OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El más fabuloso golpe del Far-West

El más fabuloso golpe del Far-West és una pel·lícula de Spaghetti Western de coproducció hispano-franco-italiana escrita i dirigida per José Antonio de la Loma i protagonitzada per Mark Edwards, Carmen Sevilla i Charly Bravo.

## Sinopsi

Un grup de set proscrits planeja atacar el Sun Valley Bank. La idea bàsica és fer explotar el passadís del banc fent servir una rasa a sota per arribar a la caixa forta. Per practicar i distreure, fan explotar diversos edificis de la ciutat. L’acció acuradament planificada, dirigida per Michigan i Reyes, amb tasques estrictament distribuïdes per a cadascun dels membres de la colla, va com un rellotge. L’atac té èxit, encara que amb una gran quantitat de vessament de sang, i tothom fuig a les muntanyes nevades properes. Allà, però, comencen a desenvolupar-se tensions; aviat un dels lladres intenta escapar amb el botí. En el tiroteig resultant, el cavall ple de diners passa i troba el camí de tornada a la ciutat. Reyes el persegueix i, en arribar a Sun Valley, és aclamat com un heroi que suposadament torna els diners robats.

## Cast

* Mark Edwards - Michigan
* Carmen Sevilla - Marion
* Charly Bravo - Poldo
* Patty Shepard - Lupe
* Piero Lulli - Jeremias
* Barbara Carroll - Sophia
* Frank Braña - Jess
* Yvan Verella - Budd
* Jaume Picas
* Poldo Bendandi
* Osvaldo Genazzani
* Mercedes Linter
* Fernando Bilbao
* J. Lintermans
* Juanito Santiago
* Fernando Sancho - Reyes
* Miquel Bordoy

## Crítica

La pel·lícula va obtenir ressenyes mitjanes; la primera part, que es reserva per a la minuciosa representació del robatori a un banc, segueix les lleis de la pel·lícula de Caper i es considera "una mica exagerada en aquests anys" (vista massa sovint en el moment de la creació); la segona part es descriu com més atmosfèrica, tot i que es diagnostiquen forats en la lògica del guió i poca acció.

## Premis

Fernando Sancho va rebre el premi al millor actor principal als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1971.

## Referències

* ↑ Weisser p.43
* ↑ El más fabuloso golpe del Far-West, abc.es
* ↑ The Boldest Job In The West Arxivat 2016-10-13 a Wayback Machine. a spaghettiwesterns.1g.fi
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 245-248

## Bibliografia

* Thomas Weisser. Spaghetti Westerns--the Good, the Bad and the Violent: A Comprehensive, Illustrated Filmography of 558 Eurowesterns and Their Personnel, 1961-1977. McFarland, 2005.

## Enllaços externs

* El más fabuloso golpe del Far-West a Internet Movie Database (anglès)
* Fitxa de El más fabuloso golpe del Far-West a ElDoblaje.
# Daigo Fukuryu Maru

Daigo Fukuryū Maru(第五福龍丸) [Drac Afortunat 5] fou una barca pesquera japonesa, que fou exposada i contaminada per radiació nuclear de l'aparell termonuclear Castle Bravo dels Estats Units durant les proves a l'atol de Bikini l'1 de març de 1954. Kuboyama Aikichi, el patró de la barca, morí sis mesos després, patint d'enverinament de radiació. És considerat la primera víctima de la bomba d'hidrogen.

