OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hole (Noruega)

Hole és un municipi situat al comtat de Viken, Noruega. Té 6.767 habitants (2016 i té una superfície de 198 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Vik.
El seu nom deriva de la paraula del nòrdic antic Hole «granja». Hole es troba al voltant del llac Tyrifjorden i s'estén fins als boscos del voltant d'Oslo.

## Història

Hole té una història important dins Noruega. Hi ha restes arqueològiques dels períodes romà al de la migració. També del període viking i amb un paper important en la saga nòrdica.
El rei Olaf II de Noruega (1015 a 1028) hi va néixer. El pare del rei Harald III (1046 a 1066) també era de Hole.

## Geografia

El municipi limita al nord amb el municipi de Ringerike, a l'est amb el municipi de Bærum i al sud amb el municipi de Lier. Al sud del llac Tyrifjorden també limita amb el municipi de Modum. La majoria dels residents viuen als pobles de Sundvollen, Vik, Hokksund, Helgelandsmoen, Steinsåsen, Royse, i Sollihøgda.
Des del punt de vista "Kongens utsikt" que es troba a Krokskogen, hi ha una vista espectacular del paisatge d'Hole. La carretera principal entre Oslo i Bergen, la ruta europea E16, passa a través del municipi

## Fills il·lustres

* Jørgen Moe (1813–1882), col·leccionista d'objectes de folklore.

## Ciutats agermanades

Hole manté una relació d'agermanament amb les següents localitats:
* Faaborg-Midtfyn, Dinamarca
* Hólmavík, Islàndia
* Kustavi, Finlàndia
* Tanum, Suècia

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ A Current Look at Bønsnes Church (by Bjørn Geirr Harsson; Elsie Sevig, translator. Ringerike-Drammen District Lag. Volume 23, Number 3. August 2009)

## Enllaços externs

* Dades municipals del Servei d'Estadístiques de Noruega
Viccionari
# Friedrich Kasiski

Friedrich Wilhelm Kasiski (29 de novembre de 1805 − 22 de maig de 1881) va ser oficial d'infanteria a les forces armades prussianes, criptògraf i arqueòleg. Se sap que Kasiski va néixer a Schlochau, a l'oest de Prússia (ara Czluchow, Polònia).

## Biografia
### Servei militar

Kasiski es va allistar en el 33º regiment d'infanteria de l'est de Prússia el 20 de març de 1823 als 17 anys. El maig de 1824 va ascendir al rang militar de sergent, i vuit mesos després a segon tinent (febrer de 1825). No va ser fins a l'any 1839, catorze anys després, que va aconseguir ser tinent capità. El 17 de febrer de l'any 1852 s'acabaria retirant.
Entre l'any 1860 i el 1868 faria de comandant de batalló a la guàrdia nacional prussiana.

### Criptografia

L'any 1863, Kasiski publica un llibre sobre criptografia de 95 pàgines, Die Geheimschriften und die Dechiffrierkunst (L'escriptura secreta i l'art del desxifrat). Aquesta va ser la primera publicació sobre criptoanàlisi aplicat als xifrats polialfabètics, especialment al xifratge de Vigenère (encara que Charles Babbage l'havia desxifrat abans). El mètode es basava en l'anàlisi de fragments repetits en el text dins el text xifrat. Aquesta anàlisi permetia conèixer la longitud de la clau feta servir en aquell xifrat concret. Aquest mètode es coneix actualment com a mètode Kasiski.
La importància del treball criptoanalític de Kasiski no va ser valorada aleshores, cosa que va fer que se centrés en l'arqueologia. Va passar els últims anys de vida a Neustettin (Szczecinek); la 11ª edició de l'Enciclopèdia Britànica cita en un article escolar a Kasiski en l'entrada sobre la seva ciutat. L'historiador David Kahn anota «Kasiski mor el 22 de maig de 1881, quasi segurament sense saber que havia iniciat una revolució en la criptografia».

