OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Flama en l'espai i dona nua

Flama en l'espai i dona nua és un quadre realitzat per Joan Miró el 1932 amb pintura a l'oli damunt cartró i que actualment forma part de la col·lecció permanent de la Fundació Joan Miró de Barcelona. El quadre va ingressar a la Fundació9 gràcies a una donació de Joan Prats.

## Descripció

En aquesta obra l'espai se suggereix mitjançant la intersecció de plans de diversos colors vius. L'obra presenta uns colors vius però combinats amb harmonia. Es tracta d'una de les obres de petit format que el 1932 Miró va fer recuperant la figura femenina, tema que ocuparia un paper predominant en tota la seva producció posterior.

## Exposicions rellevants

* 1978 - Sa llotja, ciutat de Mallorca
* 1978 - Museo de Arte Contemporáneo, Madrid
* 1979 - Orsanmichele, Florència.
* 2011 - Fundació Joan Miró. Barcelona : Joan Miró. L'escala de l'evasió

## Referències

* ↑ «Fitxa de l'obra al web del museu», 2011. Arxivat de l'original el 2011-10-14. [Consulta: 10 octubre 2011].
* ↑ Número de registre F.J.M. 4669
* ↑ (Malet, 1993) p.31)
* ↑ Clavero, 2010, p.56
* ↑ «Apropa't a Joan Miró». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2014-10-30. [Consulta: 8 octubre 2011].
* ↑ (Escudero, 1988) p.155)
* ↑ (Daniel, 2011)

## Bibliografia

* Clavero, Jordi J. Fundació Joan Miró. Guia de la Fundació. Barcelona: Ediciones Polígrafa, 2010. DL B.10.061.2010. ISBN 978-84-343-1242-5.
* Dupin, Jaques; Lelong-Mainaud, Ariane. Joan Miró Catalogue raisonné. Paintings. Volume IV:1959-1968. París: Daniel Lelong Éditeur, 2002. DL B.10.061.2010. ISBN 2-86882-056-5.
* Erben, Walter. Miró. Editorial Taschen, 1/03/2004. ISBN 978-3-8228-2358-3.
* Escudero, Carme; Victòria Izquierdo. Obra de Joan Miró.Fundació Joan Miró.. Barcelona: Ediciones Polígrafa, 1988. DL : B.336-1988.
* Malet, Rosa Maria. La Fundació Joan Miró i les seves col·leccions. Barcelona: Polígrafa, 1993. ISBN D.L. B-1804-1990.
# Lisle

«Lisle» té aquests significats:
* Lisle (Illinois)
* Lisle (Nova York)
* Lisle-sur-Tarn, municipi francès de la regió de Migdia-Pirineus al departament del Tarn.
* Senyoria de Lisle, jurisdicció feudal del país de Vendôme, França.
* Claude Joseph Rouget de Lisle (Lons-le-Saunier, 1760 - Choisy-le-Roi, 1836), militar i compositor francès
* Frank Lisle
# Llista de comtes de Rosselló

Llista cronològica dels comtes regnants al comtat de Rosselló, des de la seva creació el 812 fins a la seva integració definitiva a la Corona d'Aragó el 1375.

## Comtes nomenats pels reis francs

* ~800-~812: Bel·ló de Carcassona
* 812-832: Gaucelm
* 832-834: Berenguer de Tolosa
* 834-848: Sunyer I de Rosselló, fill de Bel·ló de Carcassona i germà de Sunifred I de Barcelona
* 848-850: Guillem II de Tolosa
* 850-852: Aleran/Isembard
* 852-857: Odalric
* 857-863: Unifred de Gòtia
* 863-878: Bernat de Gòtia
* 878-896: Miró I, fill de Sunifred I i germà de Guifré el Pilós

## Comtes d'Empúries i Rosselló

* 896-915: Sunyer II, fill de Sunyer I
* 915-916: Benció, fill de l'anterior i gendre de Miró I
* 915-931: Gausbert I, germà de l'anterior
* 931-991: Gausfred I, fill de l'anterior

