |
| Macapá | Amapá | 1 (1975) |
| Ferroviário | Rondônia | 1 (1980) |
| CFA | Rondônia | 1 (2003) |

### Títols per estat

| Estat | Títols |
| Amapá | 6 |
| Acre | 5 |
| Rondônia | 4 |
| Roraima | 2 |

## Referències

* 1 2 «Torneio de Integração da Amazônia» (en portuguès). RSSSF, 01-11-2007. [Consulta: Setembre 22, 2009].
* ↑ «Torneio Integração da Amazônia 2003». RSSSF Brasil, Maig 12, 2003. [Consulta: Setembre 22, 2009].
# Associação Desportiva Confiança

L'Associação Desportiva Confiança és un club de futbol brasiler de la ciutat d'Aracaju a l'estat de Sergipe.

## Història

L'1 de maig de 1936 es fundà l'Associação Desportiva Confiança per Joaquim Sabino Ribeiro Chaves, Epaminondas Vital i Isnard Cantalice com a equip de voleibol i basquetbol al Bairro Industrial. El 1949 disputà el seu primer partit de futbol. El 1976 jugà per primer cop al Campionat Brasiler de Primera Divisió. A més, fins a l'any 2010 ha guanyat el campionat estatal en 18 ocasions.

## Palmarès
### Futbol

* Campionat sergipano:
** 1951, 1954, 1962, 1963, 1965, 1968, 1976, 1977, 1983, 1986, 1988, 1990, 2000, 2001, 2002, 2004, 2008, 2009
* Copa Governo do Estado de Sergipe:
** 2003, 2005, 2008

### Futsal

* Campionat do Nordeste:
** 2001
* Campionat Sergipano:
** 2001

## Referències

* ↑ «II COPA BRASIL - 1976 [Brazilian Championship]». RSSSF, 03-10-2012. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Sergipe State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].

## Enllaços externs

* Fansite Arxivat 2004-09-25 a Wayback Machine.
* DragãoNET Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Torcida Trovão Azul Arxivat 2001-07-24 a Wayback Machine.
# Ascon

Ascon (francès Ascou) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Assabah

Assabah (àrab: الصباح, Aṣ-Ṣabāḥ, ‘El Matí’) és un diari de Tunísia, de propietat privada, en llengua àrab, fundat l'1 de febrer de 1951 per Habib Cheikhrouhou. És publicat per Dar Assabah. Té 29 periodistes fixos i 58 corresponsals i col·laboradors ocasionals.

## Referències

* 1 2 «Assabah» (en anglès). Media Ownership Monitor Tunisia. [Consulta: 18 desembre 2020].
# Tord de Gurney

El tord de Gurney (Geokichla gurneyi) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes i terres baixes de l'oest d'Angola i des del nord-est, est i sud-est de la República Democràtica del Congo, Tanzània i sud-est de Kenya, cap al sud, a través de Malawi, Zàmbia, Moçambic i l'est de Zimbabwe fins l'est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Tord de Gurney». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Muñosancho

Muñosancho és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 196 | 180 | 165 | 143 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Santa Aldegunda

Aldegunda (llatí: Aldegundis) (c. 639–684) va ser una noble i abadessa franca. Va estar íntimament relacionada amb la família reial Merovíngia. Els seus pares van ser Sant Waldebert, comte de Guines, i Santa Bertília. Va viure a Flandes a la província del Comtat d'Hainaut. Va ser tia de Santa Maldaberta i de Santa Aldetrudis, les quals també van ser abadesses al monestir que ella mateixa fundaria. Santa Aldegunda és una de les santes més famoses del que Aline Hornaday anomenaria la línia merovíngia de sants. La seva festivitat se celebra el 30 de gener.
Aldegunda va ser festejada pel rei d'Anglaterra però el va rebutjar per escollir la via de la virginitat i la vida religiosa. Juntament amb la seva germana, Santa Valdetrudis, va fundar una petita infermeria que amb el temps arribaria a ser la famosa abadia de monges benedictines de Maubeuge (França, molt a prop de la frontera amb Bèlgica) i on va ser la primera abadessa. Segons les cròniques, va morir d'un càncer de pit.
Hi ha molts escrits sobre la seva vida, però cap d'ells contemporanis a la santa. Alguns d'ells, inclosa la biografia que el segle x va escriure Hucbald, van ser publicats pels Bol·landistes.