## Referències

* ↑ Stanoyevitch, Alexander. Introduction to Cryptography with Mathematical Foundations and Computer Implementations (en anglès). CRC Press, 2010-08-09, p. 187. ISBN 978-1-4398-1763-6.
* ↑ Bauer, Friedrich L. Decrypted Secrets: Methods and Maxims of Cryptology (en anglès). Springer Science & Business Media, 2013-04-17, p. 322. ISBN 978-3-662-04024-9.
* ↑ Tilborg, HCA van. Classical Cryptosystems (en anglès). Boston, MA: Springer US, 2000, p. 9–25. DOI 10.1007/0-306-47053-5_2.pdf. ISBN 978-0-306-47053-0.
* 1 2 Kahn, David. The Codebreakers: The Comprehensive History of Secret Communication from Ancient Times to the Internet (en anglès). Simon and Schuster, 1996-12-05. ISBN 978-1-4391-0355-5.
* ↑ Klima, Richard; Klima, Richard E.; Sigmon, Neil; Sigmon, Neil P. Cryptology: Classical and Modern (en anglès). CRC Press, 2018-12-07, p. 224. ISBN 978-1-351-69254-0.
* ↑ Becker, Eugene «The National Cryptologic Museum Library» (en anglès). Studies in Intelligence, 01-09-2010.
# COMAC (organització juvenil)

COMAC és una organització juvenil comunista de Bèlgica, vinculada al Partit dels Treballadors de Bèlgica (PTB). COMAC té una presència activa en sis universitats belgues, en centres de batxillerat i en instituts d'educació secundària. COMAC és una organització que està present a Bèlgica, això vol dir que en ella conflueixen joves procedents de Flandes, de Valònia i de Brussel·les. Poden ser membres de la COMAC tots els joves d'entre 14 i 30 anys que desitgin participar-hi, i no cal que siguin membres del Partit dels Treballadors de Bèlgica. COMAC es va fundar el 2001 com a resultat de la unió entre el Moviment Marxista-Leninista d'àmbit universitari, i la Joventut Rebel Vermella, amb presència en els instituts del país.

## Referències

* ↑ «www.comac-etudiants.be/». Arxivat de l'original el 2017-11-09. [Consulta: 9 novembre 2017].
* ↑ "Marxistisch-Leninistische Beweging (MLB) — Universiteit Gent",UGent.be, 2010, web:UG-MLB Arxivat 2013-01-15 a Wayback Machine..
# Funció esglaó de Heaviside

La funció esglaó de Heaviside (a partir del físic Oliver Heaviside) és una funció discontínua que pren el valor 0 per a tot x real inferior a 0 i el valor 1 per a tot x igual o superior a 0:
    $H(x)=\left\{{\begin{matrix}0&{\text{si}}&x<0\\1&{\text{si}}&x\geq 0\end{matrix}}\right.$
La funció esglaó és una primitiva de la funció delta de Dirac. El valor concret de H(0) no té massa importància, ja que la funció sovint s'utilitza dins d'una integral. Alguns autors assumeixen H(0) = 0 i altres H(0) = 1. A vegades s'usa H(0) = 0,5, ja que la funció que s'obté resulta simètrica; en aquest cas la definició és:
    $H(x)=\left\{{\begin{matrix}0&{\text{si}}&x<0\\{\frac {1}{2}}&{\text{si}}&x=0\\1&{\text{si}}&x>0\end{matrix}}\right.$
A vegades això s'indica amb un subíndex: H$_{0.5}$(x), que vol dir que H(0) = 0,5.

## Referències

* ↑ Greenberg, Michael D. Advanced Engineering Mathematics (en anglès). 2a. Upper Saddle River, Nova Jersey: Prentice Hall, 1998, p. 269. ISBN 0-13-321431-1.
# Aleksandra Burtxenkova

Aleksandra Vassílievna Burtxenkova (en rus: Александра Васильевна Бурченкова) (Velikié Louki, óblast de Pskov, 16 de setembre de 1988) és una ciclista russa que fou professional del 2007 al 2014. Del seu palmarès destaca el Campionat nacional en contrarellotge.

## Palmarès

* 2005
** Campiona d'Europa júnior en Contrarellotge
* 2007
** Vencedora d'una etapa al Tour de Prince Edward Island
* 2008
** Vencedora d'una etapa a la Gracia Orlová
* 2009
** 1a al Tour de Feminin-O cenu Českého Švýcarska i vencedora de 2 etapes
* 2010
** Campiona d'Europa sub-23 en Ruta
* 2011
** Campiona de Rússia en contrarellotge
** 1a al Tour de Bretanya i vencedora d'una etapa
** 1a a la Gracia Orlová
* 2012
** 1a a la Volta a Adiguèsia i vencedora d'una etapa
* 2013
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Adiguèsia

