OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parc Nacional de Bou Hedma

El Parc Nacional de Bou Hedma o Bouhedma (àrab: الحديقة الوطنية جبل بوهدمة, al-Ḥadīqa al-Waṭaniyya Jabal Bū Hidma o الحديقة الوطنية ببوهدمة, al-Ḥadīqa al-Waṭaniyya bi-Būhidma) és una zona de Tunísia amb qualificació de parc nacional, entre les governacions de Sidi Bou Zid i de Gafsa, situada 85 km a l'est de Gafsa, 25 km al sud-oest de Mazzouna, 10 km al sud de Meknassi i uns 45 km a l'oest de la costa de la mar Mediterrània.
La superfície és de 16.488 hectàrees. Està format per tres zones de protecció integral de la cadena muntanyosa del Djebel Orbata i del Djebel Bou Hedma, amb una altura màxima de 840 metres. Fou creat per decret de 18 de desembre del 1980 i, anteriorment, el 1977, havia estat declarat reserva de la biosfera per la UNESCO.
La flora té unes 486 espècies censades, entre les quals destaquen les gomeres, acàcies i pins. Algunes acàcies són vestigis de l'antiga sabana que va ocupar aquest lloc.
La fauna és diversa i s'hi han reintroduït noves espècies. S'hi troben estruços, antílops, gaseles, guineus, xacals, mangostes, porcs espins, hienes i gats salvatges. Des del 2007 al seu perímetre es troben els aiguamolls coneguts com a Sebkhet Noual. sota la protecció del Conveni de Ramsar.
La font principal n'és la d'Aïn Cherchera, que s'ha arranjat darrerament i avui dia té fins i tot una petita piscifactoria de peixos d'aigua dolça.
El parc té un edifici administratiu i un ecomuseu.
Dins el parc, hi ha un jaciment prehistòric i alguns llocs de culte del neolític; també hi ha alguna resta de fortaleses del limes romà, tombes amazigues, algunes tombes de marabuts i antigues mines.

## Referències

* ↑ «Bouhedma | National Park». dopa-explorer.jrc.ec.europa.eu. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Bou-Hedma National Park, TUNISIA» (en anglès americà). medomed.org. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Parc National de Bouhedma» (en anglès). UNESCO World Heritage. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Sebkhet Noual». Ramsar Sites Information Service. [Consulta: 12 juny 2022].
# Penyes d'Alaior

Les Penyes d'Alaior és un sector de la costa del municipi d'Alaior, caracteritzat per l'alçada dels penya-segats, entre les platges de son Bou i Cales Coves. El caràcter calcari del massís permet l'existència d'avencs i coves, algunes de les quals tenen entrada per la mar i han tingut ús humà des de temps prehistòrics. Entre els penya-segats hi ha les cales de Llucalcari, la cala de Sant Llorenç i la cala en Porter.

## Flora i fauna

L'aigua d'aquesta costa és molt pura, és molt fàcil veure-hi peixos multicolors, crancs i fins i tot pops. En algunes èpoques de l'any, la sorra està coberta d'algues mortes dipositades per la mar, això no és sinó un indicador de la salut del fons marí.

## Amenaces

La costa té pressió en forma de navegació de lleure amb la contaminació acústica i la destrucció del fons marí que comporta. La seguretat dels banyistes també està amenaçada per la navegació per indrets no autoritzats. Les embarcacions desguassen aigua negra i escombraria a distàncies a la costa inferior a la permesa.

