OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cidamón

Cidamón és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta. L'església i alguns antics edificis són avui de propietat privada i es troben envoltats per una tanca, i per això no hi ha nucli urbà sinó cases disperses. El major centre urbà i econòmic del municipi és la finca de Casas Blancas, on viu i treballa la major part de la població. Casas Blancas està patint una important deterioració, degut al fet que les propietàries d'aquesta finca no aposten pràcticament per la continuïtat a llarg termini de la seva empresa pel seu escàs rendiment.

## Política

L'ajuntament està format únicament per l'alcalde, Joaquín Yusta de la Calle, del Partit Popular. Yusta va aconseguir 23 vots en les últimes eleccions de 2003, enfront dels 8 de David Peña Soria, del Partido Riojano. Des de les eleccions de 1991 l'ajuntament té un sol membre. Des d'aquesta data sempre ha estat governat pel pP, salvo de 1995 a 1999, després de la victòria electoral del Partido Riojano. De 1979 a 1991 l'ajuntament va estar format per cinc regidors. En les primeres eleccions, el PSOE va aconseguir tots els regidors, ja que va ser l'única candidatura presentada. El PSOE va mantenir la majoria absoluta fins a 1991, quan va empatar a vots amb el PP, guanyant l'ajuntament aquests últims.

## Fills il·lustres

* Luís María Peña Blanco: Empresari

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Giacinto Facchetti

Giacinto Facchetti (Treviglio, Llombardia, 18 de juliol de 1942 - Milà, 4 de setembre de 2006), fou un futbolista italià que ocupava la posició de lateral. Va ser internacional absolut per la selecció de futbol d'Itàlia en 94 ocasions, amb la qual es va proclamar campió d'Europa l'any 1968.
Posteriorment es va dedicar a la presidència de l'Inter de Milà.

## Trajectòria

| Club | País | Any |
| FC Inter de Milà | Itàlia | 1960-1978 |

## Palmarès

* 4 Scudetto: 1963, 1965, 1966 i 1971 (Inter)
* 1 Copa italiana de futbol: 1978 (Inter)
* 2 Copa d'Europa de futbol: 1964 i 1965 (Inter)
* 2 Copa Intercontinental de futbol: 1964 i 1965 (Inter)
* 1 Campionat d'Europa de futbol: 1968

## Referències

Giacinto Facchetti - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 1966
1 Albertosi •
2 Anzolin •
3 Barison •
4 Bulgarelli •
5 Burgnich •
6 Facchetti •
7 Fogli •
8 Guarneri •
9 Janich •
10 Juliano •
11 Landini •
12 Leoncini •
13 Lodetti •
14 Mazzola •
15 Meroni •
16 Pascutti •
17 Perani •
18 Pizzaballa •
19 Rivera •
20 Rizzo •
21 Rosato •
22 Salvadore •
Seleccionador: Fabbri
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 1970
1 Albertosi •
2 Burgnich •
3 Facchetti •
4 Poletti •
5 Cera •
6 Ferrante •
7 Niccolai •
8 Rosato •
9 Puia •
10 Bertini •
11 Riva •
12 Zoff •
13 Domenghini •
14 Rivera •
15 Mazzola •
16 De Sisti •
17 Vieri •
18 Juliano •
19 Gori •
20 Boninsegna •
21 Furino •
22 Prati •
Seleccionador: Valcareggi
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de Futbol 1974
1 Zoff •
2 Spinosi •
3 Facchetti (c) •
4 Benetti •
5 Morini •
6 Burgnich •
7 Mazzola •
8 Capello •
9 Chinaglia •
10 Rivera •
11 Riva •
12 Albertosi •
13 Sabadini •
14 Bellugi •
15 Wilson •
16 Juliano •
17 Re Cecconi •
18 Causio •
19 Anastasi •
20 Boninsegna •
21 Pulici •
22 Castellini •
Entrenador: Valcareggi :
# Plet del virrei estranger