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Jaboc

Jaboc fou un riu de Jordània a l'est del Jordà, una mica al nord abans de desaiguar a la mar Morta, que fou la frontera entre el rei amorita Sihon i el rei Og de Galadena o Gaulonítis (Bashan). Regava la part central de la terra de Galaad i després va marcar el límit nord de les terres assignades a la tribu de Gad (al nord quedaven les terres de la tribu de Manasès o Manasseh). Correspon al modern riu Al-Zerka (El Blau, o Riu Blau) que neix prop d'Amman i forma la divisió entre les comarques d'Al-Belka i Moerad.
# Balaklava

Balaklava (ucraïnès i rus: Балаклава; tàtar de Crimea: Balıqlava) és una antiga ciutat de Crimea a Ucraïna, ara part de Sebastòpol. Fou una ciutat independent fins al 1957, quan fou incorporada com a raion (districte) a la «ciutat amb estatus especial» de Sebastòpol, de la qual es troba a 16 km al sud. Balaklava té un port pesquer.

## Història

És la clàssica Palakion, una ciutat grega a la badia de Símbolon (Σύμβολον); estava habitada per grecs i poblacions locals. Va passar a Roma i després a l'Imperi Romà d'Orient, sent una factoria de comerç amb els russos del segle ix al xiii; al segle xiv va passar als genovesos, que la van conquerir el 1360. Els romans d'Orient l'anomenaven Yamboli i els genovesos ho van traduir com a Cembalo (Cèmbalo). S'hi va formar un bisbat catòlic. El 1380, els romans d'Orient els van cedir tota la costa sud de Crimea fins a Kaffa/Feodòssia. Les ruïnes de la fortalesa genovesa es van conservar fins al segle xix.
El 1475 els otomans i tàrtars del Kanat de Crimea van prendre possessió de la ciutat i la van anomenar Balıklava ('niu del peix' o 'port de pesca' en tàtar de Crimea) deformat amb el temps a la seva forma actual per influència del grec Palakion i de l'italià Bella Clava com s'anomenava al port. Durant la guerra russo-turca de 1768-1774 les tropes russes van conquerir Crimea el 1771 i fou annexionada el 1783. la població tàrtara fou substituïda per grecs de les illes. Caterina la Gran la va visitar el 1787. La població de la rodalia va romandre tàrtara fins a la deportació d'aquesta nació el 1944 per col·laborar amb els alemanys. El 1942 fou ocupada pels alemanys fins al 1944. El 1956 va ser integrada junt amb Crimea a Ucraïna, de la que va formar part amb la independència el 1991. Fins al 1993 hi va haver una base de submarins nuclears. El 1996 va sortir de la base el darrer submarí
Fou famosa per la batalla de Balaklava durant la guerra de Crimea, amb l'èpica càrrega de la brigada lleugera (25 d'octubre de 1854).

## Galeria d'imatges

* Moderna Balaklava
* Entrada a la base de submarins
* Port
* Túnel
* Cèmbalo
* Cèmbalo

## Notes

* ↑ Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.

## Enllaços externs

* Balaklava - Official Site
* Balaklava and the Sevastopol Inquiry, 1855, by Commander W.Gordon, R.N.
* Genoese fortress in Balaklava
# Màxim d'Alexandria

Màxim d'Alexandria va ser el 15è patriarca d'Alexandria des de l'any 264 al 272.
Va néixer a Alexandria de pares cristians que el van criar i educar bé, i parlava molt bé la llengua grega.
El patriarca Hèracles el va ordenar diaca prestava servei a l'església d'Alexandria. Més tard, el patriarca Dionís el va ordenar sacerdot. Quan Dionís va morir, va ser elegit patriarca el dia 9 de novembre de l'any 264.
Poc després de la seva entronització, va rebre una carta del Sínode d'Antioquia, on explicava els motius per excomunicar Pau de Samòsata i els seus seguidors, acusats de negar la naturalesa divina de Crist. Va donar a conèixer l'escrit als sacerdots d'Alexandria i va enviar una carta a totes les ciutats d'Egipte, Etiòpia i Núbia per advertir-los de l'heretgia de Pau de Samòsata. La seva actuació, i les dels patriarques de Jerusalem i d'Edessa van portar a la deposició de Pau de Samòsata i a la seva condemna com a heretge.
Màxim va governar la seu del patriarcat durant disset anys i cinc dies, fins a la seva mort. L'Església Ortodoxa Copta el considera sant, i segons el Sinaxari celebra la seva festa el 22 d'abril. També és considerat sant per l'Església Catòlica, que el venera el dia 27 de desembre.