## Referències

* ↑ Aline Hornaday, "Toward a Prosopography of the "Maubeuge Cycle" Saints", Prosopon Newsletter, 1996 on-line text Arxivat 2021-01-17 a Wayback Machine.
* ↑ Butler's Lives of the Saints, 1864.
# Santa Agnès de Malanyanes

Santa Agnès de Malanyanes es una població del municipi de la Roca del Vallès, a la comarca del Vallès Oriental. Està situada al NE del terme municipal, a l'esquerra del riu Mogent. En 2017 tenia 1477 habitants.
L'església parroquial, també dita Santa Agnès de Malanyanes, és d'origen romànic i conserva la façana i la porta romàniques. Està documentada des del 932 i va ser ampliada al segle xvi. És famós el retaule de Santa Agnès, d'estil renaixentista, que allí va estar exposat fins que va ser substituït per l'actual retaule barroc. Des de 1917, l'antic retaule es conserva en el Museu Diocesà de Barcelona.
El lloc, ja nomenat al segle xi, formava part del terme del castell de la Roca del Vallès i després de la baronia de la Roca.
Al costat de la població hi ha la capella de Santa Maria de Malanyanes, preromànica, reconstruïda al segle xi i primitiva parròquia de l'indret. La capella i la seva advocació actual gaudeixen d'una veneració especial perquè hom els atribueix protecció a les parteres.
La població es troba al costat del límit nord del Parc de la Serralada Litoral i en el seu veïnat existeix un camp de golf. Celebra la seva festa major d'estiu pels volts del 24 d'agost i la festa major d'hivern a prop del 21 de gener. Disposa d'excel·lents comunicacions per carretera.

## Referències

* ↑ Dades estadístiques del municipi de La Roca del Vallès a www.idescat.cat.
* ↑ Pàgina de Santa Agnès de Malanyanes a www.enciclopedia.cat.
* ↑ Pàgina de La Roca del Vallès a www.enciclopedia.cat.
# Serra des Tres Pessons

La Serra des Tres Pessons, pronúncia pallaresa de Serra dels Tres Pessons, és una serra termenal entre els termes municipals de la Torre de Cabdella, i de Sarroca de Bellera (antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça) a la comarca del Pallars Jussà.
Està situada cap a la meitat del termenal entre tots dos municipis, a la capçalera de la Valiri, formada per les Raspes de Cell Negre, vessant meridional de la serra. L'extrem occidental de la serra és el Pic de Llena, de 2.686,4 m. alt., i l'oriental, el Tossal de les Tres Muntanyes, de 2.596,6.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Simbad (anime de 1975)

Simbad (アラビアンナイト シンドバットの冒険, Arabian Naito: Shindobatto no Bōken) és una sèrie d'anime de 52 episodis dirigida per Fumio Kurokawa i produïda per Nippon Animation, estrenada l'1 d'octubre de 1975.
La història està basada en Les mil i una nits. Per tant, la història no tan sols conté el conte de Les aventures de Sindbad, sinó que també Alí Babà i els quaranta lladres i Aladí i la llàntia meravellosa.
Es va estrenar en català el 21 d'abril de 1987 a TV3.

## Sinopsi

La història té lloc fa més de 1200 anys. L'heroi de la història és en Simbad, un noi entremaliat i ple de curiositat, que una nit s'endinsa al palau reial per veure les actuacions acrobàtiques i s'assabenta que un món ampli l'espera més enllà de Bagdad. Assabentat dels viatges del seu oncle el capità Ali, Simbad decideix convertir-se en mariner i viatjar per tot el món. Deixant-li una nota al seu pare, el jove Simbad puja a bord del vaixell del capità Ali i, acompanyat d'un mainà anomenat Sheila, parteix a l'aventura de la seva vida.