## Comtes de Rosselló

* 991-1013: Guislabert I, fill de l'anterior
* 1013-1074: Gausfred II, fill de l'anterior
* 1074-1102: Guislabert II, fill de l'anterior
* 1102-1113: Girard I, fill de l'anterior
* 1113-1164: Gausfred III, fill de l'anterior
* 1164-1172: Girard II, fill de l'anterior
    comtat a Alfons el Cast d'Aragó

## Comtes de Rosselló i Cerdanya, del Casal d'Aragó, branca principal del Casal de Barcelona

* 1185-1223: Sanç I de Rosselló-Cerdanya, germà d'Alfons el Cast d'Aragó
* 1223-1242: Nunó I de Rosselló-Cerdanya, fill de l'anterior
    comtat a Jaume I el Conqueridor, nebot segon de Nunó I

## Reis de Mallorca, Comtes de Rosselló i Cerdanya

* 1276-1285: Jaume II de Mallorca, fill de Jaume I el Conqueridor, primer període.
    el 1285 perd el Regne de Mallorca a favor d'Alfons el Franc, el seu nebot, però li serà retornat el 1295
* 1295-1311: Jaume II de Mallorca, segon període
* 1311-1324: Sanç I de Mallorca, fill de l'anterior
* 1324-1349: Jaume III de Mallorca, nebot de l'anterior
* 1349-1375: Jaume IV de Mallorca, fill de l'anterior
* 1375-1403: Elisabet de Mallorca, germana de l'anterior, reina titular.
    el Regne de Mallorca, el comtat de Rosselló i el comtat de Cerdanya són incorporats a la Corona d'Aragó per Pere III el Cerimoniós
# Llista de comtes de Tolosa

Llista cronològica dels comtes de Tolosa des de l'inici del comtat de Tolosa l'any 778 fins a la seva integració al Regne de França el 1271.

## Llista dels comtes de Tolosa
### Comtes Carolingis

* 778-790: Corsó de Tolosa
* 790-806: Guillem I el Sant
* 806-816: Bigó de Tolosa
* 816-835: Berenguer I de Tolosa
* 835-844: Bernat de Septimània, fill de Guillem I
* 844-849: Guillem de Septimània, fill de l'anterior

### Comtes hereditaris
#### Dinastia fredelona de Roergue

* 849-852: Frèdol I de Roergue
* 852-863: Ramon I de Roergue, germà de l'anterior

#### Dinastia de Gòtia

* 863-865: Unifred de Gòtia, comte usurpador

#### Dinastia Fredelona de Roergue

* 865-872: Bernat II de Tolosa dit 'el Vedell, fill de Ramon I
* 872-886: Bernat III dit Plantapilosa, fill de Bernat de Septimània
* 886-918: Odó I de Tolosa, germà de Bernat II
* 918-923: Ramon II de Tolosa, fill de l'anterior
* 923-942: Ramon III Ponç I de Tolosa, fill de l'anterior
    Nota: A continuació s'hi fan constar dos comtes que no hi figuren pas dins la genealogia tradicional dels comtes de Tolosa, establerta pels Benedictins a la Histoire générale de Languedoc. Estudis recents han establert que entre Raimon III Ponç i Guillem III (que segons es creia fins ara havia regnat prop de 80 anys) hi va haver dos comtes anomenats Raimon que modificarien la numeració dels Raimon. Els parèntesi marquen la numeració corregida.
* 942-961: Ramon (IV) (†961) fill del primer matrimoni de Raimon III Ponç, casat amb Emilda
* 961-972: Hug de Tolosa, fill de l'anterior
* 972-978: Ramon (V), germà del precedent casat amb Adelaida d'Anjou
* 978-1037: Guillem III dit Tallaferro, fill de l'anterior
* 1037-1060: Ponç II de Tolosa, fill de l'anterior
* 1060-1088: Guillem IV, fill de l'anterior
* 1088-1105: Ramon IV de Tolosa o de Sant Geli (seria Ramon VI), germà de l'anterior
* 1105-1112: Bertran I de Tolosa conegut com a Bertran de Sant Gèli, fill de l'anterior
* 1112-1148: Alfons I de Tolosa dit Jordà, germà de l'anterior i absent per la seva participació en les croades
       1114-1117: Felipa Matilde de Tolosa, filla de Guillem V
       1114-1119: Guillem IX d'Aquitània i V de Tolosa, espòs de l'anterior
* 1148-1194: Ramon V de Tolosa (o Ramon VII), fill d'Alfons I
* 1194-1222: Ramon VI de Tolosa (o Ramon VIII), fill de l'anterior