## Referències

* ↑ Álvarez, Jorge. «Daigo Fukuryū Maru, el barco pesquero japonés alcanzado por la nube radiactiva de un ensayo nuclear» (en espanyol europeu), 06-09-2017. [Consulta: 29 desembre 2022].
* ↑ «Daigo Fukuryu Maru - Dark Tourism - the guide to dark travel destinations around the world». [Consulta: 29 desembre 2022].
# Bel Air (Maryland)

Bel Air és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 10.080 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bel Air tenia 10.080 habitants, 4.235 habitatges, i 2.511 famílies. La densitat de població era de 1.385 habitants per km².
Dels 4.235 habitatges en un 28,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 40,7% no eren unitats familiars. En el 35,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,1% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 17,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.135 $ i la renda mediana per família de 58.299 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.412 $ mentre que les dones 29.207 $. La renda per capita de la població era de 23.737 $. Entorn del 4% de les famílies i el 6,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bel Air». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bel Air». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Podperebor

Podperebor (rus: Подперебор) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que el 2016 tenia 3 habitants. Es troba al marge dret del riu Xakva, davant de Perebor.

## Referències

* ↑ «Сведения о численности населения на 1 января 2016 года по Переборскому сельскому поселению» (en rus). [Consulta: 27 agost 2023].
# Crommelin (cràter)

Crommelin és un antic cràter d'impacte que es troba a les proximitats del pol sud de la Lluna, a la cara oculta de la Lluna. Es troba al nord del gran cràter Zeeman, i a l'est-nord-est de Numerov.
* Vista obliqua de la vora oest. Missió Lunar Orbiter 5
* Cràters satèl·lit
Aquesta formació ha estat gairebé completament desgastada per impactes posteriors, deixant poc més que una depressió a la superfície lunar. Un cràter igualment desgastat s'estén a través de la vora nord. Crommelin X està unit al perímetre nord-oest, formant un bombament cap a l'exterior. Els dos cràters més grans de l'interior formen una parella a prop de la vora sud. Presenta un lleuger pic central, que consisteix en poc més que una petita elevació sobre la superfície circumdant.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Crommelin.
| Crommelin | Coordenades | Diàmetre |
| C | 66° 24′ S, 144° 48′ O﻿ / ﻿66.4°S,144.8°O﻿ / -66.4; -144.8﻿ (Crommelin C) | 44 km |
| W | 66° 00′ S, 152° 42′ O﻿ / ﻿66.0°S,152.7°O﻿ / -66.0; -152.7﻿ (Crommelin W) | 24 km |
| X | 66° 18′ S, 150° 00′ O﻿ / ﻿66.3°S,150.0°O﻿ / -66.3; -150.0﻿ (Crommelin X) | 26 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Peter Taylor

Peter Geoffrey Taylor (16 de gener de 1926, Luton - 20 d'octubre de 2011) va ser un botànic britànic que va treballar en els Reials Jardins Botànics de Kew en la seva carrera en botànica. Taylor es va unir a l'equip de l'Herbari de Kew en el 1948; i va començar a publicar les seves primeres espècies noves com Utricularia pentadactyla, en el 1954.
El 1973, Taylor va opositar i va guanyar un lloc com a curador de la Divisió Orquídies de l'herbari i, d'acord amb les directives de Kew, "sota la seva direcció, revitalitzar la taxonomia de Orchideae i millorats els seus contactes horticulturals."
Taylor participa en l'expedició de deu mesos amb Milne-Redhead a l'Àfrica oriental. A finals de la dècada del 1960 s'orienta cap a la flora d'Amèrica, i fa una expedició al sud-est d'Amèrica del Nord.
El 1976 va en l'expedició de Kew cap a les orquídies aquàtiques del Panamà i de l'Equador. El 1979 i 1980 fa diverses expedicions a Austràlia on troba nombroses noves espècies.
L'agost de 1981 encara va en expedició a Bangalore a l'Índia; on descriu diverses espècies noves.
Kew retira a Taylor cap al 1986, però continua concloent la seva magistral obra, en el 1989 " El gro. Utricularia "; ja que un dels enfocaments principals de Taylor va ser la botànica del gènere Utricularia. Ha nomenat a moltes de les seves espècies i atès el 1986 la més comprensiva monografia del gènere, on es va haver de revisar el 1989.