## Referències

* ↑ Gilabert, Javier. «Un ‘camping’ de barcos frente a la playa» (en castellà). EDITORIAL MENORCA, S.A., 16-08-2017. Arxivat de l'original el 2019-08-25. [Consulta: 25 agost 2019].
# Penyes Altes de Moixeró

Les Penyes Altes de Moixeró és una muntanya de 2.276 metres a la Serra de Moixeró entre les comarques del Berguedà i la Cerdanya, dins el Parc Natural del Cadí-Moixeró. En aquest cim coincideixen les divisions provincials de Barcelona, Lleida i Girona.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.
* Penyes Altes de Moixeró, costat nord
* Penyes Altes de Moixeró des de la Tosa d'Alp.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Bibliografia

* Mapa Cerdanya, Esc. 1:25.000., ed. Alpina.
# Penydarren

Penydarren és una població Community de Gal·les amb 5.253 habitants. dins el comtat de Merthyr Tydfil.
La zona és notable per haver tingut un Fort Romà del segle I de la nostra era i durant la Revolució Industrial va ser la seu de l'empresa metal·lúrgica Penydarren Ironworks. Richard Trevithick va usar Penydarren per experimentar amb la seva locomotora de vapor. Penydarren Park, el lloc on es troben les restes del Fort Romà es troba fora dels límits de la comunitat.

## Fort Romà

Es trobava just al sud-oest del riu Taff, es va fer duran el govern de Sextus Julius Frontinus. Durant aquest període es van sublevar i es van sotmetre els Silures i altres tribus hostils.
Les excavacions arqueològiques es van iniciar le 1905 per Frank Treharne-James,

## Locomotora "Pen-y-Darren"

El 1802, l'enginyer Richard Trevithick va construir un motor a vapor per a transportar un martinet cap a Penydarren Ironworks. Amb l'ajuda de l'enginyer Rees Jones, Trevithick muntà el motor sobre unes rodes i el convertí en la primera locomotora. El 1804 aquesta locomotora transportà 10 tones de ferro des de Penydarren a Abercynon que estan separats per uns 16 km. ho va fer a una velocitat mitjana de 2,4 milles per hora.

## Referències

* ↑ Penydarren Ward Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine. 2001 Census: Census Area Statistics: National Statistics. UK government. Retrieved 1 March 2009
* ↑ «Frank Treharne James». National Library of Wales. [Consulta: 27 abril 2011].
* ↑ Rattenbury, Gordon; Lewis, M. J. T.. Merthyr Tydfil Tramroads and their Locomotives. Oxford: Railway & Canal Historical Society, 2004. ISBN 0-901461-52-0.

## Enllaços externs

* Old Merthyr Tydfil: Penydarren - Historical Photographs of Penydarren
# Partit Comunista de Swazilàndia

El Partit Comunista de Swazilàndia (en anglès: Communist Party of Swaziland, CPS) és un partit comunista swazi fundat el 9 d'abril de 2011. Va ser prohibit gairebé immediatament després de la seva fundació pel rei del país, Mswati III, i opera des de l'exili, concretament a Kamhlushwa, Sud-àfrica. El partit es descriu com a democràtic, antiracista i antisexista i té per objectiu, entre altres coses, dotar d'estatus legal a tots els partits polítics d'Eswatini, acabar amb el règim monàrquic i garantir els drets dels treballadors a organitzar-se i sindicar-se.
Els darrer dies de juny de 2021 es van desencadenar diverses protestes arreu d'Eswatini amb l'objectiu d'enderrocar la darrera monarquia absoluta de l'Àfrica, materialitzada en el regnat de Mswati III, que van acabar amb enfrontaments i avalots entre manifestants republicans i forces de seguretat de l'estat. El Partit Comunista, juntament amb el Moviment Democràtic Unit del Poble (PUDEMO), van esdevenir els principals actors del pol revolucionari. El conflicte es va originar al maig, quan diferents moviments de protesta van sortir al carrer després de l'assassinat d'un activista estudiantil per part de la policia i l'expropiació de terres agrícoles per part del govern en benefici de la Corona. Uns fets que es van veure aguditzats poc després quan, el 24 de juny, el rei Mswati III va publicar un decret prohibint l'enviament de peticions al govern, amb l'objectiu d'aturar diverses demandes de reforma democràtica.

