OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Patesi

Patesi o ensi va ser el títol que se'ls atribuïa als governants de les antigues ciutats estat sumèries. El patesi va ser el governador del bressol de les civilitzacions (Mesopotàmia).

## Origen

La paraula ensi, transliterada com, patesi prové probablement del sumeri en-si-k, 'senyor dels camps'.

## Característiques

El patesi, se situava a la cúspide de l'elit social, econòmica, política i religiosa-sacerdotal de la seva ciutat. Tenia alts càrrecs militars, administratius i polítics a més de diverses funcions.
D'una banda, tenia càrrecs administratius, part important de la distribució dels recursos, que era la seva responsabilitat. A més, era el màxim exponent polític i summe governant de la seva Ciutat i de la regió que aquesta dominés o influís.
Aquest títol assenyala a un rei allunyat de la guerra i consagrat a la religió, la literatura i les bones obres, és aquesta la raó per la qual el patesi, tenia també alts càrrecs sacerdotals, pontificals i religiosos. Tenia accés als temples i liderava l'elit dels alts sacerdots.
Malgrat això, tenia el més alt càrrec militar. Tots els exèrcits i tropes de la ciutat, estaven al comandament d'un general. Aquests generals estaven tots sota la seva subordinació, no obstant això, tenien un cert poder limitat de decisió i autonomia. El patesi també anava al capdavant de tota tropa o exèrcit en cas de conflictes bèl·lics.

## Història

El títol va desaparèixer durant la dominació accàdia i l'annexió de Sumèria i de totes les seves ciutats estat, com a part de l'Imperi Accadi. No obstant això, va ressorgir quan Urbaba va heretar el tron de la Segona Dinastia de Lagaix, governant entre 2164 aC. i 2144 aC.; dinastia que va sorgir després de la caiguda de l'imperi accadi davant la dominació dels gutis, i va constituir el retorn de les "ciutats estat" (Renaixement Sumeri).
Una vegada finalitzada l'hegemonia de Lagash, davant la derrota de l'ensi Nammahni, enfront de les forces de Ur-Nammu (rei d'Ur, fundador de la Tercera Dinastia de Ur i de l'imperi d'Ur), Lagash va passar al domini de l'Imperi d'Ur III, i el títol d'ensi, desapareix per sempre.

## Patesis importants

* Urbaba, Ensi de Lagash (2164 aC. - 2144 aC.): forjador de l'hegemonia de Lagaix a Sumèria.
* Gudea, Ensi de Lagash (2144 aC. - 2124 aC.): reformador de les lleis de Lagaix, durant el seu govern la ciutat va veure la seva etapa de major esplendor.
# East Hill-Meridian

East Hill-Meridian és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 29.308 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Hill-Meridian tenia 29.308 habitants, 9.845 habitatges, i 7.856 famílies. La densitat de població era de 1.267,2 habitants per km².
Dels 9.845 habitatges en un 44,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,7% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 20,2% no eren unitats familiars. En el 15,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.721 $ i la renda mediana per família de 70.598 $. Els homes tenien una renda mediana de 49.623 $ mentre que les dones 35.241 $. La renda per capita de la població era de 23.621 $. Aproximadament el 3,6% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Hill-Meridian». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Hill-Meridian». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Coma-raent

Coma-raent és una coma i una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, dins del territori de l'antic terme d'Aramunt, al Pallars Jussà. També és una coma, tot i que molt oberta.
Està situada al sector nord-oest de l'antic terme d'Aramunt, al sud del Serrat de Narçà, a ponent de les Espujos i al nord-est del Tros d'Ací. És al costat de llevant de la Carretera d'Aramunt.
Consta de quasi 6 hectàrees i mitja (6,4565) de secà, amb zones de matoll i terres improductives.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 19 juny 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Partit Popular Democràtic del Kurdistan

El Partit Popular Democràtic del Kurdistan fou un partit polític kurd, sorgit el 1979 quan Sami Abdurrahman, per un conflicte amb Idris Barzani (fill de Mustafà Barzani), es va escindir del Partit Democràtic del Kurdistan i va formar un nou partit.
El 1988 va integrar-se en el Front del Kurdistan Iraquià i va ajudar a organitzar les eleccions del 19 de maig de 1992 en les que va participar obtenint 9.903 vots (1%) i cap escó. L'agost de 1992 es va unir a l'Aliança Popular del Kurdistan Socialista PASOK (ara rebatejada Partit de la Independència del Kurdistan) i al Partit Socialista del Kurdistan, formant el Partit de la Unitat del Kurdistan.
El 1993, encara liderat per Sami Andurrahman, i junt amb els seus aliats, es va reintegrar al Partit Democràtic del Kurdistan.

