OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Raions de Letònia

Els raions de Letònia (també es poden anomenar Districtes) eren la divisió administrativa vigent a Letònia abans de l'1 de juliol de 2009. Letònia estava dividida en 26 raions administratius (en letó: administratīvais rajons, en plural administratīvie rajoni) i 7 ciutats sota jurisdicció estatal (en letó: republikas pilsēta, en plural republikas pilsētas), indicades amb un asterisc a la llista de sota:
* Raion d'Aizkraukles
* Raion d'Aluksnes
* Raion de Balvu
* Raion de Bauskas
* Raion de Cesu
* Daugavpils *
* Raion de Daugavpils
* Raion de Dobeles
* Raion de Gulbenes
* Raion de Jekabpils
* Jelgava *
* Raion de Jelgava
* Jurmala *
* Raion de Kraslava
* Raion de Kuldigas
* Liepāja *
* Raion de Liepaja
* Raion de Limbažu
* Raion de Ludza
* Raion de Madonas
* Raion d'Ogres
* Raion de Preiļi
* Rēzekne *
* Raion de Rezekne
* Riga *
* Raion de Riga
* Raion de Saldus
* Raion de Talsi
* Raion de Tukuma
* Raion de Valkas
* Raion de Valmieras
* Ventspils *
* Raion de Ventspils
* Vilani

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Regions de planificació de Letònia
* Regions culturals de Letònia
# Dolors Nadal i Aymerich

Dolors Nadal i Aymerich (Barcelona, 3 de maig de 1953), és una advocada i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en la IV, V, VI i VII legislatures i al Congrés dels Diputats en la VIII i IX Legislatures.
Llicenciada en dret per la Universitat de Barcelona, és membre del Col·legi d'Advocats de Barcelona. El 1988 va ingressar al Centro Democrático y Social, del qual fou cap d'assessoria. El 1992 va abandonar el CDS per ingressar al Partido Popular.
Fou elegida diputada a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1995, 1999 i 2003. Fou portaveu adjunta del grup parlamentari del PP al Parlament de Catalunya i vicepresidenta de la Comissió de Seguiment del Procés d'Equiparació Dona-Home.
Fou elegida diputada a les eleccions generals espanyoles de 2004 i 2008. Ha estat secretària Segona de la Comissió d'Afers Exteriors i vocal de la Comissió Constitucional i de la Comissió de Justícia.

## Referències

* 1 2 «Dolors Nadal i Aymerich - IX Legislatura - Congreso de los Diputados». [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la V Legislatura p. 179
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, VIII Legislatura
# Castell de Galliner

* Per a altres significats, vegeu «Galliner (desambiguació)».
El Castell de Galliner és un castell d'època romànica del poble de Galliner, a l'antic terme d'Orcau, i de l'actual d'Isona i Conca Dellà. El castell era dalt del turó punxegut del mateix nom, damunt del poble (actualment en ruïnes) de Galliner. A penes en queden vestigis. Tanmateix, prospeccions arqueològiques fetes en el seu moment van treure a la llum l'existència del poble vell entre les ruïnes del castell. És un edifici declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

El castell segurament estava emplaçat al cim del puig que s'aixeca damunt del poblet. Actualment no es distingeix cap estructura medieval; malgrat tot, referències escrites dels segles X, XI i XII parlen d'aquest castell com un dels més importants del comtat de Pallars. Era un límit del castell de Mur. Des del segle xii veiem figurar la família Galliner.

## Història

Es coneix la seva existència documentada des del 1055, en una cessió feta pel vescomte Bernat a Santa Maria de la Seu d'Urgell, i en una confrontació del castell de Mur. D'aquest castell procedia la família del mateix cognom, on destaquen Guillem Folc de Galliner, vassall del comte de Pallars Bernat, referenciat entre 1080 i 1110.
Es conserven dades dels de Galliner almenys durant cent anys més, però en el fogatjament del 1365, els llocs de Galliner, Montesquiu i Puig de l'Anell apareixen ja lligats al bisbat d'Urgell, senyoriu que ja es mantingué fins a la seva extinció, al segle xix.

## Bibliografia

* BENITO I MONCLÚS, Pere. "Castell de Galliner", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* ROIG I DEULOFEU, Albert. "Despoblat de Galliner", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.