Es coneix com a plet del virrei estranger al conflicte jurídic de competències entre els reis de la Monarquia d'Espanya i les institucions d'autogovern del Regne d'Aragó que existí al llarg del segle xvi i que esclatà violentament durant el regnat de Felip II de Castella durant les Alteracions d'Aragó (1590-1591). El precedents del plet daten del 1482, quan Ferran el Catòlic va nomenar al català Joan Ramon Folc IV de Cardona (1486-1513), comte de Prades, Cardona i Pallars, virrei d'Aragó, fet que suposava un contrafur, car els Furs d'Aragó estipulaven que el virrei o lloctinent general havia de ser natural del regne d'Aragó. Més tard, el llavors príncep Felip, regnant encara Carles V, va nomenar també com a lloctinent un estranger: el castellà Diego Hurtado de Mendoza, futur Príncep de Melito el 1553 o 1554, amb el qual va tornar a incórrer en desaforament. El 1588, el mateix rei va tornar a nomenar un virrei castellà, per a un major control d'Aragó (el marquès d'Almenara) substituint al comte de Sástago. Aquest fet va ser criticat pels diputats del general invocant als furs aragonesos. Almenara fou atacat i la seua casa cremada, i així tornà a Castella per a informar-ne al rei. Llavors, Felip I va nomenar virrei a Andrés Simeno (bisbe de Terol). Però el 1590 va tornar a provar-ho amb el marquès d'Almenara. Aquesta situació, juntament amb el problema del comtat de Ribagorça i l'intent d'ajusticiar a Antonio Pérez del Hierro va derivar en les Alteracions d'Aragó el 1591. En 1592, havent el rei acabat amb la revolta, va convocar les Corts d'Aragó i n'obtingué la potestat de nomenar un virrei no aragonès, fet que posà fi a la força el plet del virrei estranger després de més d'un segle d'haver tingut lloc per primera vegada.

## Enllaços externs

* Referència a la biblioteca virtual de dret aragonès Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (castellà)
# Joan Ferraté Gili

Joan Ferraté Gili (Reus, 17 de juny de 1884 - 22 de desembre de 1936) va ser un comerciant i escriptor català, germà de Ricard Ferraté Gili.
Amb el seu germà Ricard va dedicar-se al comerç dels vins. A partir dels setze anys ja publicava al Diario de Reus, i va seguir publicant tota la vida les seves col·laboracions literàries, en vers i en prosa a la premsa reusenca. Publicà a Lo Somatent, Las Circunstancias, Revista del Centre de Lectura, Foc Nou, Athenaeum, Foment, Boira i Reus. Va obtenir premis en diversos jocs florals i va recollir part dels seus poemes al llibre Imatgeries (Reus, 1928), amb un pròleg de Josep Maria de Sucre.
Interessat per l'excursionisme, era secretari de la Secció Excursionista del Centre de Lectura el 1907, i el 1910 n'era president. El seu interès per l'espeleologia el portà a fer gran quantitat d'exploracions, seguint l'exemple de Norbert Font i Sagué. El 1909 va donar diverses conferències sobre aquest tema. Fundador, junt amb el seu germà i altres companys, de l'Agrupació Excursionista de Reus, col·laborà activament en el seu Butlletí, amb articles sobre excursionisme i espeleologia. El 1918 va publicar, editat per l'Agrupació Excursionista, Espeleologia de les comarques tarragonines, fruit de les seves exploracions i dedicat a Font i Sagué i amb un pròleg del cap del Servei Geològic de Catalunya, Marià Faura i Sans.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 249.
* ↑ Subirats, Òscar. Història de la Secció Excursionista del Centre de Lectura de Reus (1901-2001). Reus: Centre de Lectura, 2001, p. 68-69. ISBN 8487873405.
# Wildau

Wildau és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Està situat a prop de la perifèria sud-oriental de Berlín, al vessant de l'altiplà Teltow. La ciutat es troba a l'est limitada pel Dahme, que va donar a la regió el nom i s'obre a Berlín-Köpenick, al riu Spree. Limita al sud i est amb Königs Wusterhausen i al nord amb Zeuthen, mentre que a l'oest una zona boscosa el separa de Schönefeld.