## Referències

Martyrs, traitors, and patriots: Kurdistan after the Gulf War, per S. J. Laizer, pàg 131 a
# Baksei Chamkrong

El temple de Baksei Chamkrong forma part del complex arqueològic d'Angkor, al nord de Siemp Reap, Cambodja. El temple s'aixeca molt a prop de la porta sud d'Angkor Thom. Tot el recinte d'Angkor, aquest temple inclòs, ha estat declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

## Història

Fou aixecat per Harshvarman I (910-921) i dedicat a Xiva. El seu successor, Jayavarman IV (921-941), va traslladar la capital a Koh Ker, fins que Rajendravarman II (944-968) va retornar altre cop a Angkor. Fou aquest darrer qui va restaurar el temple (948). Hi ha una inscripció que parla d'una "imatge d'or" de Xiva. Hom pensa que el gruix de l'edifici és d'aquesta època.

## Descripció

Dins un recinte tancat per una muralla, que pràcticament s'ha perdut del tot, s'aixeca una piràmide de laterita de quatre pisos de 27 m de base i 13 m d'alçada. Quatre escalinates, una per a cada costat, condueixen d'una tirada, a través dels pisos, fins a la part superior, on s'aixeca una única torre o santuari, de maó. Té l'entrada encarada a l'orient, tal com és habitual, i presenta, a més, tres altres falses portes, de pedra treballada, que es conserven parcialment. A la inscripció de la porta és on s'esmenta la restauració del temple i també on s'anomenen diversos reis anteriors a la restauració, cosa que fa que tingui una gran importància documental.
* Restes d'un portal del temple
* El santuari
* Falsa porta del santuari

## Bibliografia

* Claude Jacques, Michael Freeman. Angkor cité khmère. Ed. Olizane. Ginebra, 2000. ISBN 2-88086-253-1.
* Jean Laur. Angkor. Flammarion. 2002. ISBN 2-08-200897-5.
* Maurice Glaize. Angkor. J. Maisonneuve. Paris, 2003. ISBN 2-7200-1091-X.
# Paterna del Río

Paterna del Río és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2005 tenia 396 habitants. La seva extensió superficial és de 45 km² i té una densitat de 8,8 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 01′ N, 2° 57′ O. Està situada a una altitud de 1193 metres i a 71 quilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 335 | 363 | 383 | 393 | 386 | 389 | 419 | 415 | 396 | 406 |
# Mikhaïl Ióssifovitx Gurévitx

* Aquest article tracta sobre l'enginyer aeronàutic. Per a l'escaquista vegeu Mikhaïl Gurévitx
Mikhaïl Ióssifovitx Gurévitx (en rus: Михаи́л Ио́сифович Гуре́вич) (nascut el 31 de desembre de 1892 / 12 de gener de 1893 a Rubansxina, va morir el 25 de novembre de 1976 a Moscou), va ser un constructor aeronàutic soviètic.

## Biografia

Nascut en una família jueva dedicada a fer reparacions i tasques de manteniment en els cellers de la petita ciutat de Rubansxina (óblast de Khàrkiv), es va graduar a l'escola secundària d'Ajtyrka l'any 1910, obtenint una medalla de plata, i ingressant a continuació en el departament de matemàtiques de la Universitat de Khàrkiv. Després d'un any d'estudis, és expulsat de la universitat i obligat a abandonar la regió per haver participat en activitats revolucionàries, per la qual cosa decideix traslladar-se a França i continuar la seva educació a la Universitat de Montpeller.
Durant una visita a la seva família l'estiu de 1914, esclata la Primera Guerra Mundial. Això i més tard la Guerra Civil Russa interrompria la seva educació, que reprendria anys més tard tornant a la Universitat de Járkov, on es graduà el 1925 amb un diploma en Física i Matemàtiques, treballant com a enginyer per a la companyia estatal "Calor i Energia".
L'any 1929 Gurévitx es trasllada a Moscou i ingressa a l'oficina d'estudis de Polikàrpov, l'OKB-1. El 1937 dirigeix un dels equips de disseny i el 1939 es posa al capdavant de l'OKB, compartint les tasques de direcció amb Artiom Mikoian. Comença llavors una cooperació fructífera, que dona com a resultat uns avions de combat d'excel·lents prestacions, els MiG. El 1958 passa a dirigir en solitari l'OKB, romanent en el càrrec fins a 1964, any en el qual va rebre un doctorat en ciències. Gurévitx va establir les bases matemàtiques que van propiciar l'èxit de l'OKB Mikoian-Gurévitx. Gràcies als seus càlculs, els avions MiG tenien unes excel·lents prestacions quant a ascens i altitud màxima de vol, especialment a altes velocitats.
Com a recompensa pels seus treballs, va rebre l'Orde de Lenin i va ser nomenat Heroi del Treball Socialista. Va rebre també el Premi Stalin els anys 1941 (pel MiG-1), 1947, 1948 i 1949.
Nota: Les dates dobles indiquen en primer lloc la data segons el calendari julià en vigor fins a la Revolució d'Octubre (1917) i en segon lloc, la data segons el calendari gregorià, utilitzat en els països occidentals des dels segles xvi i xviii.
# Dumfries i Galloway