## Algunes publicacions

* 1955. „Flora of Trinidad & Tobago
* 1973. „Flora of Tropical East Africa“
* 1975. „Flora of Equador“
* 1976. „Flora of Panama “
* 1988. „Flora Zambesiaca“
A gener de 2012 té a favor seu la identificació i classificació de 212 noves espècies.

## Referències

* ↑ Taxonomía de Orquídeas en Kew.
* ↑ Taylor, Peter. 1989.
* Zander, Robert; Fritz Encke; Günther Buchheim; Siegmund Seybold (eds.) Handwörterbuch der Pflanzennamen (diccionari de butxaca dels noms de les plantes) 13a ed. Ulmer Verlag, Stuttgart 1984, ISBN 3-8001-5042-5
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Engrish

El mot anglès engrish es fa servir per indicar el llenguatge híbrid amb els típics errors d'anglès de persones que tenen una llengua d'Orient com a llengua materna, com ara el xinès, japonès o coreà.
El resultat de traducció automàtica o amb diccionary pot ser incomprensible, absurd o involuntàriament humorístic. La paraula al·ludeix a la difficultat de persones de parla japonesa de diferenciar els fonemes «L» i «R». De vegades pot reflectir una actitud despectiva envers persones que intenten parlar una llengua que no és la seva.
N'hi ha altres variants amb més o menys el mateix significat: Janglish, Jangrish, Japalish, Japanglish, Japanlish, Japenglish, Japglish, Japlish, Jenglish, Jinglish, Nihonglish i Niplish. És un fenomen comparable a altres hibriditzacions lingüístiques com el catanyol o l'spanglish. La paraula engrish o les variants, es fan servir per designar fenòmens molt diferents:
* anglès dolent
* anglès com es parla per japonesos
* anglès bastarditzat
* anglès aproximatiu de la propaganda comercial, per crear una sensació de modernitat
* un japonès amb massa manlleus d'anglès
* un manlleu de l'anglès
* una traducció còmica o estranya
* una traducció mot per mot, sense respectar la sintaxi de l'anglès
Mutatis mutandis això es produeix també en altres llengües intermediàries que eixen de la proximitat o la cohabitació de dues llengües.

## Referències

* 1 2 Ziemba, Christine N. «Translate at your own risk» (en anglès). The Los Angeles Times, 05-12-2004.
* ↑ Schmidt, Brie. «Engrish and Why Japan Struggles with the English Language» (en anglès). Guidable, 28-04-2021. [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ Lambert, 2017, p. 6.
* ↑ Lambert, 2017, p. 6-7.

## Bibliografia

* Lambert, James «A multitude of “lishes”: The nomenclature of hybridity» (en anglès). English World-Wide, 38, 3, 2017. Arxivat de l'original el 2020-07-29. DOI: 10.1075/eww.38.3.04lam. ISSN: 0172-8865 [Consulta: 11 desembre 2021].
* Caires, Steven. The joys of Engrish [L'engrish engresca] (en anglès). Nova York: Jeremy P. Tarcher/Penguin, 2005, p. 112. ISBN 1-58542-452-8.
# Mariano Stabile

Mariano Stabile (Palerm, Itàlia, 12 de maig de 1888 - Milà, 11 de gener de 1968) fou un baríton italià particularment associat amb el repertori italià i en especial a l'òpera Falstaff de Giuseppe Verdi.