## Evolució demogràfica

* Evolució demogràfica en els límits de 2020
* Evolució actual i les previsions demogràfiques
| Any | Població |
| 1875 | 290 |
| 1890 | 311 |
| 1910 | 2 865 |
| 1925 | 4 347 |
| 1933 | 4 509 |
| 1939 | 5 664 |
| 1946 | 5 166 |
| 1950 | 5 501 |
| 1964 | 8 391 |
| 1971 | 8 122 |
| 1981 | 7 826 |
| 1985 | 7 506 |
| 1989 | 7 169 |
| Any | Població |
| 1990 | 7 089 |
| 1991 | 7 350 |
| 1992 | 7 403 |
| 1993 | 7 425 |
| 1994 | 7 405 |
| 1995 | 7 697 |
| 1996 | 8 131 |
| 1997 | 8 605 |
| 1998 | 9 120 |
| 1999 | 9 269 |
| Any | Població |
| 2000 | 9 352 |
| 2001 | 9 392 |
| 2002 | 9 378 |
| 2003 | 9 299 |
| 2004 | 9 432 |
| 2005 | 9 542 |
| 2006 | 9 642 |
| 2007 | 9 819 |
| 2008 | 9 911 |
| 2009 | 9 906 |
| Any | Població |
| 2010 | 9 898 |
| 2011 | 9 731 |
| 2012 | 9 797 |
| 2013 | 9 878 |
| 2014 | 9 945 |
| 2015 | 9 978 |
| 2016 | 10 057 |
| 2017 | 10 093 |
| 2018 | 10 303 |
| 2019 | 10 404 |
| Any | Població |
| 2020 | 10 633 |

## Enllaços externs

* Web del TFH Wildau Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine.
* Web de l'Institut de Tecnologia de Wildau

## Referències

* ↑ Les fonts de dades es poden trobar en els Wikimedia Commons Population Projection Brandenburg at Wikimedia Commons
# Cai Yong

    En aquest nom xinès, el cognom és Cai.
Cai Yong (en xinès: 蔡邕; en pinyin: Cài yōng; Comtat de Qi, 132 – Chang'an, 192 EC) va ser un erudit de la Dinastia Han Oriental. Era ben versat en cal·ligrafia, música, matemàtiques i astronomia. Una de les seves filles és la famosa Cai Wenji.

## Biografia
### Inicis

Cai Yan va néixer en una família local adinerada de Chenliu (陳留, a l'actual Comtat de Qi, prop de la ciutat de Kaifeng, a la província de Henan), que tenia la reputació de no haver tingut dividit el seu territori durant tres generacions. Quan el seu pare Cai Leng va faltar, Cai Yong va viure amb el seu oncle Cai Zhi mentre tenia molta cura de la seva pròpia mare durant els seus últims tres anys. Quan ella morí, Cai Yong es va fer conegut pel seu arranjament de la tomba de la seva mare. Després d'això, Cai Yong va estudiar-hi composició, matemàtiques, astronomia, diapasó, i música sota l'ensenyament de Hu Guang (胡廣), un dels funcionaris de més alt rang de la cort de Han.

## Família

* Avi: Cai Xi (蔡攜)
* Pare: Cai Leng (蔡棱)
* Oncle: Cai Zhi (蔡質)
* Nens:
** Cai Wenji, filla
** Filla, nom personal desconegut, casada amb Yang Dao (羊衜)
** Fill, nom personal desconegut
* Nets:
** Cai Xi (蔡襲), net
** Yang Huiyu, neta
** Yang Hu, net

## Referències

* Asselin, Mark Laurent (2010). A Significant Season: Cai Yong (ca. 133-192) and His Contemporaries. New Haven, Connecticut: American Oriental Society, Monograph Series, vol. 92. ISBN 978-0-940490-27-7.
# Grendelbruch

Grendelbruch (en alsacià Grandelbrüech) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.127 habitants. Limita amb Bœrsch, Mollkirch, Rosheim, Muhlbach-sur-Bruche, Barembach, Natzwiller i Russ.
Forma part del cantó de Molsheim, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de les Portes de Rosheim.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.017 | 1.062 | 1.004 | 953 | 918 | 1.127 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1971-1977 | Auguste Remy |
| 1977-1983 | Pierre Schoefter |
| 1983-1989 | Jean-Michel Wagner |
| 1989-1995 | Max Berg |
| 1995- | Philippe Kuntzmann |
# Can Seguer (Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura)

Can Seguer és una masia del municipi de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura a la comarca catalana del Baix Empordà.
# Giacometti

Giacometti és el nom dels següents personatges:
* Giovanni Giacometti (1868-1933), pintor post-impressionista i pare d'Alberto;
* Alberto Giacometti (1901-1966), pintor i escultor surrealista, més conegut que el seu pare.
# Châteauroux (desambiguació)