Dumfries i Galloway (en anglès Dumfries and Galloway, en gaèlic escocès Dùn Phris agus an Gall-Ghaidhealaibh, en scots Dumfries an Gallowa) és una de les 32 council areas o subdivisions administratives d'Escòcia. Es va crear el 1975 mitjançant la unió de la regió històrica de Galloway (antics comtats de Wigtown i Kirkcudbright) i del comtat de Dumfries (o Dumfriesshire).
Té una superfície de 6.426 km² i una població de 148.600 habitants (2008). La capital és Dumfries.
Limita al nord amb les divisions administratives de South Ayrshire, East Ayrshire i North Lanarkshire, a l'est amb els Borders i al sud amb el comtat anglès de Cúmbria. Pel que fa a fronteres naturals, té al nord el fiord de Solway i a l'est el mar d'Irlanda.

## Pobles

* Bentpath
* Chapelknowe
# Conseller polític

El conseller polític és, dins d'una ambaixada, el tercer diplomàtic en ordre jeràrquic, després de l'ambaixador, i el ministre-conseller. Després, venen tots els altres consellers, que poden arribar a ser bastants (de premsa, de cooperació, de defensa, etc.).

## Referències

* ↑ «Vienna Convention on Diplomatic Relations» (pdf) (en anglès). ONU, 1961. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ «Glossary of Diplomatic Terms» (en anglès). e Diplomat. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Many Farms

Many Farms (navaho Dáʼákʼeh Halání) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 1.548 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Many Farms tenia 1.548 habitants, 433 habitatges, i 313 famílies La densitat de població era de 72,7 habitants/km².
Dels 433 habitatges en un 48,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,6% hi vivien parelles casades, en un 23,1% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,39.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 42,4% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 3,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.089 $ i la renda mediana per família de 31.316 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.566 $ mentre que les dones 25.945 $. La renda per capita de la població era de 9.995 $. Aproximadament el 28,2% de les famílies i el 31,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.
Segons el cens dels Estats Units del 2010 el 88,37% són nadius americans, el 7,82% blancs, el 0,32% afroamericans i el 0,13% asiàtics. El 2,07% de la població són hispànics.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Many Farms». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Many Farms». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Partit Popular Democràtic de Jammu i Caixmir

Partit Popular Democràtic de Jammu i Caixmir (Jammu and Kashmir People's Democratic Party) és un partit polític de Jammu i Caixmir.
Fou fundat el 1999 per l'ex ministre federal, Mufti Mohammed Sayeed, i va guanyar per molt poc les eleccions de 2002 a Jammu i Caixmir i va formar govern colligat amb el Partit del Congrés Parlamentaris. El 2005 va renovar la coalició amb el Congrés. El seu dirigent actual és Mehbooba Mufti mentre que Mufti Mohammad Sayeed és el president.
# Baktaix

Muhyí-d-Din Baktaix o Ertaix o Baktak fou un efímer príncep seljúcida de Damasc, fill de Tútuix I.
Quan va morir el seu pare tenia només un any i així es va lliurar de la massacre dels prínceps ordenada pel fill gran Ridwan que no volia competidors. També se'n va lliurar un altre germà, Duqaq, que es va refugiar a Damasc on fou reconegut com a sobirà. Duqaq va morir el 8 de juny de 1104 i llavors l'atabeg Dhàhir-ad-Din Tughtikín va proclamar emir a Ertash o Baktash, que tenia 12 anys, però després s'ho va repensar; Ertash va fugir i Tughtikín va posar llavors al tron al fill de Duqaq, de nom Tutush II, assolint la regència que li donava el poder efectiu en condició d'atabeg. Ja s'havia casat amb la mare de Duqaq i vídua de Tútuix I el que li donava una posició sòlida. Ertash es va refugiar a Baalbek i després a Raheba i va intentar recuperar Damasc amb suport d'Aitegin o Aitekin, senyor de Bosra, però fou refusat i es va haver de refugiar amb Balduí I de Jerusalem que li va prometre suport que mai es va concretar a causa d'una invasió fatimita de terres del regne de Jerusalem en aliança amb Tughtikín. Baktaix fou capturat en la lluita i empresonat a Isfahan, on va morir, probablement assassinat, el 1104.