## Carrera

Va estudiar a l'Acadèmia de Santa Cecília de Roma amb Antonio Cotogni, debutant el 1909 a Palerm com a Marcello a La bohème de Giacomo Puccini.
Va debutar el 1911 a Sant Petersburg, al Teatre del Liceu de Barcelona en la temporada 1913-1914, interpretant Il trovatore de Verdi i Il barbiere di Siviglia de Gioachino Rossini, i a l'Òpera de París el 1917, com Amonasro d'Aida de Verdi.
El 1918 va debutar al Teatro Colón de Buenos Aires com a Fígaro d'Il barbiere di Siviglia, al costat d'Ángeles Ottein, cantant després el paper d'Escamillo de Carmen de Georges Bizet, Taddeo de Pagliacci de Ruggero Leoncavallo, Ford de Falstaff i a l'estrena mundial de Tucumán de Felipe Boero, amb Hina Spani i Aureliano Pertile.
La seva absoluta consagració li va arribar sota la direcció del director italià Arturo Toscanini quan ho va triar per al Falstaff en la reobertura de La Scala del 1921, paper que cantaria 1200 vegades en la seva carrera.
A La Scala va cantar fins al 1955, com Gérard, Scarpia, Iago, Malatesta, Dulcamara, Beckmesser, Schicchi, Belfagor (d'Ottorino Respighi) i a la reestrena d'Il turco in Italia del 1955, amb Maria Callas.
Stabile va actuar al Covent Garden de Londres entre 1926 i 1931, al Festival de Glyndebourne i Festival de Salzburg entre 1931 i 1939, i el 1948 al Festival d'Edimburg com a Dr. Malatesta a Don Pasquale, sent la seva única aparició als Estats Units d'Amèrica a l'Òpera Lírica de Chicago el 1924.
Stabile posseïa una veu excel·lent, si bé limitada en l'agut, que va fer servir amb intel·ligència i estil, destacant-se per la seva dicció i qualitats d'actor, especialment en comèdia.
En retirar-se, es va dedicar a l'ensenyament al Conservatori de Pesaro, on va ser mestre de cant fins al 1959.
Es va casar amb la soprano Gemma Bosini (1890-1982), amb qui actuava sovint.

## Discografia

* Verdi: Falstaff / Victor de Sabata, Stabile, Renata Tebaldi, Cesare Valletti, 1951.
* Mozart: Così fan tutte / Karl Bohm, Danco, Giulietta Simionato, Morel.
* Mozart: Le nozze di Figaro / Bruno Walter, Ezio Pinza, Stabile, Salzburg 1937
* Rossini: Il turco in Italia / Gianandrea Gavazzeni, Maria Callas, Nicolai Gedda, Nicola Rossi Lemeni, 1954.

## Referències

* D. Hamilton (ed.), The Metropolitan Opera Encyclopedia: Complete Guide to the World of Opera (Simon and Schuster, Nova York 1987). ISBN 0-671-16732-X Error en ISBN: suma de verificació no vàlida
* Roland Mancini i Jean-Jacques Rouveroux, Guide de l'opéra, les indispensables de la musique (Fayard, 1995). ISBN 2-213-01563-5
* G. Gualerzi: Stabile – a Centenary Tribute, Opera, xxxix (1988), 1190–94
# Port de Portbou

El Port de Portbou és un port esportiu situat al sud de la badia homònima, entre la població de Portbou (Alt Empordà) i la punta de Gatillepis, arrecerat pels penya-segats de la serra de l'Albera, que el protegeixen de la tramuntana. És el port més septentrional de Catalunya, a tocar de la frontera amb França.
Va ser construït pel Consorci Port de Portbou, integrat per la Generalitat de Catalunya al 50%, l'Ajuntament de Portbou al 30% i el Club Nàutic de Portbou amb el 20%, Consorci que en porta la gestió. L'obra començà el 1992 i es va inaugurar el 2003. Té una capacitat de 297 amarradors per a embarcacions de fins a vint metres d'eslora. Acostuma a tenir places per a embarcacions transeünts. Disposa de rampa de varada, serveis de reparació i manteniment, vestidors, subministrament de combustible, aparcament i un escar per a la hibernació amb pòrtic elevador que atrau també barques de pesca. La bocana té una amplada de 40 m i un calat de 10 m, amb un calat interior de 1 a 10 m.