## Referències

* 1 2 3 «Five activists arrested in police raid in Swaziland have been released» (en anglès). PeoplesDispatch.org, 24-12-2019. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «La lutte révolutionnaire continue au Swaziland: le Parti communiste affirme son soutien aux grèves et manifestations qui ébranlent la monarchie absolue Mswati» (en francès). Solidarité Internationale PCF, 24-06-2011. Arxivat de l'original el 4 de desembre 2020. [Consulta: 29 gener 2019].
* ↑ «Swaziland: La farce de la démocratie monarchique» (en francès). Courrier International, 20-09-2013. [Consulta: 29 gener 2019].
* ↑ «Founding statement of the Communist Party of Swaziland» (en anglès). CommunistPartyofIreland.ie. [Consulta: 29 gener 2019].
* ↑ «Communist Party of Swaziland warns Eswatini police, army against intimidation of citizens» (en anglès). SABCNews.com, 30-06-2021. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Communist Party of Swaziland calling for ‘nationwide mass uprising against the regime’» (en anglès). MorningStarOnline.co.uk, 22-06-2021. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Eswatini: Respect Rights While Policing Protests» (en anglès). HRW.org, 01-07-2021. [Consulta: 6 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Partit Comunista de Swazilàndia - Lloc web oficial
# Partit Comunista de Tailàndia

El Partit Comunista de Tailàndia (PCT) (en tailandès: พรรค คอมมิวนิสต์ แห่ง ประเทศไทย, abreujat: พคท), va ser un partit polític de Tailàndia, actiu des de 1942 fins a la Dècada de 1980. Inicialment conegut com a Partit Comunista de Siam, la formació va ser fundada oficialment l'1 de desembre de 1942, encara que l'activisme comunista al país es va iniciar en 1927.
En la Dècada del 1960 el PCT va créixer en adeptes i suports, i va ser un dels moviments comunistes més importants en el sud-est asiàtic. A pesar que el PCT va sofrir divisions internes, el seu suport rural es va estimar en, almenys, quatre milions de persones, amb entre deu i catorze mil homes armats. La seva influència es concentrava a les regions del nord-est, nord i sud del país.
Després de la massacre del 6 de octubre de 1976, l'exèrcit va instal·lar Thanin Kraivichien, un antic jutge ultraconservador, com a primer ministre, i va dur a terme una purga radical de les universitats, els mitjans de comunicació i la funció pública. Milers d'estudiants, intel·lectuals i altres esquerrans van fugir de Bangkok i es van refugiar amb les forces insurgents del PCT al nord i al nord-est, operant des de bases segures a Laos. Altres van marxar a l'exili. L'octubre de 1977 una part de l'exèrcit va fer un altre cop d'estat instal·lant el general Kriangsak Chomanan, qui el 1978 va oferir una amnistia als comunistes tailandesos amb una oferta que incloïa habitatge, reunió familiar i seguretat, i aïllats a la selva, sense contacte amb la població van anar marxant, desanimats, un a un i grup a grup.
Després d'una sèrie de controvèrsies internes, els canvis en les aliances internacionals i la guerra contra el govern tailandès, al costat del final de la Guerra Freda, el congrés de 1982 no va resoldre la crisi, amb nous abandonaments, fins i tot entre la direcció del partit, grups de guerrillers van negociar en massa la seva rendició i finalment les guerrilles es van desintegrar. El 1986 la direcció del partit va anunciar la seva reorganització però el partit no va tornar a aparèixer en l'escena política.