«Châteauroux» té aquests significats:
* Châteauroux, municipi al departament de l'Indre (regió de Centre-Vall del Loira, França)
* Châteauroux-les-Alpes, municipi al departament dels Alts Alps (regió de Provença – Alps – Costa Blava, França)
* Cantó de Châteauroux-Sud, cantó al districte de Châteauroux (departament de l'Indre, França)
* Cantó de Châteauroux-Oest, cantó al districte de Châteauroux (Indre)
* Cantó de Châteauroux-Est cantó al districte de Châteauroux (Indre)
* Cantó de Châteauroux-Centre, cantó al districte de Châteauroux (Indre)
* Châteauroux Classic de l'Indre, competició ciclista d'un sol dia que es disputa anualment al voltant de Châteauroux, al departament d'Indre
* Districte de Châteauroux, districte al departament francès de l'Indre (regió del Centre-Vall del Loira, França)
* Senyoria de Châteauroux, creada a l'entorn del castell de Châteauroux que pertanyia als Déols, i portava el nom de Château Raoul
# James Tiberius Kirk

James Tiberius Kirk, personatge fictici de l'univers de Star Trek, fou el capità de la nau estel·lar USS Enterprise NCC-1701 y NCC-1701-A. Era el protagonista en la sèrie original i les sis primeres pel·lícules de Star Trek, interpretat per l'actor William Shatner. Gran amic d'Spock i comandant de la nau U.S.S. Enterprise
# Blow Horn

Blow Horn és un documental espanyol dirigit per Lluís Miñarro i Albero, estrenat el 13 d'agost de 2009 al Festival Internacional de Cinema de Locarno, a Suïssa.

## Sinopsi

El cineasta Luis Miñarro segueix un grup d'amics en un viatge contemplatiu des del seu retir al centre Samye Dechi Ling a Espanya fins a l'Índia al monestir de Sherab Ling. En aquest documental gairebé silenciós que crea una meditació visual per als espectadors, els acompanyants es mouen lentament cap al seu destí, a la comunitat serena, parlant poc, cadascun centrat en el seu propi viatge interior.

## Repartiment

* Lama Jinpa Gyamtso
* Ignacio Jaen
* Sangyé Nyenpa Rinpoché
* Taï Sitou Rinpoché
* Lama Champa Tsondu

## Referències

* ↑ Lluís Miñarro dirige en la película 'Blow Horn' el viaje de un grupo de budistas por la India, Europa Press, 16 de juliol de 2009
* ↑ «Blow Horn» i «Ich bin Enric Marco», dos documentals espanyols a Locarno, Diari de Girona, 15 d'agost de 2009

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a sensacine.com
# Flower Hill

Flower Hill és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 4.508 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Flower Hill tenia 4.508 habitants, 1.477 habitatges, i 1.271 famílies. La densitat de població era de 1.074,4 habitants/km².
Dels 1.477 habitatges en un 39,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,1% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 13,9% no eren unitats familiars. En l'11,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 29% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 121.999 $ i la renda mediana per família de 133.075 $. Els homes tenien una renda mediana de 100.000 $ mentre que les dones 49.688 $. La renda per capita de la població era de 64.997 $. Entorn del 2% de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Flower Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Flower Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Giacinta Canonici

Giacinta Canonici (179?, 186?) fou una soprano italiana. El 1812 va crear a Venècia el paper de Benerice a L'occasione fa il ladro de Rossini. També va crear el rol de Argilla a La zingara de Donizetti.

## Referències

* ↑ Franklin Mesa. Opera: An Encyclopedia of World Premieres and Significant Performances, Singers, Composers, Librettists, Arias and Conductors, 1597-2000. McFarland, 22 gener 2007, p. 319. ISBN 978-1-4766-0537-1.
# Lluís Folch i Camarasa

Lluís Folch i Camarasa (Barcelona 1913 - 1999) fou un metge i pedagog català, fill de Lluís Folch i Torres.
Es llicencià en medicina i s'especialitzà en trastorns psicològics, socials o educatius de la infància i de l'adolescència. El 1941 fou fundador i director dels serveis de psiquiatria infantil de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau fins al 1980, i de l'Hospital de Sant Joan de Déu el 1960-1962. El 1952 fou un dels cofundadors de la Societat de Neuropsiquiatria Infantil, juntament amb Josep Solé, Jeroni de Moragas i Júlia Coromines. També fou professor de la Universitat de Barcelona del 1956 al 1982. El 1990 fou membre de l'Institut d'Estudis Catalans i president d'honor de la Societat Catalana de Pedagogia.
El 1985 va rebre el Premi a la Solidaritat Marta Moragas, el 1988 rebé la Medalla President Macià de la Generalitat de Catalunya i el 1993 la Creu de Sant Jordi.