#### Dinastia de Montfort (no hereditari)

    Conquesta: 1215-1218: Simó IV de Montfort, per conquesta

#### Dinastia fredelona de Roergue

* 1222-1249: Ramon VII de Tolosa (o Ramon IX), fill de l'anterior
* 1249-1271: Joana I de Tolosa, filla de l'anterior

#### Dinastia de Poitiers

* 1249-1271: Alfons III de Potiers, espòs de l'anterior
    El 1271 el comtat de Tolosa passa a formar part del Regne de França

### Comte no hereditari

* 1681-1737: Lluís Alexandre de Borbó, fill il·legítim de Lluís XIV de França
# Hegetor

Hegetor（en llatí Hegetor, en grec Ἡγήτωρ) fou un cirurgià que probablement vivia a Alexandria a finals del segle II aC o principis del segle I aC. Galè l'esmenta com a contemporani d'altres metges d'Alexandria de la mateixa època. Va viure abans d'Apol·loni de Cítion, que el cita i contradiu algunes de les seves opinions.
Fou deixeble d'Heròfil de Calcedònia. Va escriure una obra titulada Περὶ αἰτιῶν,De Causis, que no es conserva. Alguns erudits opinen que aquesta obra va ser escrita per Heròfil, i que el seu nom, Ἡγήτωρ (dirigent, conductor), no era un nom propi, sinó només un títol honorífic que se li aplicava.

## Referències

* ↑ Hegetor a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 370
# Cañizares

Per l'article sobre l'ex-futbolista, vegeu Santiago Cañizares
Cañizares és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Fuertescusa i Cañamares, i té les pedanies de Huerta de los Marojales i Vadillos (Puente).

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Povórino

Povórino - Поворино (rus) - és una ciutat de l'óblast de Vorónej, a Rússia.

## Història

Povórino es desenvolupà a partir d'una ciutat de tren construïda el 1870. Accedí a l'estatus de vila urbana el 1938 i al de ciutat el 1954.
# Kandinsky

«Kandinsky» té aquests significats:
* Wasily Kandinsky (Moscou, 1866 - Neuilly-sur-Seine, 1944), pintor rus, precursor de l'abstracció en la pintura
* Kandinsky (cràter), cràter d'impacte al planeta Mercuri
* Trio Kandinsky, formació instrumental de cambra integrada pel pianista Emili Brugalla, el violinista Corrado Bolsi i la violoncel·lista Amparo Lacruz, que va iniciar les seves activitats el 1999, en el marc dels concerts inaugurals de l'Auditori de Barcelona
# Piroglífids

Els piroglífids (Pyroglyphidae) són una família d'àcars no paràsits. Inclou l'àcar de la pols domèstic que viu en habitatges humans, moltes espècies que viuen als caus i nius d'altres animals i algunes plagues de productes secs emmagatzemats en condicions humides.

## Etimologia

El nom de la família prové del fet que els àcars de la pols causen èczema, amb picor intensa i una erupció vermella. La condició s'ha descrit com una cremada pel foc a la pell, amb una sensació de picor "ardent", d'aquí la paraula "Pyro" a "pyroglyphidae".

## Característiques

Els àcars d'aquesta família són molt petits; la femella de l'àcar americà de la pols (Dermatophagoides farinae), per exemple, mesura unes 420 micres de llargada i 320 micres d'amplada, sent el mascle una mica més estret.

