OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arico

Arico és un municipi de l'illa de Tenerife, a les illes Canàries. Està situat a la comarca muntanyenca d'Agache i amb una estreta zona costanera. En la seva demarcació existeixen diverses localitats homònimes (Arico el Viejo, Arico el Nuevo, Vila d'Arico) així com els caserius i pagos de La Cisnera, Los Gavilanes, Icor, Porís de Abona, El Río i San Miguel de Tajao.
* Arico el Nuevo
* Arico el Nuevo

## Enllaços externs

* Àrea de Joventud de l'Ajuntament d'Arico Arxivat 2008-03-18 a Wayback Machine.
# Cooper Landing

Cooper Landing és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 369 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cooper Landing tenia 369 habitants, 162 habitatges, i 96 famílies La densitat de població era de 2,2 habitants/km².
Dels 162 habitatges en un 21,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,6% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 40,7% no eren unitats familiars. En el 34% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,2% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 32,2% de 45 a 60 i un 18,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones hi havia 117,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 120,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.844 $ i la renda mediana per família de 51.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.319 $ mentre que les dones 34.276 $. La renda per capita de la població era de 24.795 $. Cap de les famílies i el 2,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cooper Landing». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 15 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cooper Landing». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 15 juliol 2010].
# Castell de Torrelles

El Castell de Torrelles fou un castell medieval d'estil romànic del segle xi situat en el poble de Torrelles de la Salanca, a la comarca del Rosselló (Catalunya Nord).
Estava situat en el mateix nucli principal de població de Torrelles,

## Història

Al segle x, el terme torrellenc estava en mans de diversos monestir i esglésies. Hi tenien alous i possessions -in villa Torrelias- el monestir de Sant Miquel de Cuixà, l'església d'Elna, el monestir de Sant Pere de Rodes (l'església de Sant Pere de Torrelles i el seu alou), el de Sant Genís de Fontanes i el de Sant Pere de Camprodon.
Aquesta fragmentació va persistir al llarg de l'edat mitjana, i la família cognominada Torrelles era tal vegada la més important, però no l'única amb senyoriu en el lloc. Guitard Gausbert i la seva muller Adelaida eren castlans feudataris de Cuixà, el seu fill Bertran en continuà la possessió, i el fill d'aquest, Arnau Bertran, fou el primer a utilitzar de Torrelles. Aquesta família, que també tenia possessions a la Cerdanya, dominaven l'església, el poble i l'alou de Puig-oriol, entre altres terres. Perduraren fins al segle xvi. Ells devien posseir el Castell de Torrelles.
Una altra família important fou la dels Vernet, cossenyors de Torrelles durant molts anys. El 1198 consten diversos cossenyors, en aquest lloc: Ponç IV de Vernat, Ramon I de Castellrosselló, Ramon de Torrelles i el prior d'Espirà, i tots ells foren autoritzats a construir-hi una força o recinte murallat. Això explica l'existència en el terme de fins a quatre fortificacions: el Castell de Torrelles, la Força de la Geràrdia, el castell o Castellàs de Peralada i el castrum Gozberti de Locata, a part de la Mota de Juegues.
El 1322 tot plegat s'incorporà al vescomtat de Canet, acabat de crear, i visqué la mateixa història que el conjunt d'aquest vescomtat.

## Característiques

Molt possiblement, com explica Aymat Catafau, el castell podria tractar-se de la mateixa vila de Torrelles, amb l'església de Sant Julià i Santa Basilissa i el cementiri parroquial en un extrem, que formava un clos amb la façana de les cases donant en un carrer interior, i els patis, amb els safareigs, cap a l'exterior, formant un clos. Segons alguns documents, el castell també podria haver estat al davant mateix del poble, fora d'aquest recinte. De tota manera, els vestigis del castell es troben, en tot cas, en les pedres que formen les cases del nucli vell de Torrelles de la Salanca.