## Referències

* ↑ «Maximus». Previous patriarchs. Patriarchate of Alexandria. [Consulta: 28 agost 2023].
* 1 2 Wace, Henry (ed.). A Dictionary of Christian Biography and Literature to the end of the sixth century A.D., with an account of the principal sects and heresies. Londres: John Murray, 1911, p. 935.
* 1 2 «The Departure of the Holy Father Anba Maximus The Fifteenth Pope of Alexandria». copticchurch.net/synaxarium. St. Mark's Coptic Orthodox Church, Jersey City N.J. [Consulta: 28 agost 2023].
* ↑ «Roman Martyrology. December 27». Boston Catholic Journal. [Consulta: 28 agost 2023].
# Petra Němcová

Petra Němcová (24 de juny de 1979, Karviná, República Txeca), és una model txeca. Ha fet diversos anuncis per a reconegudes marques de moda, com Clarins, Lancaster o Max Factor.

## Biografia

Es va convertir en model després de ser descoberta mentre caminava pel carrer als 16 anys durant una recerca de talents nacionals. Després de fer el seu primer treball com a model el 2001, Petra va començar a treballar amb models com Heidi Klum o Judit Mascó. Va aparèixer a la portada del 2003 del Sports Illustrated swimsuit Issue, i també ha estat model per Victoria's Secret, entre moltes altres empreses en el mercat de les peces de vestir de la dona.
El 3 de juny de 2004, va ser un dels jutges de televisió, en la 53a edició de Miss Univers a Quito, Equador.

## Retirada del món de la moda

El desembre de 2004, la seva parella, el fotògraf britànic Simon Atlee va morir durant el tsunami de Phuket, a Tailàndia mentre tots dos es trobaven de vacances allà. Petra va patir diverses lesions, entre elles un trencament de pelvis, així com diversos danys interns i contusions. Va trigar diversos mesos a recuperar-se, i unes setmanes després va anunciar que es retirava definitivament del món de la moda, i que només treballaria com a model per una causa benèfica. Uns mesos més tard i després de la seva recuperació, va fundar l'ONG Happy Hearts, amb la qual promou la construcció d'escoles i dormitoris per als nens orfes pel tsunami a la Província de Phuket (Tailàndia), els quals també tindran la possibilitat de rebre l'assistència psicològica que necessitin.

## Referències

* ↑ «Nemcova hospitalized with hip, internal injuries» (en anglès). ESPN, 29-12-2004. [Consulta: 31 desembre 2008].

## Enllaços externs

* Petra Němcová fansite Arxivat 2007-07-13 a Wayback Machine.
# Il y a des jours... et des lunes

Il y a des jours... et des lunes és una pel·lícula francesa dirigida per Claude Lelouch, estrenada el 1990.

## Argument

Influència de la lluna sobre alguns personatges per a aquesta trenta-unena pel·lícula, convertida en trenta-un dies per als trenta anys de Film 13.

## Repartiment

* Gérard Lanvin: el camioner
* Annie Girardot: la dona sola
* Marie-Sophie L.: Sophie
* Francis Huster: el sacerdot
* Vincent Lindon: el gerent de l'hostal
* Philippe Léotard: el cantant abandonat
* Gérard Darmon: un motorista llunàtic
* Serge Reggiani: el pare de Sophie
* Véronique Silver: la mare de Sophie
* Christine Beguda: la dona del gerent de l'hostal
* Charles Gérard: l'home del ganivet
* Michel Creton: un segon home del ganivet
* Caroline Micla: Caroline, la núvia
* Jacques Gamblin: el marit de Caroline
* Patrick Bruel: el músic que perd el seu avió
* Didier Sauvegrain: el metge d'urgències
* Laurent Spielvogel

## Al voltant de la pel·lícula

* Destacar, les aparicions de Jean-Claude Dreyfus (l'home responsable de l'accident) de Patrick Bruel (el músic que perd el seu avió) i de Jorge Donn (el ballarí).

## Premis

* Selecció oficial en el Festival Internacional de Cinema de Venècia 1990.

## Referències

* ↑ Allociné. Il y a des jours... et des lunes (en anglès). Allociné.

## Enllaços externs

* Il y a des jours... et des lunes a AlloCiné
# Cezve

Un cezve (paraula d'origen àrab utilitzada a Turquia; en altres parts del món, jezve, džezva o ĉezve; en ucraïnès i rus: джезва) és un utensili de cocció dissenyat especialment per a l'elaboració de cafè turc. El cos se'n fa, generalment, de metalls com l'alumini o el coure. La seva ansa llarga és especialment útil per a no cremar-se les mans, i la vora és dissenyada per a servir el cafè.