## Ecologia

Aquests àcars viuen majoritàriament als nius i caus d'animals i ocells on s'alimenten dels detritus de la pell i les plomes dels seus hostes. Necessiten un ambient humit perquè l'aire és la seva única font d'humitat. Creixen quan la humitat relativa és superior al 50%, però es dessequen i moren a nivells d'humitat relativa més baixos. Altres àcars d'aquesta família s'alimenten de productes emmagatzemats com ara gra, cereals, fruits secs, fruites seques, formatges i aliments per a mascotes, però només en condicions d'alta humitat relativa.
Els sexes estan separats en aquesta família. La femella pon dos o tres ous cada dia i aquests es desenvolupen a través de diverses etapes; larva, protonimfa, tritonimfa i adult. A 23 °C, el cicle biològic complet triga 34 dies, però la durada del cicle varia amb la temperatura i la humitat relativa. Si aquesta última és molt baixa, la protonimfa pot entrar en diapausa i sobreviure durant diversos mesos en estat de quiescència fins que les condicions milloren, després del qual es reinicia llur desenvolupament.

## Àcars de la pols domèstica

Tres espècies d'àcars de la pols domèstica es troben habitualment a les cases humanes; Dermatophagoides farinae, Dermatophagoides pteronyssinus i Euroglyphus maynei. S'alimenten de flocs de pell que es troben a la pols i solen aparèixer a les catifes, al voltant dels sofàs i cadires i als matalassos. Poden ser molt abundants als tròpics humits, però als climes temperats són més nombrosos als estius humits que als hiverns, quan la humitat relativa sol ser més baixa a les llars.
Algunes persones pateixen una reacció als al·lèrgens presents a les femtes dels àcars de la pols domèstica. Aquests poden causar dermatitis atòpica o ser inhalats donant lloc a asma o rinitis.

## Referències

* ↑ «Piroglífids» (en anglès). Medical Subject Headings.
* ↑ «house dust mites - Dermatophagoides spp.». [Consulta: 22 agost 2018].
* 1 2 3 Resh, Vincent H.; Cardé, Ring T. Encyclopedia of Insects. Academic Press, 2009, p. 155. ISBN 978-0-08-092090-0.
* ↑ Hoy, Marjorie A.. Agricultural Acarology: Introduction to Integrated Mite Management. CRC Press, 2016, p. 351. ISBN 978-1-4398-1753-7.
* ↑ Ludman, Sian. «House dust mite allergy». NetDoctor, 05-09-2016. Arxivat de l'original el 11 de febrer 2008. [Consulta: 22 agost 2018].
# Pletiu d'Erdo

El Pletiu d'Erdo és un pletiu situat dins del terme municipals de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El seu nom «pot venir del basc érdi-be, sota la meitat. A la vall del Flamicell hi ha un poblet que s'anomena Erdo de Bellera, els veïns del qual tenien pletes de pasturatge a la vall de St. Nicolau. Possiblement el nom derivi d'aquesta relació pastoral.».
És situat en la Vall de Peixerani, a llevant del Pi de Peixerani i a ponent de la Bassa de les Granotes, entre els 2.140 i 2.200 metres d'altitud. També hi ha una Pleta d'Erdo a la Vall de Llacs.

## Rutes

Des de l'Estany Llong de la Vall de Sant Nicolau agafant el camí del Portarró, per abandonar-ho a un giravolt als 2.142 metres.

## Referències

* 1 2 ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pletiu d'Erdo. [Consulta: 20/10/2013]
* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 2 novembre 2013].
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007) .

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Pletiu de Peretó

La Pletiu de Peretó és una obra d'Espot (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt situat dins del Parc Nacional d' Aigüestortes i estany de Sant Maurici al costat de la pista forestal que va del estany de Ratera fins als estanys d 'Amitges; en l'indret anomenat Pletiu de Peretó, al costat de l'estany de la Cabana.
Està format per un corral, un pas comptador de bestiar, una cabana de pastors i altres dependències per a determinar.
En l'actualitat no s'utilitza, ja que en aquest sector del parc ja fa anys que no hi van ovelles.
Als Anys seixanta, segons la memòria dels veïns del poble, encara s'utilitzava el Pletiu i la cabana dels pastors per un ramat de 800-900 caps de casa Peretó; per això el pletiu porta el seu nom.
Molt probablement els corrals i el pas comptador són de temps prehistòrics.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Pletiu de Peretó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Pietrasanta

Pietrasanta és un municipi italià, situat a la regió de la Toscana i a la província de Lucca. L'any 2004 tenia 24.547 habitants.