## Referències

* ↑ ibn al-Athir, Alí. The chronicle of Ibn al-Athīr for the crusading period from al-Kāmil fī'l-ta'rīkh: The years 491-541/1097-1146 : the coming of the Franks and the Muslim response (en anglès). Ashgate Publishing, 2006, p.80. ISBN 0754640779.
* ↑ ibn al-Athir, Alí. The chronicle of Ibn al-Athīr for the crusading period from al-Kāmil fī'l-ta'rīkh: The years 491-541/1097-1146 : the coming of the Franks and the Muslim response (en anglès). Ashgate Publishing, 2006, p.142. ISBN 0754640779.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, article Tughtigin, X, 644-645
* René Grousset, Histoire des croisades et du royaume franc de Jérusalem - I. 1095-1130 L'anarchie musulmane, París, 1934 (reimpr. 2006)
* Steven Runciman, Histoire des Croisades, 1951, édition Tallandier, (ISBN 2-84734-272-9)
# Paternò

Paternò (sicilià Patennò) és un municipi italià, situat a la regió de Sicília i a la ciutat metropolitana de Catània. L'any 2007 tenia 49.131 habitants. Limita amb els municipis de Belpasso, Biancavilla, Castel di Judica, Centuripe (EN), Ragalna, Ramacca i Santa Maria di Licodia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Giuseppe Failla | AN |
# Dàkhovskaia

Dàkhovskaia - Даховская (rus) és una stanitsa de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora dreta del Bélaia, afluent del riu Kuban, a 31 km al sud de Tulski i a 43 km al sud de Maikop.
Pertanyen a aquest municipi els possiolki de Merkulàievka i Ust-Sakhrai i els pobles de Novoprokhlàdnoie i Khamixki.

## Història

L'stanitsa fou fundada el 1862 per l'exèrcit tsarista a la desembocadura del riu Dakh al lloc del aül cremat circassià d'Asretkhabl. La vila és rica en restes arqueològiques. A la vora del riu Bélaia gairebé al centre de l'stanitsa, foren trobades les "tombes d'or", on s'hi trobaren grans objectes de valor, sobretot un got d'or i un bastó d'ivori, regal de Pere I de Rússia.

## Referències

* ↑ N.K.Kostarnova. Тайны географических названии. Maikop. 2009. Pág. 49)
# Consell Àulic

El Consell Àulic (llatí: Consilium Aulicum; alemany: Reichshofrat, literalment ‘Consell de Tribunal de l'Imperi’) era un dels dos tribunals suprems del Sacre Imperi Romanogermànic; l'altre era el Tribunal de la Cambra Imperial (Reichskammergericht). El Consell Àulic no solament tenia jurisdiccions concurrents amb el Reichskammergericht, sinó en molts casos també tenia jurisdicció exclusiva en tots els processos feudals i en afers penals, sobre feudataris directes de l'Emperador i en afers que van concernir el Govern Imperial. La seu del Consell Àulic era a la residència al Hofburg dels emperadors Habsburg a Viena.

## Història

El Consell Àulic (del llatí aula, ‘tribunal' en el feudalisme) era inicialment un consell judicial-executiu de l'Imperi. Originat durant les darreries de l'edat mitjana com a consell a càrrec de l'Emperador, va ser organitzat en la seva forma més tardana pel rei alemany Maximilià I amb un decret de data 13 desembre de 1497. La intenció era que fos un contrapunt Cambra de la Cort Imperial, la implantació del qual havia estat forçada pels estats imperials i havien obligat a promulgar l'Ewiger Landfriede a la Dieta de Worms dos anys abans. Maximilià va emfasitzar el fet que l'emperador encarnava l'autoritat legal suprema i continuaria responent les peticions legals que se li adrecessin.
Cada emperador va convocar un Consell nou en pujar al tron. Segons un control emès per Emperador Ferran I a l'any 1559, el Consell es componia d'un president, un vicepresident, un vicecanceller i 18 consellers, tots escollits i pagats per l'emperador, a excepció del vicecanceller, el qual era seleccionat per l'elector de Magúncia en la seva capacitat com a arxicanceller imperial. Del 18 consellers, sis eren de religió protestant, els vots dels qual, quan eren unànimes, eren un veto eficaç; així es va mantenir una certa paritat religiosa. Quan morí l'emperador, el Consell va ser dissolt i va haver de ser reconstruït pel seu successor.
Després de la victòria de Napoleó I a la batalla d'Austerlitz, la Pau de Pressburg va implicar la fi del Sacre Imperi Romà. Amb la seva dissolució, el Consell Àulic també va deixar d'existir l'any 1806 com a institució imperial. Un consell de guerra va ser creat a l'Imperi austríac, amb el mateix nom.