## Referències

* 1 2 «Castell de Galliner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 març 2017].
# Estanislau de Kazimierz

* Per a altres significats, vegeu «Estanislau».
Estanislau Sołtys o Estanislau de Kazimierz (Kazimierz Dolny, província de Lublin, 27 de setembre de 1433 - 3 de maig de 1489) va ser prevere i predicador polonès. És venerat com a sant per l'Església Catòlica Romana: la seva canonització va tenir lloc a l'octubre de 2010.

## Biografia

Era fill de Maciej i Jadwiga Sołtys, molt pietosos, que el van educar cristianament. Va doctorar-se en teologia i filosofia a la Universitat de Cracòvia. En 1456 va ingressar a l'orde dels Canonges Regulars del Laterà. Va dedicar la seva vida a la devoció a l'Eucaristia i a la cura dels pobres i els malalts. Fou molt popular com a confessor i predicador. Va ésser prior i mestre de novicis de la seva comunitat canònica, i professor de filosofia i teologia. Va ésser amic de sant Joan de Kenty. Va morir en 1433 per causes naturals.

## Veneració

Poc després de la seva mort, va començar a néixer la devoció envers ell, i cap al 1500 era conegut com el beat Estanislau. La presentació de la causa oficial de beatificació no es va donar fins al 1971, i el 21 de desembre de 1992, Joan Pau II va confirmar-ne el culte.
Joan Pau II el va beatificar en 1993. Benet XVI el va canonitzar el 2010.

## Referències

* ↑ «Canonización de los beatos: Estanislao Sołtys (Kazimierczyk), Andrés (Alfred) Bessette, Cándida María de Jesús (juan Josefa) Cipitria y Barriola, María de la Cruz (Mary Helen) MacKillop, Julia Salzano, Bautista (Camila) de Varano». Vatican.va, 17-10-2010. [Consulta: 27 febrer 2013]. (castellà)

## Enllaços externs

* "Stanislaw Soltys" Arxivat 2010-02-23 a Wayback Machine.
# Principat de Pindos

El principat de Pindos era el nom per descriure un intent de formar un estat autònom dels aromans a l'agost de 1917 a les muntanyes de Pindos al nord de Grècia (al sud d'Albània sense arribar a la costa).

## Referències

* ↑ The Fight for Balkan Latinity, Giuseppe Motta, Proiect Avhdela, p. 10 (data from report of the Italian officer Casoldi entitled: "Note circa la questione valacca" "Note about the Vlach Question" of May 29, 1917
# Ricardo Ehrlich

Ricardo Ehrlich (Montevideo, 4 de novembre de 1948) és un bioquímic i polític uruguaià pertanyent al Front Ampli. Va ser intendent de Montevideo (Batlle municipal) des del 2005 fins al 2010, i actualment és el nou ministre d'Educació i Cultura del govern de José Mujica.

## Biografia

Nascut a Montevideo, Ehrlich és fill de pares jueus de Polònia. Després del cop d'Estat de 1973 va ser empresonat durant la presidència de Juan María Bordaberry Arocena. No obstant això, uns mesos més tard recuperà la llibertat i emigrà en qualitat d'exiliat a Europa.
Durant les eleccions municipals del 2005 va resultar triomfador amb el 60,9% dels vots. El seu rival polític Pedro Bordaberry, fill de l'exdictador Juan María Bordaberry, en va obtenir el 26,9% de suport electoral.
El 2010, el president electe José Mujica el va nomenar ministre d'Educació i Cultura, deixant el càrrec d'intendent de Montevideo en mans de Hyara Rodríguez.

## Referències

* 1 2 (castellà) Intendent Municipal de Montevideo - Ricardo Ehrlich Arxivat 2010-11-29 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Mujica le pidió a Ricardo Ehrlich que renunciara a la reeleción, La República, 23 de gener de 2010

## Enllaços externs

* Perfil a CityMayors.com (anglès)
# Nick Gates

Nicolas "Nick" Gates (Sydney, 10 de març de 1972) va ser un ciclista australià que fou professional entre 1996 i 2008.