## Fills il·lustres

* Cesare Galeotti (1873-1929) compositor musical.
* Giosuè Carducci (1835-1906) poeta, Premi Nobel de Literatura de 1906.
# Plasmodesma

Els plasmodesmes són unions cel·lulars exclusives de les cèl·lules vegetals les quals permeten l'entrada i sortida de substàncies a través de la paret cel·lular.

## Necessitat

Les cèl·lules vegetals tenen parets rígides gràcies a la matriu de cel·lulosa que contenen. Això comporta que quedin fortament unides amb les seves veïnes. Per aquest motiu, a diferència de les cèl·lules animals, no necessiten unions d'adhesió.
Les unions de comunicació continuen sent imprescindibles; i aquestes són els plasmodesmes.

## Estructura

Són conductes prims, revestits de membrana plasmàtica que travessen la paret cel·lular i connecten el citoplasma de les cèl·lules contigües. Poden tenir una localització precisa o distribuïda per tota la paret.

## Funcions

Totes les cèl·lules d'un vegetal estan connectades entre elles gràcies als plasmodesmes; els quals formen uns fins canals a través de les parets cel·lulars. Gràcies a aquestes estructures els citoplasmes de les cèl·lules adjacents queden connectats. Permeten el pas de molècules de tipus molt diferents, principalment metabòlits i nutrients.
Com a resultat s'obté una bona comunicació i coordinació entre totes les cèl·lules que formen l'organisme vegetal.

## Regulació

Tot i que els plasmodesmes permeten el pas de múltiples molècules de tipologia i mides molt diverses, aquest transport està regulat; encara que actualment no se sap exactament com.

## Formació

Els plasmodesmes es formen durant la citocinesi de la divisió cel·lular a partir d'alguns fragments de reticle endoplasmàtic llis.
# Platja des Pianc

La platja des Pianc és una platja urbana del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada a la badia de Cadaqués, al centre del poble, al sud de la platja des Poal, de característiques molt similars. Està delimitada pel carrer que recorre la costa de la península d'Oliguera. Està orientada al sud-oest, amb molt bones vistes de la població. Té una longitud de 40 m i una amplada mitjana de 10 m, formada per pedres i sorra gruixuda de color fosc, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau, i està protegida de l'onatge. Sol estar ocupada per barques de pescadors varades.
L'origen del nom és incert, però podria referir-se a un antic propietari del terme, o al nom d'algun pescador popular.
A l'extrem sud de la platja hi ha el Norai d'en Tits i el Norai des Pianc, anomenats 'pilons' en la parla popular local, antics amarradors del segle XIX, que estan inclosos en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
A la riba des Pianc, l'avinguda Víctor Rahola, hi ha la Torre Marc Massó i la Casa a la riba des Pianc, 13, incloses en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya

## Referències

* ↑ «Es Pianc». Catalunya.com.
* ↑ «Platja d'Es Pianc». Visita Costa Brava.
* ↑ Sala, Ernesta «Toponímia del terme marítim de Cadaqués». Revista de Girona, pàg. 69.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 32-33. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Norai d'en Tits». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Norai des Pianc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Torre Marc Massó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Casa a la riba des Pianc, 13». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Port de Roet

El Port de Roet és una collada de muntanya situada a 1.579,1 m alt en el terme comunal de Llo, de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord, a la dreta del Rec de Galamany. És al nord-est del terme de Llo, al nord del poble de Roet, al sud-oest de Coma Fumada.