## Referències

* ↑ Battersby, Paul. Border Politics and the Broader Politics of Thailand's International Relations in the 1990s: From Communism to Capitalism en Pacific Affairs, Vol. 71, No. 4. (Invierno, 1998-1999), pp. 473-488 (en inglés).
* ↑ Heaton, William R. China and Southeast Asian Communist Movements: The Decline of Dual Track Diplomacy en Asian Survey, Vol. 22, No. 8. (agosto de 1982), pp. 779-800, (en inglés).
* ↑ «Communists surrender en masse». Ottawa Citizen, 02-12-1982, pàg. 62.
* 1 2 Rousset, Pierre. «The rise and fall of the Communist Party of Thailand» (en anglès). LINKS - International Journal of Socialist Renewal, 09-09-2009. [Consulta: 15 agost 2024].
# Paneis

Els paneis (en llatí panaei, en grec antic Παναῖοι) eren un poble de Tràcia que Tucídides diu que vivien més enllà de l'Estrímon cap al nord. Segons Esteve de Bizanci eren una de les tribus dels edons i vivien prop d'Amfípolis.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Panaei». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 gener 2021].
# Pereulixia kosiensis

Pereulixia kosiensis és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Pakistan fins a Durban (Sud-àfrica).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Partit de la Reforma

«Partit de la Reforma» té aquests significats:
* Àfrica:
** Partit de la Reforma Nacional, partit polític ghanès fundat l'any 1999
** Partit de la Reforma (Rhodèsia)
** Partit de la Reforma (Sud-àfrica) (1975), partit anti-apartheid sud-africà
** Partit de la Reforma (Zàmbia)
** Partit de la Reforma i el Renaixement, partit islamista egipci
** Partit de la Reforma Egipci, partit islamista egipci
** Partit de la Reforma i el Desenvolupament Misruna, partit liberal egipci
* Àsia i Oceania:
** Partit de la Reforma (Nova Zelanda) (extint)
** Partit de la Reforma (Palestina)
** Partit de la Reforma (Singapur)
** Partit de la Reforma o Xinnuy, que vol dir "reforma" en hebreu, partit sionista israelià
** Partit de la Reforma o Al-Islah, que vol dir "reforma" en àrab, partit iemenita
* Europa:
** Partit de la Reforma i la Llibertat, partit polític liberal de Xipre del Nord
** Partit Reformista Estonià, partit polític liberal estonià
** Partit de la Reforma (Grècia) (extint)
** Partit de la Reforma (Gibraltar) (2000-2005), partit ecosocialista gibraltareny
** Partit de la Reforma (Noruega) (extint)
** Partit de la Reforma o Partit Patriòtic (extint) de la Commonwealth Polonesa-lituana, actiu a finals de segle xviii
** Partit de la Reforma (Hongria) (extint), actiu al segle xix
** Partit de la Reforma (Islàndia), partit fundat l'any 2008
** Partit de Reforma, partit moldau, actualment Partit Liberal (Moldàvia)
** Partit de la Reforma (Regne Unit) (extint), actiu al segle xix
** Partit de la Reforma Democràtica (Regne Unit), partit fundat l'any 2011
** Partit de la Reforma (Noruega)
** Partit de la Reforma (Noruega, 1974 - 1975), partit noruec
** Partit de la Reforma (Letònia), partit fundat l'any 2011
** Reforma Jersey, partit social-demòcrata jerseià
* Amèrica del Nord:
** Canadà:
*** Partit de la Reforma del Canadà (1987-2000), partit de gran representació canadenc fins a la seva fusió en l'Aliança canadenca
*** Partit de la Reforma d'Alberta
*** Partit de la Reforma d'Ontario
*** Partit de la Reforma de la Colúmbia Britànica
*** Partit de la Reforma Manitoba (1990s), partit d'extrema dreta canadenca
*** Partit de la Reforma (pre-confederació), moviment d'agitació popular canadenc
** Estats Units d'Amèrica:
*** Partit de la Reforma i la Tolerància Americà (1810s-1820s), partit fundat a Connecticut
*** Partit de la Reforma o Partit de la Reforma Popular (1870s), coalició de partits del segle xix a Wisconsin
*** Partit de la Reforma del Regne Hawaià
*** Partit de la Reforma dels Estats Units d'Amèrica, partit fundat l'any 1995 per Ross Perot
*** Partit de la Reforma de Minnesota, partidaris que van esdevenir el Partit de la Independència de Minnesota
*** Partit de la Reforma Americà, escissió del partit
*** Partit de la Reforma de Síria, grup de pressió estatunidenc
# Pascal Cygan

Pascal Cygan (Lens, França, 29 d'abril de 1974) és un exfutbolista professional francès que jugà de defensa central. Físicament fort i de gran conducció física, es caracteritzà per destacar en la marca i en el joc aeri. El francès va tenir una gran poder de concentració que li permeté no perdre la calma en els moments clau d'un partit.