## Bibliografia

* Catafau, Aymat. Les celleres et la naissance du village en Roussillon Xe-XVe siècles. Perpinyà: Presses universitaires de Perpignan, Éditions Trabucaire, 1998 (Études). ISBN 9782905828972.
* Ponsich, Pere. «Castells i fortificacions del Rosselló anteriors al 1300: Torrelles de la Salanca». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «La cellera de Torrelles, en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2015-12-26. [Consulta: 25 desembre 2015].
* ↑ Catafau 1998.
# Herba del pobre home (desambiguació)

«Herba del pobre home» té aquests significats:
* Herba del pobre home o gracíola (Gratiola officinalis) de la família de les plantaginàcies, antigament de les escrofulariàcies
* Reina dels prats (Filipendula ulmaria) de la família de les rosàcies
* Filipèndula comuna o milfulles (Filipendula vulgaris)
# Jackie Chan Adventures

Jackie Chan Adventures és una nord-americà de The Walt Disney Company sèrie animada que se centra a les aventures d'una versió fictícia del conegut actor de pel·lícules d'arts marcials Jackie Chan.
La sèrie es va emetre originalment pel canal Kids'WB! a partir del 9 de setembre del 2000 fins al 8 de juliol de 2005, amb un total de 95 episodis en 5 temporades.
Jackie Chan Adventures és una sèrie d'episodis on Jackie, la seva neboda Jade, el seu oncle, Toru i el capità Black de la secció 13 tracten d'aturar la maldat dels dimonis en els portals. Jackie és un arqueòleg i també un agent. Jackie i els seus amics volen tenir els 12 talismans per tenir poders quan els portals s'obrin i tractar d'eliminar els dimonis que surten, els talismans només poden ajudar a fer el conjur txi ràpid.

## Referències

* ↑ «Jackie Chan Adventures». [Consulta: 23 gener 2021].
# Angkor Vallis

Angkor Vallis és un vallis de 94,96 km de diàmetre de Mercuri. Porta el nom d'Angkor, una antiga ciutat de Cambodja, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2013.

## Referències

* 1 2 «Angkor Vallis». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 30-04-2013. [Consulta: 5 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de valles de Mercuri
# Apogon fasciatus

Apogon fasciatus és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i el Golf Pèrsic fins a Moçambic, Japó i Sydney (Austràlia).

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Apogon fasciatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
* White, J. 1790. Journal of a voyage to New South Wales with sixty-five plates of non descript animals, birds, lizards, serpents, curious cones of trees and other natural productions. Voyage N.S.W.: 1-297, Pls. 1-65.
# Castell de Torèn

El Castell de Torèn era una antiga fortificació medieval del poble de Torèn, a la comuna de Saorra, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord. Era el castell seu de la senyoria de Torèn, històricament lligada a la de Mentet.
Era situat al nord-oest del poble de Torèn, totalment amagat del poble pel bosc existent en aquell lloc. És a l'esquerra del Rec de Torèn, al peu del Camí de los Clots.
Esmentat des del 901, el Castell de Torèn era seu de la senyoria del mateix nom, històricament lligada a la de Mentet. En aquell any, es defineix el territori de Torèn a les delimitacions dels seus veïns Saorra, Escaró, Pi i Fullà.
El castell del segle xiii fou totalment remodelat el segle xix, i a penes queda res de les estructures medievals.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «159 - Saorra i Torèn». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Saorra». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ramos i Martínez, Maria-Lluïsa. «Castells i fortificacions militars del Conflent anteriors al 1300: Saorra. Castell de Torèn». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ El Castell de Torèn en els ortofotomapes de l'IGN
# El Vocero

El Vocero és un tabloide porto-riqueny fundat el 1974 publicat a San Juan. Des de 1974, El Vocero fou inicialment el tercer del quatre diaris més grans de Puerto Rico, darrere El Mundo i El Nuevo Día i per davant en vendes d’El Reportero i El San Juan Star. Amb el tancament provisional el 1990 de El Mundo, El Vocero va esdevenir encara més popular, convertint-se en el segon diari més gran de l'illa. És propietat des de 1985 de Caribbean International News Corp.
Per la major part de la seva història, El Vocero va ser conegut com a diari sensacionalista que dramatitzaba les notícies violentes. Tanmateix, a principi dels anys 2000, el diari va canviar de direcció, esdevenint un diari general, amb una major cobertura d'entreteniment així com notícies empresarials, i portant notícies polítiques.
El 8 d'abril de 2007, Gaspar Roca, un dels fundadors i editor en cap va morir per causa d'una aturada respiratòria i va ser reemplaçat pel seu fill Miguel Roca. Des del 2011 va ser substituït per Peter Miller. A causa de dificultats financeres, el desembre de 2013 El Vocero es va declarar en fallida. El nou propietari i l'editor és Publi-Inversiones, format per un grup d'emprenedors locals i dirigit per Edward Zayas, periodista i editor conegut i Secretari de Premsa del Governador de Puerto Rico, Luis Fortuño.