## Distribució

El 2 de març de 2005 Columbia Music Entertainment va treure a la venda el primer volum de la sèrie en DVD i el 27 d'abril el segon volum.

## Referències

* ↑ «アラビアンナイト　シンドバットの冒険 | 作品紹介» (en japonès). NIPPON ANIMATION. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «Programació de televisió». Diari Avui, 21-04-1987. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «Sindbad the Sailor» (en anglès). Nippon Animation. Arxivat de l'original el 29 desembre 2013. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «アラビアンナイト シンドバットの冒険 DVD-BOX1 | 小原乃梨子» (en japonès). [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ 株式会社ローソンエンタテインメント. «アラビアンナイト シンドバットの冒険 DVD-BOX 2» (en japonès). [Consulta: 5 juny 2023].

## Enllaços externs

* Episodis recuperats en català
# Serralada Transversal

La Serralada Transversal és una unitat de relleu a Catalunya. Es tracta de la formació muntanyenca centrada a la comarca de la Garrotxa, tot i que també comprèn part del nord de la Selva i el Gironès, i part de l'oest del Pla de l'Estany i del nord-est d'Osona. S'estén des del Pirineus catalans fins a les Guilleries (part del nord de la Selva) , on entra en contacte amb la Serralada Prelitoral Catalana. És el punt de confluència entre els Prepirineus catalans, la Serralada Prelitoral i la Depressió Central. Separa d'aquesta manera la Depressió de l'Ebre de la Depressió Prelitoral Catalana.

## Geografia

Orientada en sentit nord-oest/sud-est comprèn una sèrie de serres de diverses alçades: serra de la Mare de Déu del Mont, serra de Sant Julià, serra de Finestres, serra de Puig del Moro, el Puigsacalm, etc.
Al nord hi destaca el graben de la Baixa Garrotxa o comarca d'Olot amb restes d'activitat volcànica, amb cons volcànics com els de Santa Margarida i el Croscat, i corrents de lava com la massa basàltica de Castellfollit de la Roca. A l'est hi ha el Collsacabra i les valls de Bianya, Llémena o Bas.
Destaquen els cims del Puigsacalm (1.515 msnm) la Garrotxa, Cabrera (1.312 msnm) la Garrotxa i Osona, Pla d'Aiats (1.306 msnm) la Garrotxa i Osona, el Far (1.123 msnm) la Garrotxa i la Selva (Sant Miquel de les Formigues, o Solterra, 1230 msnm.), Puigsou (991 msnm) Gironès Corb (933) la Garrotxa, Sant Julià del Mont (903 msnm) la Garrotxa, volcà de Santa Margarida (682 msnm) la Garrotxa, volcà de Montolivet (541 msnm) la Garrotxa, volcà de la Garrinada (535 msnm) la Garrotxa, volcà del Montsacopa (504 msnm) la Garrotxa., Puig de Santa Magdalena a Maià de Montcal, la Garrotxa (331 m).
A nivell hidrològic és dominat pels rius Ter i Fluvià i desenes de rieres que acaben drenant cap a aquests cursos. La Riera Major, que neix a les Guilleries (La Selva), drena cap a la Tordera. Pel sud és travessat per l'Eix Transversal.

## Galeria d'imatges

* El Puigsacalm vist des de la Vall d'en Bas
* La Serralada Transversal vista des de la serra de Cabrera

## Vegeu també

* Subpirineu
* Cingles de Sant Roc

## Referències

* ↑ Jordi Sacasas i Lluís, Geografía de Catalunya, Publicacions de L'Abadia de Montserrat, Esplugues de Llobregat, ISBN 978-84-8415-915-5
* ↑ Geografia Comarcal de Catalunya, Edicions junior, pàg. 713 (ISBN 84-7419-892-5)
# Serralada d'Ahr

La serralada d'Ahr (alemany: Ahrgebirge or Ahreifel) és una línia de muntanyes baixes i turons que arriben als 623 metres sobre el nivell del mar i abasten una llargada de 25 quilòmetres, a la zona baixa d'Eifel d'Alemanya, situada a la zona sud Bonn a la frontera entre els estats federats de Rin del Nord-Westfàlia i Renània-Palatinat.