## Obres

* Educar els fills (1984)

## Enllaços externs

* Lluís Folch i Camarasa | Galeria de Metges Catalans del COMB
* Fitxa de Lluís Folch i Camarasa a l'IEC Arxivat 2005-04-12 a Wayback Machine.
# Elvis Is Back!

Elvis Is Back! és el desè àlbum d'estudi del músic estatunidenc Elvis Presley, publicat per la companyia discogràfica RCA Victor de 1960. Va ser gravat en dues sessions el març i l'abril de 1960 i va significar la tornada en escena de Presley després de ser llicenciat a la Marina dels Estats Units.
El 1957 Elvis va rebre la comunicació de reclutament de l'oficina de Memphis quan la seva fama estava en alça. Tanmateix, li van donar una pròrroga per acabar la producció del seu darrer llargmetratge, King Creole. Durant dos anys va fer el servei militar a Alemanya, encara que RCA Records i Paramount Pictures van anar publicant progressivament material inèdit seu que havia completat abans del seu allistament. Durant els seus últims mesos a l'Armada, Presley va experimentar amb sons nous i va mirar de millorar el seu rendiment. També va estar preparant material per a la seva primera sessió programada a Nashville al seu retorn. Presley va tornar als Estats Units el 2 de març de 1960, i poc després, el 20 de març, va fer la primera sessió d'enregistrament d'Elvis Is Back!.
Elvis Is Back! va ser publicat el 8 d'abril de 1960. L'àlbum va arribar al primer lloc de la llista UK Albums Chart i el dos en l'estatunidenca Billboard 200. Des de llavors, l'àlbum va rebre crítiques positives de la premsa musical i va ser certificat com a disc d'or per la RIAA el 1959.

## Tornada a la música

Durant els seus últims mesos a l'Armada, Presley va començar a experimentar amb nou material i va pensar en la seva tornada als estudis d'enregistrament. Durant la seva primera sessió, Presley va gravar "Soldier Boy", "I Will Be Home Again", "Such a Night" i "Like a Baby".
El seu amic, Charlie Hodge, va ensenyar-li tècniques per millorar la seva respiració i ampliar el seu rang vocal. Presley va utilitzar com a inspiració la cançó de Roy Hamilton "I Believe" i "Unchained Melody", així com la cançó tradicional "Danny Boy" i una adaptació a l'anglès de "O sole mio". També va estudiar el fraseig i les notes de discos de The Inkspots i Mill Brothes. Quan va acabar l'allistament a Alemanya, Presley havia afegit una octava al seu rang vocal.
El músic va tornar als Estats Units el 2 de març de 1960 i va ser donat d'alta amb honors i amb el rang de sergent el 5 de març. El seu representant Tom Parker va negociar un nou contracte amb RCA Victor per complir les seves obligacions contractuals amb les bandes sonores de les pel·lícules. Addicionalment, Parker va aconseguir un augment de sou per Presley i una part dels beneficis del productor Wallis, i també va negociar l'aparició a The Frank Sinatra Show. Mentrestant, per assegurar-se les regalies de la publicació, Bienstock va encarregar una nova lletra per "O Sole Mio" atès que la melodia ja era de domini públic.

## Bibliografia

* Guralnick, Peter. Careless Love: The Unmaking of Elvis Presley. Little, Brown and Company, 1998. ISBN 978-0-316-33222-4.

## Referències

* ↑ Guralnick, 1998, p. 44-45.
* ↑ Guralnick, 1998, p. 45.
* 1 2 Guralnick, 1998, p. 46.
* ↑ Slaughter, 2004, p. 54.
# Cal Pere Xic (Sant Jaume de Frontanyà)

Cal Pere Xic és un conjunt arquitectonic del municipi de Sant Jaume de Frontanyà (Berguedà) protegit com a bé cultural d'interès local. Es tracta d'un seguit de conjunts arquitectònics i construccions d'interès històric. En concret, hi ha una pallissa urbana, de dues plantes amb parets de pedra i obertures importants a primera planta.