## Referències

* ↑ «Fallece fundador de El Vocero». Primera Hora, 04-10-2007.

## Enllaços externs

* El Vocero - Lloc web oficial
# Joan Rebolh

Joan Rebolh (en francès Jean Reboul; Nimes, 23 de gener de 1796-28 de maig de 1864) fou un poeta i forner occità del segle xix, ben conegut i apreciat al país nimesenc. Rebolh, catòlic i reialista, sovint fou oposat (d'una manera legítima o no) a Antòni Bigòt (protestant i republicà).

## Biografia

Nascut a Nimes, era fill d'un serraller que havia reeixit professionalment. Aquest va morir jove però els diners que va deixar van permetre d'inscriure l'infant en un pensionat. Quan no tenia més que tretze anys, Rebolh començà a treballar com a copista per a un advocat però va haver de deixar aquesta feina per a esdevenir forner i ajudar la seva mare a nodrir els seus quatre infants. La casa on cresqué es va tornar més tard la seva fleca, en la qual restaria fins a la mort. Es va casar jove però va perdre la dona al cap d'alguns mesos. Es va tornar a casar i hagué de patir una altra vegada una tragèdia. Després d'algunes assaigs d'escriptura, fou després de la mort de la seva dona i del seu infant, el 1828, que Joan Rebolh es va iniciar a la poesia, en escriure el famós poema en francesa l'Ange et l'enfant (L'Àngel i l'infant). Enmig de les seves altres produccions, el seu poema Le dernier jour (El darrer dia) fou d'aquells que van assegurar la seva reputació i la seva plaça honorable en el medi dels poetes i escriptors francesos d'aquell temps.
Fins i tot Chateaubriand va passar qualques hores a Nimes i el va visitar felicitant-lo per les seves obres. Lamartine i altres celebritats d'aquell temps van visitar també el poeta nimesenc. Alexandre Dumas que va passar visitar-lo el 1838 el va descriure així: C'était un homme de trente-cinq à trente-sept ans, d'une taille au-dessus de la moyenne, avec un teint d'un brun presque arabe, des cheveux noirs et luisants, des dents d'émail, Ce regard fut rapide et profond, et je m'aperçus alors qu'il avait des yeux magnifiques, de ces yeux indiens puissants et veloutés, faits pour exprimer l'amour et la colère.
El 1852, el govern imperial volgué decorar Joan Rebolh (que era reialista), però aquest va respondre que no es pensava ser passat a l'estat de monument i refusà la recompensa.
Poc de temps després va morir d'una malaltia ben llarga, un decret imperial del 17 de juny de 1865 feu passar la deliberació del Consell Municipal de Nimes de l'11 de juny de 1864 que donava el nom del carrer "Jean Reboul" a l'antic carrer de la Carretariá, prop de les Arenes.

## Enllaços externs

* Poesies en francès de Rebolh a Google books
* Le dernier jour, poema en francès a Google books
* Les traditionnelles, poesies en francès a Google books
# Trachinotus baillonii

Trachinotus baillonii és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 60 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins al sud del Japó i Mangareva.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ampelocalamus

Ampelocalamus és un gènere de bambús de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.
# Corrado Lorefice

Corrado Lorefice (Ispica, 12 d'octubre de 1962) és un religiós i arquebisbe italià. Va ser ordenat sacerdot el 30 de desembre de 1987. Fou nomenat arquebisbe de Palerm el 27 d'octubre de 2015.