## Palmarès

* 1996
** Campió d'Austràlia en ruta
** 1r a la Commonwealth Bank Classic
* 1997
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tasmània
* 1998
** Vencedor d'una etapa a la Commonwealth Bank Classic
* 1999
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Japó

### Resultats al Tour de França

* 2003. Abandona (16a etapa)
* 2004. Fora de control (1a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2003. Fora de control
* 2004. 113è de la classificació general
* 2005. Abandona
* 2006. 131è de la classificació general
* 2007. 127è de la classificació general
* 2008. 139è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. 120è de la classificació general

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Centre Anna Frank

El Centre Anna Frank de Berlín és el soci alemany de la Casa d'Anne Frank d'Amsterdam. Compta amb una exposició permanent que, basada en la història d'Anna i la seva família, té l'objectiu de fer pedagogia en contra de l'extrema dreta, la discriminació i l'antisemitisme i de promoure una societat plural i una democràcia participativa.
Anna Frank, nascuda el 1929 a Frankfurt, era la filla petita d'una família jueva alemanya. Amb l'arribada al poder d'Adolf Hitler i les diferents mesures discriminatòries en contra de la població jueva, la família Frank es traslladà a Amsterdam, on va viure amb normalitat fins que l'exèrcit alemany va ocupar Holanda l'any 1940. Aleshores la repressió contra els jueus es posà en pràctica al territori ocupat i el 1942 la família Frank decidí refugiar-se en un amagatall a l'edifici de l'empresa del pare, Otto Frank, on hi van residir durant dos anys. L'estiu de 1944 van ser detinguts i Anna Frank moriria aquell hivern al camp de concentració de Bergen-Belsen.

## Referències

* 1 2 «Centre Anna Frank». Memorial Democràtic. Gencat. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 7 gener 2017].
# Castell de Fígols

El castell de Fígols és un castell que hi ha al terme municipal de Fígols, al Berguedà que està en estat de ruïnes.

## Descripció i característiques

Les restes del castell de Fígols estan formades per diferents elements: muralla, estructures perimetrals i restes d'una torre circular, situades molt a prop de la masia anomenada el castell.

## Història

El castell de Fígols apareix datat a mitjans del segle xi. La primera referència d'aquest castell és del 7 de juny de 1062 quan l'arxiprest Ramon feu donació al monestir de Sant Llorenç prop Bagà d'un alou que tenia al terme de Vallcebre, dins les adjacències del castell de Fígols.
Algunes de les citacions històriques més destacades del castell de Fígols són:
* En el testament del comte Guillem Ramon, dictat l'octubre de 1094, llegava el castell de Fígols, Torroella i Vallmanya, Madrona, Casserres i Pinós al seu fill Bernat.
* L'any 1162, Pere de Berga, fill de Guillem Ramon, jurà fidelitat al rei Alfons el Cast per aquest castell i el de Peguera.
* L'any 1258 s'esmenta el castell de Fígols en relació amb el Cavaller Ponç de Fígols.
* L'any 1290, Berenguera de Fígols, era feudatària de Berenguera de Saus, menor d'edat i es trobava sota la seva tutela. Berenguera de Fígols es casà amb el cavaller Ramon de Vilar, tingueren un fill, Berenguer de Fígols, donzell, documentat el 1311.
* En el fogatge de 1365-1370 comptava amb 8 focs, n'eren posseïdors en Jacme Vilar i Maria de Marçella, posteriorment, en el fogatge de 1381 se li calculen els mateixos focs, però pertany a Johan Salou de Berga.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Fígols». Fitxes de Patrimoni. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 setembre 2015].
# Estern