## Altres noms

* A Grècia, el recipient es denomina briki (μπρίκι). El mateix nom és comú també a Romania.
* Raqwa és un terme àrab usat a Síria per a una petita cafetera de coure amb una ansa llarga.
* Zezwa és el terme tunisià procedent de cezve.
* Kanaka n'és el terme egipci.

## Desenvolupament

En els temps moderns s'han desenvolupat a Turquia tant cafeteres (cezve) elèctriques com també màquines de cafè que fan cafè turc. Aquests aparells s'utilitzen comunament en quioscs i restaurants de menjar ràpid per a economitzar el temps de cocció.

## Referències

* ↑ http://www.nisanyansozluk.com/?k=cezve&lnk=

## Enllaços externs

* Pàgina sobre cezve en tamu.edu Arxivat 2011-05-14 a Wayback Machine. (anglés).
# Elsässisches Fahnenlied

Elsässisches Fahnenlied (en alemany) o Elsässisch Fàhnelied (an alsacià) (literalment el Cant alsacià de la bandera) era l'himne de la Província Imperial d'Alsàcia-Lorena. Fou escrit el 1911 per Emil Woerth (1870-1926), i adoptat el mateix any com a himne oficial d'Alsàcia-Lorena. Aquest cant fet referència a la bandera Rot un Wiss igualment adoptat pel parlament d'Alsàcia.

## Lletra

| Alemany | Alsacià | Traducció |
| Sei gegrüßt, du unsres Landes Zeichen Elsass' Fahne flatternd froh im Wind Deine Farben, lieblich ohne Gleichen Leuchten stets, wo wir versammelt sind Refrain: Weiß und rot, Die Fahne sehen wir schweben Bis zum Tod, Sind treu wir ihr ergeben Echt und recht, wie unsre Väter waren Wollen wir in Tat und Worten sein Unsre Art, wir wollen sie bewahren Auch in Zukunft makellos und rein Und ob Glück, ob Leid das Zeitgetriebe Jemals bringe unserm Elsassland Immer stehn wir in unentwegter Liebe Freudig wir zu ihm mit Herz und Hand Lasst uns drum auf unsre Fahne schwören Brüder ihr vom Wasgau bis zum Rhein Niemals soll uns im fremder Hand betören Treu dem Elsass wollen stets wir sein. | Sei gegriesst, dü unsres Landes Zeiche Elsass Fähne flatternd froh im Wind Dini Farwwe, lieblich ohnesgleiche Zinde stets, wo mer versammelt sin Refrain: Wiss un Rot, d' Fähne sämmer schweben! Bis zuem Tod, sind trei mir ihn ergeben! Echt un recht, wie unsri Väter gwän sind Wille mir in Tat un Wort bestehn Unsri Art, mir wellen se behalte In d'r Züekunft makellos un rein sin. Un ob Glick, ob Leid das Zitgetriibe Jemals bringe unserm Elsassland Immer stehn mir mit unsrer grosser Lieb do Friidlig zuenem mit Herz un mit Hand Lasst uns drum uf unsri Fähne schweere Brieder ihr vom Waschgau bis zuem Rhy Niemals soll uns im fremder Hand betöre Treu dem Elsass wellen stets mir bli | Salut a tu, símbol del nostre país bandera alsaciana que flota alegrement al vent Els teus colors estimats i sense igual Brillen junts davant les nostres semblances. Tonada: Roig i blanc Vet aquí la bandera que branda Fins a la mort, en serem fidels i devots Sincers i dempeus, com els nostres pares hi serem en paraules i actes les nostres tradicions, les preservarem per a l'endemà, immaculades i pures I aquelles que sostenen les joies i les penes Que el destí pugui aportar al nostre país d'Alsàcia Nosaltres li portarem plegats un amor inigualable Amb bondat, pel cor i la mà Jurem doncs sobre la nostra bandera Vosaltres, germans meus des dels Vosges fins al Rin Jamai una mà estrangera ens haurà de seduir A l'Alsàcia plegats serem fidels |

## Vegeu també

* L'article d'Alsàcia, sobre el territori.
* L'article sobre la llengua alsaciana.
* L'article sobre la bandera alsaciana, Rot un Wiss.
* L'article sobre el nacionalisme alsacià.

## Enllaços externs

* Web de Rot un Wiss
# Gaetano Martino

Gaetano Martino (Messina, 25 de novembre de 1900- Roma, 21 de juliol de 1967) va ser un polític italià.