## Referències

* ↑ Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.

## Enllaços externs

* Ordre del Consell Àulic de 16 de març de 1654 en text complet (alemany)
# Manxego

El formatge manxego és un formatge de pasta premsada no cuita que s'elabora amb llet d'ovella de raça manxega i té una maduració mínima de 30 dies (tendre) o 60 dies (semicurat) i una maduració màxima de 2 anys. La llet emprada ha de ser crua segons els requisits de la DO.
Només pot elaborar-se a la regió històrica de La Manxa que comprèn 45 entitats municipals a la província d'Albacete, 84 a Ciudad Real, 156 a Conca i 122 a Toledo.
Des de l'any 2009 gaudeix del reconeixement de la Unió Europea com a Denominació d'Origen Protegida (DOP).

## Referències

* ↑ Registre a la base de dades DOOR, Comissió Europea.

## Enllaços externs

* Web de la Conselleria d'Agricultura de Castella-La Manxa sobre el formatge manxego. Arxivat 2008-04-16 a Wayback Machine. (castellà) i (anglès)
* Informació del formatge manxego com a denominació d'origen (anglès), (francès) i (castellà)
# Cristoforo della Rovere

Cristoforo della Rovere (Torí, 13 de juny de 1434 - Roma, 1 de febrer de 1478) fou un cardenal i arquebisbe italià.

## Biografia

Era fill del comte Giovanni di Vinovo i Anna del Pozzo i germà gran del cardenal Domenico della Rovere, que el va succeir en la investidura dels cardenals.
Va estudiar dret a Bolonya. Va ser nomenat castlà del Castell de Sant'Angelo a Roma, després el 1472 va ser nomenat arquebisbe de Tarentèsa i en el consistori del 10 de desembre de 1477 va ser nomenat pel papa Sixt IV cardenal prevere, rebent el títol de San Vitale pocs dies després. Ja malalt, va morir menys de dos mesos després.
Va ser enterrat a la capella de San Girolamo de la basílica de Santa Maria del Popolo de Roma.

## Bibliografia

* François-Charles Uginet, DELLA ROVERE, Cristoforo, a Dizionario biografico degli italiani, vol. 37.
* Salvador Miranda, DELLA ROVERE, Cristoforo, The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University.
# Astacideus

Els astacideus (Astacidea) són un infraordre de crustacis decàpodes pleociemats que inclou els crancs de riu, els llamàntols i els escamarlans.
Són crustacis bentònics que tot i no nedar massa bé són capaços de fugir amb impulsos molt ràpids. Tenen el cos amb una certa compressió lateral però són més cilíndrics. Els tres primers parells de pereiopodis acaben en pinça.

## Sistemàtica

L'infraordre Astacidea inclou 771 espècies en 5 superfamílies i set famílies:

### Superfamília Astacoidea Latreille, 1802 (crancs de riu)

* Família Astacidae Latreille, 1802
* Família Cambaridae H.H.Jr. Hobbs, 1942
* Família Cambaroididae Villalobos, 1955

### Superfamília Enoplometopoidea de Saint Laurent, 1988

* Família Enoplometopidae de Saint Laurent, 1988

### Superfamília Nephropoidea Dana, 1852 (llamàntols i escamarlans)

* Família Nephropidae Dana, 1852

### Superfamília Parastacoidea Huxley, 1879 (crancs de riu)

* Família Parastacidae Huxley, 1879

### Superfamília Stenochiroidea Beurlen, 1928

* Família Stenochiridae Beurlen, 1928
A la zona dels Països Catalans només es troben exemplars dels Astacoidea i els Nephropoidea.

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Astacidea» (en anglès). [Consulta: 22 setembre 2021].
* ↑ Història Natural dels Països Catalans. Enciclopèdia Catalana. Vol 9, "Artròpodes I", pp. 349.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species». [Consulta: 22 setembre 2021].