L'estern o estèrnum és un os del tòrax, pla, imparell, central i simètric, compost per diverses peces soldades (les esternebres).
Es troba en la part mitjana i anterior del tòrax, s'articula per dalt amb les clavícules amb l'articulació esternoclavicular i en les seves vores laterals s'articulen les costelles veritables i les falses. Amb les veritables mitjançant el cartílag esternocostal però amb les falses ho fa mitjançant un sol cartílag que s'uneix a les costelles 7, 8, 9 i 10.
Té dues cares, l'anterior i la posterior, dues vores laterals i dos extrems: el superior o base i l'inferior o vèrtex.
Es divideix en tres porcions: mànec de l'estern (o manubri), cos de l'estern i apòfisi xifoide.
El manubri i el cos s'articulen en una sincondrosi formant l'anomenat angle de Louis, la qual pot consolidar-se. L'apèndix (o apòfisi) xifoide té una mida indefinida (pot variar segons la persona, l'edat, etc.) i experimenta una ossificació a partir dels quaranta anys formant-se una símfisi on abans hi havia una sincondrosi esternoxifoidal. Té dues cares, l'anterior i la posterior, dos vores laterals i dos extrems, el superior o base i l'inferior o vèrtex.
L'articulació del mànec amb el cos és del tipus símfisi i forma un angle bastant pronunciat anomenat angle de Louis a l'altura de la segona costella, la seva articulació més important és la d'unió amb la primera costella i amb la clavícula, anomenada esternocostoclavicular, que en ossos adults pot arribar a consolidar-i queden totalment unides la primera costella i l'estèrnum; per tant, el mànec té dues superfícies articulars per a aquests ossos.
En el cos hi ha 3 estriacions anomenades crestes que no són més que un record del període d'ossificació embrionari.
Pel que fa a les diferències de sexe el masculí sol ser més gran, allargat i estret.
Les escotadures són els llocs d'unió entre els cartílags costals i l'estèrnum.

## Vegeu també

* Llista d'ossos de l'esquelet humà

## Referències

* ↑ «estèrnum | enciclopèdia.cat». [Consulta: 6 novembre 2020].
* ↑ Drake, Richard L., Ph.D.. Gray anatomía para estudiantes. 2a ed. Madrid: Elsevier, 2010. ISBN 978-84-8086-671-2.
* ↑ «Tòrax, Activitats de la vida diària». [Consulta: 6 novembre 2020].
* ↑ Agur, A. M. R.. Grant's atlas of anatomy. 12th ed. Philadelphia: Wolters Kluwer Health/Lippincott Williams & Wilkins, 2009. ISBN 978-0-7817-9604-0.
# Poli-Farbe Budapest Grand Prix 2011

El Torneig de Budapest 2011, oficialment conegut com a Budapest Grand Prix 2011, és un esdeveniment de tennis femení sobre terra batuda que pertany als International tournaments de la WTA. La 16a edició del torneig es va celebrar entre el 4 i el 10 de juliol de 2011 al Romai Tennis Academy de Budapest, Hongria.
La tennista italiana Roberta Vinci va guanyar el seu tercer títol de la temporada.

## Quadre individual femení

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | R. Vinci | 4 | 7 | 6 |
| WC | T. Babos | 6 | 5 | 2 | 1 | R. Vinci | 4 | 7 | 6 |
| | A. Bondarenko | 3 | 1 | | | Z. Kučová | 6 | 6$^3$ | 3 |
| | Z. Kučová | 6 | 6 | | | | | | | 1 | R. Vinci | 6 | 6 |
| 3 | K. Zakopalová | 7 | 7 | | | | | | | | K. Zakopalová | 4 | 4 |
| Q | A. Krunić | 5 | 5 | | 3 | K. Zakopalová | 6 | 6 | | | | | |
| | K. Bondarenko | 6 | 6 | | | K. Bondarenko | 0 | 4 | | | | | |
| | O. Savchuk | 3 | 2 | | | | | | | | | | | 1 | R. Vinci | 6 | 1 | 6 |
| 7 | I-C. Begu | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 7 | I-C. Begu | 4 | 6 | 4 |
| | A. Tomljanović | 4 | 4 | | 7 | I-C. Begu | 6 | 6 | | | | | |
| Q | E. Cabeza Candela | 7 | 6 | | Q | E. Cabeza Candela | 0 | 3 | | | | | |
| | E. Birnerová | 6$^4$ | 3 | | | | | | | 7 | I-C. Begu | 6 | 6 |
| 5 | A. Medina Garrigues | 6 | 7 | | | | | | | 5 | A. Medina Garrigues | 4 | 4 |
| | L. Tsurenko | 2 | 5 | | 5 | A. Medina Garrigues | 4 | 7 | 3 | | | | |
| | S. Vögele | 3 | 1 | | 2 | S. Errani (r) | 6 | 5 | 0 |
| 2 | S. Errani | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre doble femení