## Referències

* ↑ «Port de Portbou». Catalunya.com.
* ↑ «Portbou inaugura finalment el port nou, que s'havia començat a construir l'any 1992». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 20-07-2003.
* ↑ «Port de Portbou». Ports de la Generalitat. Generalitat de Catalunya.
# Preventori

Un preventori era una institució o edifici destinat a la prevenció del desenvolupament i propagació de malalties, com la tuberculosi infantil. Populars a principis del segle xx, van ser dissenyats per aïllar aquests pacients dels individus no infectats, així com dels pacients que presentaven símptomes externs. Es buscaven ubicacions al camp, aïllades i altes per a la respiració de l'aire pur, o aprofitant l'existència d'aigües termals. El filantrop Nathan Straus va obrir el primer preventori a Preventorium Road a Lakewood, Nova Jersey el 1909. A Espanya van tenir especial importància, i se'n van crear nombrosos per iniciativa estatal durant el franquisme. Avui en dia estan abandonats o rehabilitats per a usos turístics.

## Referències

* ↑ The Garrett Building: An Architectural Record of the Children's Preventorium Movement, Rebecca Snynder, University of Virginia.
* ↑ Bono, Ferran «No es un espíritu, es la ruina que no perdona» (en castellà). El País [Madrid], 15-08-2016. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Preventori de la Savinosa». Cercador Inventari del Patrimoni Arquitectònic. [Consulta: 19 febrer 2020].
* ↑ «Mujeres que estuvieron en cárceles para niñas» (en castellà). Periódico Diagonal, 25-10-2012. Arxivat de l'original el 2012-10-25. [Consulta: 19 febrer 2020].
# Brahmadeva

Brahmadeva (hindi: ब्रह्मदेव) (Mathura, c. 1060 - c. 1130) va ser un matemàtic i astrònom indi del segle XI dC.
Va ser l'autor d'un llibre titulat Karana Prakasa, que era un comentari de l'Aryabhatiya d'Aryabhata en nou capítols que segueixen la mateixa disposició que l'original d'Aryabhata. La seva única originalitat resta en la trigonometria, les taules trigonomètriques i les seves aplicacions a l'astronomia.
Va ser escrit el 1092 i se'n conserven dos manuscrits del segle XVII. El llibre va ser molt popular a les regions de Madras, Tamil Nadu i Karnataka.

## Referències

* ↑ Mehta, 2016, p. 26.
* ↑ Gupta, 1978, p. 134.
* ↑ Pingree, 2003, p. 23-24.

## Bibliografia

* Gupta, Radha Charan «Indian Values of the Sinus Totus» (en anglès). Indian Journal of History of Science, Vol. 13, Num. 2, 1978, pàg. 125-143. ISSN: 2454-9991.
* Mehta, Nitin. India: A Civilization the World Fails to Recognize (en anglès). Educreation Publishing, 2016. ISBN 978-1-61813-407-3.
* Pingree, David. A Descriptive Catalogue of Sanskrit Astronomical Manuscripts (en anglès). American Philosophical Society, 2003. ISBN 0-87169-250-3.
El llibre va ser editat modernament el 1899:
* Dvivedi, Sudhakara (editor). Karanaprakasah. Fl. 11th Cent. Brahmadeva (en anglès). Creative Media Partners, 2016. ISBN 9781372958151.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Brahmadeva» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Pingree, David. «Brahmadeva» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 13 abril 2024].
# Maury Dexter

Maury Dexter (Paris, 12 de juny de 1927 - Simi Valley, 28 de maig de 2017) (nascut Morris Gene Poindexter) va ser un productor i director estatunidenc de cinema i televisió. Va treballar diverses vegades per a Robert Lippert i l'American International Pictures.