## Trajectòria

Cygan començà la seva carrera en el Wasquehall a la temporada 1994-95, i després fou traspassat al Lille OSC del seu país, en el qual va romandre durant set temporades; en l'última d'elles (2001-2002) fou elegit com el millor jugador de la Lliga francesa de futbol. Aquests rendiment li va permetre fitxar per l'Arsenal FC anglès, on va romandre fins al seu traspàs al Vila-real CF, equip en el qual va poder viure moments històrics del combinat conegut com el Submarí Groc. Després d'acabar el seu contracte amb l'equip de La Plana a finals de la temporada 2008-2009, fitxà pel FC Cartagena, acabat d'ascendir a la Segona divisió.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Lille OSC | França | 1995-2002 |
| Arsenal FC | Anglaterra | 2002-2006 |
| Vila-real CF | Espanya | 2006-2009 |
| FC Cartagena | Espanya | 2009 - 2011 |

## Palmarés

| Títols | Club | País | Any |
| FA Cup | Arsenal FC | Anglaterra | 2003 |
| FA Premier League | Arsenal FC | Anglaterra | 2004 |
| FA Cup | Arsenal FC | Anglaterra | 2005 |

## Referències

* ↑ «Pascal Cygan - libre - Stats - palmarès». [Consulta: 28 desembre 2019].
# Pascal Boucherit

Pascal Boucherit (Angers, 7 d'agost de 1959) és un piragüista francès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la prova del K-4 1.000 metres del programa de piragüisme. Formà equip amb François Barouh, Philippe Boccara i Didier Vavasseur. També disputà la mateixa prova als Jocs de Seül de 1988 i als de Barcelona de 1992, però en ambdós casos no arribà a la final.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del Món en aigües tranquil·les, tres d'or i una de plata, entre les edicions de 1985 i 1991; així com una medalla de bronze als Jocs del Mediterrani de 1991.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Pascal Boucherit». [Consulta: 2 setembre 2022].
* ↑ «Medal Winners – Olympic Games and World Championships (1936–2007)» p. 1–83. International Canoe Federation, 2008. Arxivat de l'original el 18 maig 2018.
* ↑ «Medal Winners – Olympic Games and World Championships (1936–2007)» p. 1–83. International Canoe Federation, 2008. Arxivat de l'original el 18 maig 2018.
# Patró or

El patró or va ser durant molt de temps el suport del paper moneda en determinada quantitat d'or. En molts països hi va haver un patró bimetàl·lic, és a dir, els bitllets (moneda fiduciària) estaven recolzats per una part d'or i una altra de plata.

## Crisi del patró or

Durant la Primera Guerra Mundial es va començar a abandonar el patró or, ja que els governs bel·ligerants necessitaven imprimir moneda per finançar l'esforç de guerra encara que fos sense tenir la capacitat de redimir aquesta moneda en metall preciós, i es va intentar reconduir la crisi en la Conferència de Gènova en 1922. Després de la Segona Guerra Mundial, va ser substituït pel Patró canvi dòlar - or. La vigència del patró or, que va imperar durant el segle xix com a base del sistema financer internacional, va acabar arran de la Primera Guerra Mundial, de manera que ja no s'utilitza en cap lloc del món. Suïssa va ser l'últim país a abandonar-lo el 1998.