## Obra

* Gettate le reti: itinerario parrocchiale di preghiera per le vocazioni, Milan : Edizioni Paoline, 2004 ISBN 88-315-2602-2
* Dossetti e Lercaro: la Chiesa povera e dei poveri nella prospettiva del Concilio Vaticano II, Milan : Edizioni Paoline, 2011, ISBN 978-88-315-4003-2
* La compagnia del Vangelo: discorsi e idee di don Pino Puglisi a Palermo, Reggio Emilia, San Lorenzo, 2014 ISBN 978-88-8071-228-2

## Referències

* ↑ Don Lorefice è il nuovo arcivescovo di Palermo: c’è la nomina ufficiale (italià)
* ↑ Rinuncia dell'arcivescovo metropolita di Palermo (Italia) e nomina del successore (italià)

## Enllaços externs

* Catholic Hierarchy
# Arquidam II

Arquidam II (en llatí Archidamus, en grec antic Ἀρχίδαμος) fou rei d'Esparta el 17è dels europòntides, fill de Zeuxidam (anomenat Cinisc per molts espartans) que havia mort abans que el seu pare Leotíquides. Va pujar al tron després de la deposició del seu avi l'any 469 aC. Va regnar fins aproximadament el 427 aC.
Leotíquides, després d'haver perdut a Zeuxidam, va contreure segones núpcies amb Eurídama, germana de Meni i filla de Diactòrides. Aquesta segona esposa no va tenir fills mascles, solament una filla anomenada Lampitó, que va donar en matrimoni al seu net Arquidam. Va ascendir al tron després que el seu avi, Leotíquides, fos bandejat vers el 476 aC després de ser acusat de suborn.
El 465 o 464 aC Esparta va patir un gran terratrèmol que va deixar la ciutat en ruïnes i va afectar tot Lacònia. Va reunir els espartans que van sobreviure per fer front a una possible revolta dels ilotes. Durant nou anys va combatre els revoltats messenis junt amb Nicomedes, regent de Pleistonax. El seu col·lega Pleistarc ja hauria mort en aquest moment. Va fer expedicions a Dòrida i a Delfos i va fer la guerra a Atenes que va acabar amb una treva de 30 anys en la que potser no va participar.
La guerra del Peloponès va portar durant els primers deu anys el nom de guerra d'Arquidam, però realment només va participar en dues expedicions a l'Àtica: el tercer any un atac a Platea i el quart any un atac a l'Àtica mateix (428 aC). El 427 aC ja era comandant Cleòmenes I i devia morir aquell mateix any doncs el 426 aC ja apareix el seu fill i successor Agis II com a rei.
Va deixar dos fills, Agis, ja mencionat, de la seva dona Lampito, germanastra de son pare, i Agesilau, de la seva segona dona Eupòlia. Va deixar també una filla anomenada Cinisca.

## Referències

* ↑ Archidamus II a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 266-267
# Cooper Square

La Cooper Square (literalment Plaça Cooper) és una important cruïlla de Manhattan, a New York. Se situa a la unió entre Bowery, l'East Village i la Lower East Side, al sud de l'illa. La Cooper Union està situada a l'extrem nord de la plaça, i el college com la plaça deuen el seu nom a Peter Cooper, cèlebre inventor originari de la ciutat.

## Referències

* ↑ «Bowery - Houston - Bleecker Transportation Study». New York City Department of Transportation, pàg. 7-7 [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «"S" Streets of New York» (en anglès). NYC Streets. Arxivat de l'original el 17 juny 2021. [Consulta: 3 juliol 2022].
# Saori Haruguchi