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Anabel Medina Garrigues Alicja Rosolska | 6 | 6 | |
| | Teodora Mirčić Laura Pous Tió | 4 | 1 | | 1 | Anabel Medina Garrigues Alicja Rosolska | 6 | 7 |
| 3 | Eva Birnerová Lucie Hradecká | 5 | 2 | | | Petra Martić Olga Savchuk | 2 | 6$^4$ |
| | Petra Martić Olga Savchuk | 7 | 6 | | | | | | 1 | Anabel Medina Garrigues Alicja Rosolska | 6 | 6 |
| | Xinyun Han Su-wei Hsieh | 2 | 6 | [5] | | | | | 2 | Natalie Grandin Vladimíra Uhlířová | 2 | 2 |
| 4 | Andreja Klepač Tatsiana Putxak | 6 | 4 | [10] | 4 | Andreja Klepač Tatsiana Putxak | 2 | 1 |
| | Maria Korítseva Ioana Raluca Olaru | 2 | 5 | | 2 | Natalie Grandin Vladimíra Uhlířová | 6 | 6 |
| 2 | Natalie Grandin Vladimíra Uhlířová | 6 | 7 | | | | | |
Budapest :
1993
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
Sony Ericsson WTA Tour 2011
< 2010
2012 > :
WTA Tour Championships, Istanbul  · WTA Tournament of Champions, Bali :
# Riu Kamtxatka

El riu Kamtxatka (rus: Камчатка) travessa el krai de Kamtxatka (Rússia) fins a l'oceà Pacífic. Té una llargada de 758 km i drena una conca de 55.900 km².
El riu Kamtxatka té la seva font en la Cadena Central (Sredny khrebet), una mena de «columna vertebral» de la península Kamtxatka de la qual és el riu més gran. Discorre un curt tram en direcció sud, però de seguida gira cap al nord-est, en un tram inicial de muntanya amb nombrosos ràpids. S'endinsa aigües avall a la plana central de la península, la depressió localitzada entre els massissos Central i Oriental i es converteix en un riu de plana, amb nombrosos braços, illes i meandres canviants i serpentejants. Passa pels petits assentaments de Pustxino, Krasnoie Zharmia, Milkovo, Kirganik, Mashura, Dolinovska, Rubikovo, Makarka, Sredne-Kamchatsk, Krapivnaia, Kozirevsk, Granevo, Kamenska, Ushki, Kozirevskii, Krasni lar i Kresti.
Després torna cap a l'est per rodejar el volcà Kliutxevskoi (4.750 m), entrant en el seu tram final, en el qual després d'arribar a Kamaki, talla netament la cadena Oriental i surt al vessant oriental, ja prop de la costa. Contínua per Obujovo, Berezovii lar, Nikolaievska i al port de Ust-Kamtxatsk (4.400 hab. est. el 2007), l'únic assentament d'importància de tot el seu curs, situat a la desembocadura. El riu desemboca mitjançant un delta amb nombrosos canals molt canviants, separats per sorra i còdols, que en la seva part posterior connecta amb el llac Nerpitxim, el llac més gran de Kamtxatka. El delta comunica amb el golf de Kamtxatka, al Pacífic Nord (gairebé en el límit amb el mar de Bering).
El riu és navegable en un tram de 486 km des de la boca, encara que es veu afectat per un període de gelades més aviat llarg, que va de mitjans de novembre a abril-maig.
El riu té molts afluents, sent els principals els rius Kensol, Andrianovka, Zhupanka, Kozyrevka, Kitilgina, Urts, Kirganik, Kavitxa i Bol'shaia Kimitina.
El riu és molt ric en salmons que remunten el riu cada any per milions, i que abans constituïen una de les bases de l'alimentació de la població indígena dels itelmens.

## Referències

* ↑ Map 3.7 (Kamchatka) Arxivat 2007-07-05 a Wayback Machine. from the series prepared for the INSROP (International Northern Sea Route Programme) Working Paper No. 90 Arxivat 2009-07-21 a Wayback Machine. in 1997.