## Biografia
### Primers anys

Fill d'Antonino Martino, diverses vegades alcalde de Messina, es va graduar en medicina a la Universitat de Roma La Sapienza el 1923. Es va dedicar a la investigació científica que inicialment va realitzar a la Clínica Mèdica de la Universitat de Berlín i més tard al departament de medicina interna d'Hospital Sant'Antoine a París.

### Trajectòria

El 1948 va ser elegit membre de la cambra de diputats a les files del Partit Liberal Italià i es va convertir en vicepresident. Reelegit diputat el 1953, va tornar a convertir-se en vicepresident de la cambra fins que es va convertir en ministre d'Educació durant el govern de Mario Scelba el setembre del 1954. Va esdevenir ministre d'Afers Estrangers, càrrec que va mantenir al gabinet d'Antonio Segni. Va deixar el càrrec el 1957 en assumir Adone Zoli el càrrec de primer ministre.
Com a ministre d'assumptes exteriors, va promoure una millor integració europea i l'internacionalisme, primer amb la Conferència de Messina el 1955. En 1956, Itàlia va ser acceptada com a membre de l'Organització de les Nacions Unides. Aquest mateix any, juntament amb els seus homòlegs Halvard Lange (de Noruega) i Lester Pearson (de Canadà), van integrar el Comitè dels Tres de l'OTAN, publicant un informe de cooperació no militar que aspirava a la participació en àrees civils.
El 1956, el diari La Repubblica va publicar un article on Martino va expressar que les investigacions sobre els crims de guerra alemanys a Itàlia durant la Segona Guerra Mundial tindrien un impacte negatiu en la integració d'Alemanya a Europa. El 1994, amb el descobriment en una base militar d'un armari amb documents secrets sobre crims de guerra nazis a Itàlia, el sobrenomenat «armari de la vergonya» (Armadio della Vergogna), va suggerir que Martino havia bloquejat les investigacions per evitar un aïllament alemany durant la Guerra Freda.
Va presidir el Parlament Europeu entre 1962 i 1964.

## Referències

* 1 2 Marcello Saija Angela Villani, Gaetano Martino 1900-1967, Rubbettino, 2011, p. 30
* ↑ La Camera dei Deputati (italià)
* ↑ «Il rapporto dei "Tre Saggi": 50 anni dopo» (en italiano). OTAN. Arxivat de l'original el 2021-05-12. [Consulta: 11 gener 2022].
* ↑ «Parla il boia di Sant'Anna "Così uccidevamo gli italiani"». , 29-10-1999.
* ↑ «Former European Parliament Presidents | The President | European Parliament». www.europarl.europa.eu. [Consulta: 28 novembre 2018].
# Badarán

Badarán és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta, situat a 37 km de Logronyo, a la Vall del Riu Cárdenas, a una altitud de 617 msnm.

## Història

En el terme municipal de Badarán es van trobar restes prehistòriques que demostren de l'existència de població durant el paleolític. Posteriorment, en temps dels romans, també va haver assentaments. La localitat neix en el camí que unia el Monestir de San Millán de la Cogolla, amb Nájera. El nom del nucli té origen basc, estant compost de "bat" (u o primer) i "aran" (vall), quedant definit com "primer en la vall", adequant-se a la ubicació del poble en la vall del Riu Cárdenas.
El primer document escrit en el qual apareix és una escriptura de donació del lloc al Monestir de San Millán en el segle x. Havia tres llogarets properes a Badarán anomenades Villagonzalo, Terrero i Villorquite. El 15 de maig de 1326 els quatre llocs es van unir i van formar l'actual municipi de Badarán. El Privilegi de la unió va ser sol·licitat per l'Abat de San Millán, Diego López, al rei Alfons XI de Castella, qui ho va donar a Burgos.

## Etimologia

En una butlla de 1199 per la qual es concedien privilegis al monestir de San Millán de la Cogolla ja apareixia nomenada com a Badaran. La terminació -ran fa pensar en un origen germànic no obstant això per a González Batxiller el topònim és una forma tautològica basc-romànica: "vall d'Arán". Atès que Galmés explica Badalona a partir del protoindoeuropeu bad, "fossa, clot", que en ibèric dona ètims com ibatis, "riu, aigua", ha de tractar-se d'una fossa que es troba en una vall.

## Agermanaments

* Madiran

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
* ↑ Sánchez Vidal, 1972, 17
* ↑ González Batxiller, 1997, 88
* ↑ Galmés, 2000, 186