## Referències

* ↑ «Cal Pere Xic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Gàrxine (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Gàrxino».
Gàrxine (en ucraïnès: Гаршине) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 552 habitants. Pertany al districte rural de Saki. Fins al 1948 la vila es deia Biiük-Aktatxí.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Mormirins

Els mormirins (Mormyrinae) són una subfamília de peixos teleostis de l'ordre dels osteoglossiformes. Conté gairebé tots els gèneres de la família Mormyridae, excepte els que pertanyent a la subfamília Petrocephalinae, constituint-se en una de majors subfamílies de l'ordre Osteoglossiformes, amb aproximadament 170 espècies distribuïdes en 19 gèneres.
Normalment són anomenats peixos elefant causa de la llarga protuberància flexible a la mandíbula inferior que utilitzen per detectar invertebrats enterrats.

## Distribució

Almenys 14 gèneres es troben presents en la Baixa Guinea; les restants poden es troben al riu Congo (Genyomyrus), Angola (Heteromormyrus), Nil-Sudan (Hyperopisus i Cyphomyrus) i Sud-àfrica (Cyphomyrus).

## Gèneres

Respecte a la seva classificació, basada en trets osteològics, es pot indicar que han estat confirmats per mètodes filogènics moleculars 19 gèneres:
* Boulengeromyrus (Taverne & Géry, 1968)
* Brienomyrus (Taverne, 1971)
* Campylomormyrus (Bleeker, 1874)
* Cyphomyrus (Myers, 1960)
* Genyomyrus (Boulenger, 1898)
* Gnathonemus (Gill, 1863)
* Heteromormyrus (Steindachner, 1866)
* Hippopotamyrus (Pappenheim, 1906)
* Hyperopisus (Gill, 1862)
* Isichthys (Gill, 1863)
* Ivindomyrus (Taverne and Géry, 1975)
* Marcusenius (Gill, 1862)
* Mormyrops (Müller, 1843)
* Mormyrus (Linnaeus, 1758)
* Myomyrus (Boulenger, 1898)
* Oxymormyrus (Bleeker, 1874)
* Paramormyrops (Taverne, Thys van den Audenaerde and Heymer, 1977)
* Pollimyrus (Taverne, 1971)
* Stomatorhinus (Boulenger, 1898)

## Filogènesi

| Mormyroidea | Mormyridae Mormyrinae Campylomormyrus Gnathonemus Genyomyrus Marcusenius Hyperopisus Brevimyrus Hippopotamyrus Pollimyrus Stomatorhinus Boulengeromyrus Ivindomyrus Paramormyrops Mormyrus Brienomyrus Isichthys  Mormyrops Myomyrus  Petrocephalinae  Petrocephalus  Gymnarchidae |

## Galeria d'imatges

* Brienomyrus longianalis
* Campylomormyrus elephas
* Campylomormyrus numenius
* Hyperopisus bebe
* Isichthys henryi
* Marcusenius moorii
* Mormyrops anguilloides
* Mormyrops attenuatus
* Mormyrops curtus
* Mormyrops engystoma
* Mormyrops microstoma
* Mormyrops parvus
* Mormyrus rume
* Oxymormyrus boulengeri
* Paramormyrops kingsleyae
* Stomatorhinus walkeri

## Referències

* ↑ Stiassny, 2008.
* ↑ Suyehiro, 1942.
* ↑ Poll, 1982.
* ↑ Lavoué, 2000.

## Bibliografia

* Lavoué, S.; Bigorne R, Lecointre G, Agnèse JF.. Phylogenetic relationships of mormyrid electric fishes (Mormyridae; Teleostei) inferred from cytochrome b sequences (vol 14) (en anglès). Mol Phylogenet Evol, 2000, p. 10. pmid 10631038
* Poll, M; J. Gosse, S. Orts. Le genre Campylomormyrus Bleeker, 1874. étude systématique et description d'une espèce nouvelle (Pisces, Mormyridae) (en francès). Bulletin de l'Institut Royal des Sciences Naturelles de Belgique: Biologie (n. 54), 1982, p. 44.
* Stiassny, Melanie L.J.; Guy G. Teugels, Carl Hopkins. Poissons d'eaux douces et saumâtres de basse Guinée, ouest de l'Afrique centrale (en anglès). IRD Editions, 2008, p. 799. ISBN 978-27-0991-620-2.
* Suyehiro, Y. A study on the digestive system and feeding habits of fish (vol. 10) (en anglès). Japanese Journal of Zoology, 1942, p. 305. isnn 0044-5118