## Geografia
### Localització

La serralada d'Ahr forma part de la regió d'Eifel i està disposada de sut a sud-oest. Al nord-oest hi ha el riu Ahr. Sovint la part del sud-est, l'àrea d'Altenahr, també és incorporada a la serralada d'Ahr. Aquesta àrea més o menys quadrada està tancada pels municipis següents: Grafschaft i Remagen a l'est, per Altenahr al sud-est, Antweiler al sud, Blankenheim a l'oest i Bad Münstereifel i Rheinbach pel nord.
Al nord el terreny de la serralada descén cap a la vall de Colònia, a l'est es desplega cap al Voreifel i la vall del Rin mitjà, al sud hi ha la zona d'Eifel amb alçades per sobre dels 700 metres, a l'oest es troba el bosc de Zitter i al nord-oest hi ha la zona de Nord Eifel.

### Turons

Els cims de la serralada d'Ahr inclouen:
* Aremberg (623 m.) amb el castell d'Aremberg
* Michelsberg (588 m.)
* Junkerberg (557 m.)
* Knippberg (537 m.)
* Hühnerberg (Lommersdorf) (533.5 m.)
* Kopnück (514 m.)
* Hühnerberg (Kirchsahr) (398 m.)
* Tomberg (316 m.) i les runes del castell de Tomburg

### Rius

La serralada d'Ahr compta amb els cursos d'aigua següents, alguns dels quals hi neixen:
* Ahr (origen a Blankenheim)
* Erft (origen a la franja occidental)
* Liersbach
* Sahrbach
* Steinbach
* Swist (origen prop de Kalenborn)

### Poblacions

* Rheinbach (nord)
* Meckenheim (nord-est)
* Remagen (est)
* Bad Neuenahr-Ahrweiler (sud)
* Antweiler (sud)
* Blankenheim (oest)
* Bad Münstereifel (nord-oest)
Altres llocs de la serralada d'Ahr:
* Altenahr
* Ahrbrück
* Aremberg
* Effelsberg
* Grafschaft
* Hilberath
* Kalenborn
* Mahlberg
* Mutscheid
* Ohlenhard
* Odesheim
* Rupperath
* Wershofen

## Turisme

La Gran ruta Eifel (en alemany: Große Eifelroute) és una ruta turística a través dels turons d'Ahr. També hi ha nombrosos senders per a caminants. Entre els seus llocs d'interès són castell d'Aremberg, al turó del mateix nom per sobre d'Aremberg, i les ruïnes del castell de Tomburg del segle xi a la zona de Wormersdorf amb vistes de Colònia. A prop d'Effelsberg hi ha el radiotelescopi d'Effelsberg, al cim del Michelsberg on també hi ha una capella catòlica dedicada a l'arcàngel Miquel i visitat regularment per pelegrins i caminants. Part de la calçada romana i l'aqüeducte d'Eifel, que discorre a través de la part nord de la serralada d'Ahr, és una popular destinació turística. La vall d'Ahr amb els seus cellers també és pintoresca; els vessants del sud-est de la serralada d'Ahr sobre del riu Ahr tenen vinyes on es poden fer excursions a través de la Ruta del Vi Negre (Rotweinwanderweg).