## Patró canvi dòlar - or

El patró canvi dòlar - or és un sistema monetari pel qual es fixa el valor d'una moneda (divisa) en termes d'una determinada quantitat d'or a través del dòlar estatunidenc USD. L'emissor de la divisa garanteix que pot tornar al posseïdor dels seus bitllets la quantitat d'or representada en ells. Aquest sistema es va implantar en la Conferència de Bretton Woods, quan va sorgir el Fons Monetari Internacional (FMI) el 1944. Les divises que garantien el canvi a l'or van ser el dòlar i la lliura esterlina. Aquest sistema va donar lloc a una estabilitat relativa i duradora, des de 1944 fins a 1971. La majoria de les economies del món es van desenvolupar, de manera que aquesta etapa es coneix en la història com la "Edat d'or".

## Referències

* ↑ Mills, John Saxon. [genoaconference00milluoft The Genoa Conference] (en anglès). Hutchinson & Co., 1922.
* ↑ "És imperatiu que (després de la guerra) les condicions necessàries per a un manteniment efectiu del patró or haurien restaurar sense delació alguna ", (Comissió Cunliffe, John Maynard Keynes)

## Vegeu també

* Tipus de canvi
* Estàndard plata
* Moneda de plata
* Moneda d'or
* Palleta
* Monedes bimetàl·liques

## Bibliografia

* Eichengreen, B. La globalització del capital. Història del sistema monetari internacional . Ed Antonio Bosch, Barcelona, 2000. ISBN 84-85855-95-7
# Periodisme conversacional

Periodisme conversacional o el periodisme com a conversa és una recerca de camps tan variats com l'anàlisi de la xarxa d'ordinadors per a la comunicació d'ordinadors que suggereix característiques clau, o en l'argot acadèmica, les variables:
* Coorientació/homofília: similitud percebuda del periodista.
* La presència social: percepció humana del periodista.
* Interactivitat: percep la interacció / col·laboració en línia entre el periodista i els ciutadans.
* Amabilitat: obertura percebuda a les idees dels ciutadans, l'accessibilitat.
* La informalitat: la percepció del to informal amb el públic.
La credibilitat i l'experiència poden ajudar. Això confirma el que els investigadors s'han preguntat durant anys: que la credibilitat no és només un fet racional, sinó un fet social. Per altra banda la publicació digital es practica per les masses, i és inseparable de la pràctica del periodisme. El recull de notícies i la distribució han canviat per sempre, i el públic és part del procés.

## Referències

* King, K. 2009. Nieman Reports | Journalism as a Conversation. [en línia] Available at: http://www.nieman.harvard.edu/reports/article/100670/Journalism-as-a-Conversation.aspx
* Mitchell, B. 2009. Big Idea: Conversational Journalism | Poynter.. [en línia] Available at: http://www.poynter.org/uncategorized/97407/big-idea-conversational-journalism/
# Pilar Carracelas Argiz

Pilar Carracelas Argiz (Barcelona, 9 de febrer de 1984) és una periodista catalana especialitzada en anàlisi política. Ha participat en tertúlies a TV3 i RAC1. Va llicenciar-se en Periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona i té un màster d'Anàlisi Política per la Universitat Oberta de Catalunya. Ha treballat a Televisió Espanyola, RAC1, TV3, BTV, La Sexta i l'Agència EFE. També dissenya estratègies de continguts web per a empreses. És molt present en les xarxes socials, sobretot a Twitter i a Youtube amb el vídeoblog L'Últim Diumenge Autonòmic. El març del 2022 va signar el manifest Defensem l'escola en català.

## Referències

* ↑ Cumplido, Jordi. «Indignació a les xarxes pels insults a Espanya d'una tertuliana de TV3», 16-04-2020. [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Pilar Carracelas presenta dimarts 'La democràcia a l'helvètica', a l'Espai VilaWeb». [Consulta: 17 juny 2021].
* ↑ «Famosa tertuliana destapa els sous de TV3, RAC1, Catalunya Ràdio i La Sexta». [Consulta: 17 juny 2021].
* ↑ «Més de cent cinquanta personalitats signen un manifest contra la proposta de modificar la immersió». [Consulta: 23 desembre 2022].