## Referències

* ↑ El Port de Roet en els ortofotomapes de l'IGN
# Plaça del Dolmen (Campmany)

La plaça del Dolmen és un espai d'obra popular aixecat durant la dècada dels 70. Se situa al sud-est del nucli urbà de Campmany.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Campmany, a la banda de migdia del nucli antic de la vila, delimitada pel carrer Vilarnadal i la carretera a Vilajuïga. Plaça de planta semicircular delimitada per una tanca i situada davant l'antic recinte emmurallat de la població. Està enjardinada i presenta un paviment fet de graves volcàniques de color grana. La reproducció d'un dolmen al bell mig del recinte dona el nom a l'element.

## Notícies històriques

L'aixecament d'aquesta plaça data d'època molt recent, la dècada dels 70. Els dolmens que hi trobem, i que donen el nom a la plaça, fan al·lusió a la riquesa d'aquesta zona pel que fa a monuments megalítics.

## Referències

* 1 2 «Plaça del Dolmen». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2014].
# Plaça del Doctor Letamendi

La plaça del Doctor Letamendi es troba al districte de l'Eixample, Barcelona. Està situada en la intersecció entre els carrers d'Aragó i d'Enric Granados. Està dedicada a Josep de Letamendi i de Manjarrés (Barcelona, 1828 - Madrid, 1897), un metge, músic, pintor, filòsof i poeta barceloní.
A la plaça es troba la Delegació Especial de l'Agència Tributària a Catalunya. Hi ha també uns jardins on destaquen unes palmeres washingtònies, uns arbustos de margalló (Chamaerops humilis) i una iuca peu d'elefant (Yucca elephantipes). Les fileres de xicrandes (Jacaranda mimosifolia) formen l'arbrat viari característic del perímetre d'aquesta plaça.
També es troba a la plaça la font de la Pagesa, realitzada el 1913 per Eduard B. Alentorn dins d'un conjunt de tres fonts elaborades per a la Comissió d'Eixample de Barcelona (les altres són la font de la Palangana, al carrer del Bruc cantonada Diagonal, i la de la Tortuga, a la plaça de Goya). Elaborada en bronze sobre base de pedra, representa la faula de la lletera, una jove camperola que pensa en el que faria amb els diners guanyats amb la venda de la llet i la perd en caure-li el càntir pel camí.

## Vegeu també

* Hodonímia de Barcelona
* Urbanisme de Barcelona

## Referències

* ↑ Portavella i Isidoro, 2010, p. 136.
* ↑ Jaume Fabre, Josep M. Huertas i Montserrat Blanch. «Les fonts de la Comissió d'Eixample». [Consulta: 3 novembre 2014].
* ↑ Lecea et al., 2009, p. 197.

## Bibliografia

* Lecea, Ignasi de; Fabre, Jaume; Grandas, Carme; Huertas, Josep M.; Remesar, Antoni; Sobrequés, Jaume Art públic de Barcelona. Barcelona: Ayuntamiento de Barcelona y Àmbit Serveis Editorials, 2009. ISBN 978-84-96645-08-0.
* Portavella i Isidoro, Jesús. Diccionari nomenclàtor de les vies públiques de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2010. ISBN 978-84-9850-216-9.
# Povoletto

Povoletto (friülà Paulêt) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 5.559 habitants. Limita amb els municipis d'Attimis, Faedis, Nimis, Reana del Rojale, Remanzacco i Udine.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Alfio Cecutti | Centreesquerra |
# Povrazník

Povrazník és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1424.
# Postguerra

La postguerra és el període posterior a la guerra i es caracteritza per la crisi demogràfica, econòmica i social que ha causat el conflicte precedent. A Espanya se sol associar a les dècades posteriors a la guerra civil espanyola, mentre que a Europa usualment s'empra per designar l'època immediatament posterior a la Segona Guerra Mundial. L'inici de la postguerra està lògicament marcada per l'acabament de la guerra però el seu final es dilueix en el temps si continua la pau (si s'inicia un altre enfrontament armat, no es pot parlar ja de postguerra).

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2011-08-22. [Consulta: 16 juny 2011].
* ↑ «Unknown Forum». Arxivat de l'original el 2020-04-05. [Consulta: 16 agost 2020].
# Plataplochilus loemensis

Plataplochilus loemensis és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Gabon.

## Referències

* ↑ «Plataplochilus loemensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)