Saori Haruguchi (春口 沙緒里, Haruguchi Saori, Onojo, Fukuoka, 20 de gener de 1987) és una nedadora japonesa, especialitzada en les disciplines de papallona i estils. Va representar la seva el Japó als Jocs Olímpics d'estiu de 2008 que es van celebar a Pequín, col·locant-se entre les 30 millors nedadores en els 400 metres combinats individuals. El mateix any, Haruguchi es va convertir en la primera campiona de natació de la història de la universitat, quan va assolir un rècord de competició d'1:52.39, guanyant el títol de papallona de 200 metres al Campionat de Natació i Busseig de la Divisió I de la NCAA a Columbus, Ohio. És membre de l'equip de natació d'Oregon State Beavers i està llicenciada en desenvolupament humà i ciències familiars a la Universitat Estatal d'Oregon a Corvallis.
Haruguchi va competir només en els 400 metres combinats individuals femenins als Jocs Olímpics d'estiu de 2008, a Pequín. Per poder accedir als Jocs, havia superat el temps mínim de la FINA, que era de 4:38.94, i va aconseguir una sorprenent victòria sobre la seva rival Maiko Fujino. D'aquesta manera va ingressar a la selecció japonesa per a les proves olímpiques de Tòquio. Competint contra algunes nedadores notables a la quarta fase, inclosa la de la nació amfitriona, la xinesa Li Xuanxu, la millor aspirant a la medalla Stephanie Rice d'Austràlia i la tres vegades medallista olímpica Kirsty Coventry, de Zimbabwe, Haruguchi va dominar la primera llargada de papallona però, tot i que va perdre avantatge en el darrer gir, va aconseguir aguantar la setena posició sobre la canadenca Alexa Komarnycky, amb un avantatge d'1,66 segons. El temps preliminar de Haruguchi de 4:45.22 no va ser suficient per classificar-se per a la final entre les vuit primeres, i va acabar vint-i-setena de la general d'una llista de trenta-vuit participants.

## Referències

* ↑ «Saori Haruguchi». Beijing 2008. [Consulta: 16 gener 2016].
* ↑ , 23-03-2008.
* ↑ , 22-03-2008.
* ↑ , 19-04-2008.
* ↑ , 16-04-2008.
* ↑ «Women's 400m Individual Medley Heat 4». Beijing 2008. NBC Olympics. Arxivat de l'original el 21 agost 2012. [Consulta: 4 desembre 2012].

## Enllaços externs

* NBC Olympics Perfil
* Jugador Bio – Oregon Castors Estatals
# Vestit de la Moma

El vestit de la Moma, és una peça en dipòsit, propietat de la indumentarista valenciana Victoria Liceas, que es pot veure al Museu d'història de València.
La peça presenta la indumentària que s'utilitza a una de les danses del Corpus, l'anomenada dansa de la Moma i els Momos (possiblement el ball més antic de la festivitat del Corpus). Aquesta dansa simbolitza la lluita entre la virtut i els set pecats capitals, amb el triomf final de la virtut, la Moma, que està representada per un home abillat amb roba femenina.
De fet, tots els personatges que participen en aquesta dansa són homes, fins i tot el de la Moma, que figura ser una dona vestida de blanc, de cap a peus, i que porta la cara tapada per una careta i un tul blanc. A més, les mans les du cobertes per guants, també blancs, i està tocada amb una gran corona de llautó i flors blanques. Per acabar, a la mà dreta porta el ceptre, com a atribut.
El vestit, datat del segle xx, és una representació de la vestimenta típica del segle xviii, confeccionat amb cotó i seda, i al museu té el número d'inventari 6/402.

## Referències

* 1 2 3 «Piezas MhV | Relecturas» (en castellà). [Consulta: 27 febrer 2018].
* 1 2 «La indumentaria de la Moma: los secretos de un vestido único» (en castellà). Espai d'indumentària, 02-06-2015.
* 1 2 Levante-EMV. «Lo que esconde la Moma - Levante-EMV». [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ Cervantes, Biblioteca Virtual Miguel de. «LA DANZA DE LA MOMA DEL CORPUS DE VALENCIA / Atienza PeÑarrocha, Antonio | Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes» (en castellà). [Consulta: 27 febrer 2018].
* 1 2 «FIESTA DEL CORPUS CHRISTI». [Consulta: 27 febrer 2018].
* 1 2 [http://mayores.uji.es/proyectos/proyectos2008/corpus-christi-valencia-MCLopez.pdf EL CORPUS CHRISTI DE VALENCIA] (tesi) (en castellà). Castelló: Jaume I, 2008, p. 16 [Consulta: 27 febrer 2018]. Arxivat 2013-07-15 a Wayback Machine.
* ↑ «Moma | Carlos Salvador. Indumentaria Valenciana. Confeccion a medida. Traje de fallera.» (en castellà). Carlos Salvador. Indumentaria Valenciana. Confeccion a medida. Traje de fallera., 15-06-2010.
* ↑ «Así viste L'Atelier de la Seda a la Moma del Corpus - Indumentat» (en castellà). Indumentat, 06-06-2017.