## Referències

* ↑ Elkins, T.H. (1972). Germany (3rd ed.). London: Chatto & Windus, 1972. ASIN B0011Z9KJA
# Serrat de la Vinyeta

El Serrat de la Vinyeta és un serrat del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, dins del terme antic de Mur, en territori de Vilamolat de Mur.
Està situat al sud-oest de Vilamolat de Mur, entre la llau de Ferriol (ponent) i la llau de la Vinyeta (llevant). A l'extrem meridional troba l'extrem de llevant de l'Obac de Ferriol. És, de fet, un contrafort septentrional de la Serra del Meüll.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# (249) Ilse

(249) Ilse és un asteroide que forma part del cinturó d'asteroides i va ser descobert per Christian Heinrich Friedrich Peters des de l'observatori Litchfield de Clinton, Estats Units, el 16 d'agost de 1885.
Està nomenat així per Ilse, un personatge llegendari de les tradicions germanes.

## Característiques orbitals

Ilse està situat a una distància mitjana de 2,378 ua del Sol, podent allunyar-se fins a 2,892 ua. La seva inclinació orbital és 9,621° i l'excentricitat 0,2163. Triga 1340 dies a completar una òrbita al voltant del Sol.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 17 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(249) Ilse» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 19 juny 2015].
# Secretari (ocell)

El secretari o serpentari (Sagittarius serpentarius) és una espècie d'aspecte atípic entre les rapinyaires. Única espècie de la família dels sagitàrids (Sagittariidae), dins l'ordre dels accipitriformes; és endèmic de la zona afrotròpica, en sabanes i estepes, però també en zones forestals. El seu estat de conservació es considera en perill d'extinció.

## Morfologia

Fa 125-150 cm i té un bec típic dels rapinyaires, però les seves llargues potes semblen les d'una cigonya. A la part posterior del cap hi ha un pinzell de llargues plomes negres. Llargues rectrius centrals a la cua. Color general gris per sobre i blanc per sota. Les plomes cobertores, les rèmiges i part de les escapulars són negres. Per enlairar-se li cal fer una carrera, però una vegada s'aixeca, plana amb facilitat.

## Ecologia

Excel·lent marxador, pot recórrer prop de 25 km diaris per la sabana a la cerca d'aliment. Atrapa les seves preses amb un cop amb les potes. Quan ataca una serp, fa servir les ales com a escut. Menja saltamartins, tortugues, rosegadors, serps, llangardaixos i altres petits vertebrats.
Construeix el niu a les branques d'un arbre mort. Pon de 2 a 3 ous, que cova durant 45 dies. Les cries romanen al niu uns 80 dies. Quan abandonen el niu ja són molt semblants als adults.

## Referències

* ↑ «Secretari (ocell)». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «serpentari». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 267. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 Retratos del Mundo (castellà)
* ↑ BirdLife International. «Secretarybird. Sagittarius serpentarius» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Secretary Bird (Sagittarius serpentarius) at The Big Zoo website (anglès)

## Enllaços externs

* (castellà) SECRETARIO (Sagittarius serpentarius) A_VES.
# 194

El 194 (CXCIV) fou un any comú començat en dimarts del calendari julià.

## Esdeveniments

* L'Imperi Romà incorpora Palmira a la província de Síria.
* Galè escriu el seu manual de patologia De methodo medendi.
* El gnosticisme és declarat heretgia.

## Referències

* ↑ Melton, 2014, «194».

## Bibliografia

* Melton, J. G. Faiths Across Time: 5,000 Years of Religious History (en anglès). Volum 1. ABC-CLIO, 2014. ISBN 978-1-61069-025-6.
# Villaescusa de Palositos

Villaescusa de Palositos és un poble deshabitat del municipi de Peralveche, a la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa, situat en els camins que uneixen Escamilla, Pareja i Peralveche.
# Resolució 137 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 137 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 31 de maig de 1960, registra amb pesar la mort del jutge Sir Hersch Lauterpacht el 8 de maig. El Consell va decidir aleshores que, d'acord amb l'Estatut de la Cort la vacant resultant a la Cort Internacional de Justícia seria resolta amb una elecció a l'Assemblea general que es proposa abordar durant la XVa reunió d'aquest cos.
La resolució va ser adoptada sense votar.

## Vegeu també

* Llista de Resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a 200 (1943 - 1976)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org