## Biografia

Dexter va néixer a París, Arkansas, fill de William Henry i Emma (nascuda Foster) Poindexter. Té tres germans, Foster, William Jr. i James.
Dexter va entrar per primera vegada en l'espectacle com a actor adolescent al curt de The Three Stooges, Uncivil War Birds (1946). Després d'alguns papers secundaris de cinema, va treballar a la televisió fins al servei militar i la Guerra de Corea; després de llicenciar-se, va actuar a The Hank McCune Show (1950). Un treball amb Regal Films del cineasta Robert L. Lippert finalment va portar a Dexter a produir i dirigir en aquesta producció independent, on moltes de les pel·lícules van ser filmades en set dies amb pressupostos de 100.000 dòlars.
Membre del Consell Directiu d'Amèrica des de 1956, Dexter va dirigir 20 pel·lícules en un any per a la 20th Century Fox. En el decenni de 1960, tenia la seva pròpia empresa de producció, però l'àpex de la seva carrera va arribar quan es va convertir en director per a dues sèries de l'NBC de gran èxit produïdes per l'actor Michael Landon, que va crear, va protagonitzar, i va produir Little House on the Prairie (1974–83) i Highway to Heaven (1984–89).
Dexter va morir a Simi Valley, Califòrnia, als 89 anys.

## Filmografia

* Walk Tall (1960)
* Young Guns of Texas (1962)
* The Day març Invaded Earth (1963)
* The Young Swingers (1963)
* Harbor Lights (1963)
* House of the Damned (1963)
* Police Nurse (1963)
* Surf Party (1964)
* Raiders from Beneath the Sea (1964)
* Django the Condemned (1965)
* The Mini-Skirt Mob (1968)
* Maryjane (1968)
* The Young Animals (1968)
* Hell's Belles (1969)

## Referències

* 1 2 «Maury Dexter's Obituary on Ventura County Star». Ventura County Star, 02-06-2017. [Consulta: 19 juliol 2017].
* ↑ Maury Dexter a Internet Movie Database (anglès)
# Mu (zen)

Mu (japonès/coreà), Wu (xinès tradicional: 无, simplificat: 无 pinyin: wu),Vo (vietnamita) és una paraula que toscament pot ser traduïda per "cap", "sense". Encara que es fa servir com prefix per a indicar l'absència d'alguna cosa (ex., 无线 musen per "sense fils"), és més coneguda per ser la resposta de certs koans i altres preguntes de la tradició budista zen per indicar que la pregunta que es respon és incorrecta i posteriorment per haver estat reciclada en el folklore esotèric dels furoners com a resposta a altres preguntes de l'estil de pregunta capciosa.
El famós koan Mu és el següent: Un monjo va preguntar a Zhaozhou, un mestre zen xinès (en japonès, Joshu): "Té un gos la naturalesa de Buda o no? ", Zhaozhou va respondre:" wu "(en japonès, Mu).
Alguns mestres budistes sostenien que criatures com els gossos tenien naturalesa de Buda. Altres, que no la tenien. La resposta de Zhaozhou s'interpreta com que aquesta classe de pensament categòric és un deliri. En altres paraules, tant "sí" com "no" són alhora correctes i incorrectes. Aquest koan ho empren tradicionalment els estudiants de l'escola Rinzai de Zen en la seva iniciació a l'estudi del zen.

## Discordianisme

D'acord amb el discordianisme, es fa servir la resposta "Mu" per respondre a la pregunta: "Quan un arbre cau enmig del bosc i ningú ho escolta, produeix algun so?"

## Vegeu també

* Koan
* Wu wei
# Crystal Emmanuel

Crystal Emmanuel (n. 27 nov 1991 a Scarborough, Ontario) és una atleta de pista canadenca que s'especialitza en els 200 metres. Va finalitzar l'esdeveniment de 200m als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012, però va ser eliminada en les semifinals. Al Campionat del Món d'atletisme de 2013, va competir en l'esdeveniment de 200m però va ser eliminada en les eliminatòries després de ser desqualificada per una infracció de carril.

## Referències

* ↑ «2014 CWG bio». Arxivat de l'original el 2016-08-12. [Consulta: 13 juliol 2016].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Crystal Emmanuel
* Crystal Emmanuel Profile at All-Athletics.com Arxivat 2013-11-15 a Wayback Machine.