## Enllaços externs

* Entrada del «riu Kamtxatka» a la Gran Enciclopèdia Soviètica. (rus)
# Nick Drnaso

Nick Drnaso (Illinois, 1989) és un escriptor de còmics nord-americà que va créixer prop de Chicago. Està influenciat per còmics i autors independents nord-americans com Daniel Clowes, Adrian Tomine i Chris Ware. De vegades pateix atacs d'ansietat, durant els quals té malsons paranoics, així com depressió, que influeix en els seus llibres.

## Treballs

* Beverly (Drawn and Quarterly, 2016) ISBN 9781770462250.
* Sabrina (Drawn and Quarterly, 2018) ISBN 978-1-77046-316-5.
* Acting Class (Drawn & Quarterly, 2022) ISBN 9781770464926.

## Premis

* Beverly, votada com a millor novel·la gràfica del 2017 pel Los Angeles Times.
* Premi Revelació al Festival del Còmic d'Angulema de 2018 per a Beverly.
* Seleccionat entre els finalistes del Man Booker Prize 2018, per Sabrina, el primer còmic seleccionat per a aquest premi literari.
* Sabrina fou a la selecció oficial del Festival del Còmic d'Angulema de 2019.
* La traducció de Sabrina va ser votada com a millor còmic estranger en francès al Premi Bédélys de 2019.

## Referències

* ↑ Frédéric Hojlo, "Beverly" de Nick Drnaso: l’Amérique au scalpel, ActuaBD (19 Octubre 2017)
* 1 2 M. Chapuis, Nick Drnaso, american parano Arxivat 2018-12-15 a Wayback Machine., Libération (3 août 2018).
* 1 2 Rémi I., Beverly, BoDoï (29 novembre 2017)
* ↑ R. Cooke, Nick Drnaso, the graphic novelist behind the 'masterpiece' Sabrina, The Guardian (20 mai 2018).
* ↑ Voir la critique de M. Chapuis, Beverly Hell Arxivat 2018-12-15 a Wayback Machine., Libération (27 octobre 2017).
* ↑ Voir Delphine Veaudor, Bande dessinée. Avec “Sabrina”, Nick Drnaso tend un miroir glaçant à l’Amérique de Trump, Courrier international (17 août 2018).
* ↑ Voir les critiques d'E. Park, Can You Illustrate Emotional Absence? These Graphic Novels Do, The New York Times (31 mai 2018); J. Livingstone, A Graphic Novel That Moves at the Pace of Life, The New Republic (7 août 2018).
* ↑ Drnaso, Dick. «Acting class» (en anglès). The New Yorker, 21-12-2020. [Consulta: 9 març 2023].
* ↑ Le Man Booker Prize pourrait aller à une BD roman éditée à Montréal, Radio-Canada (26 juillet 2018).

## Enllaços externs

* Tumblr de Nick Drnaso
# Brunettia dominicana

Brunettia dominicana és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a la República Dominicana.

## Referències

* ↑ Annandale, 1910. Rec. Indian Mus., 5, 141. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Brian Victor Brown, 2009. Manual of Central American Diptera. Vol. 1. National Research Council Canada. NRC Research Press. ISBN 0660198339. «Enllaç».
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Centre (àlgebra)

La paraula centre s'usa en diversos contexts d'àlgebra abstracta per a denotar el conjunt dels elements que commuten, respecte a una certa operació, amb tots els altres. Sovint es representa amb la lletra Z, de l'alemany Zentrum ("centre"). Més concretament:
* Un magma és un conjunt M dotat d'una operació interna $\star$. El centre d'un magma M és el conjunt Z(M) dels elements de M que commuten amb tots, és a dir, el conjunt dels x$\in$M tals que, per a tot y$\in$M, x$\star$y = y$\star$x. Si el magma és associatiu llavors Z(M) és una part estable per l'operació.
* En particular, el centre d'un grup G està format pels elements x de G tals que xy = yx per a tot y de G. És un subgrup normal commutatiu de G.
* El centre d'un anell A és el subconjunt format pels x de A tals que xa = ax per a tot a de A. És un subanell commutatiu de A, i A és una àlgebra sobre el seu centre. En particular, el centre d'un cos no commutatiu és un sub-cos commutatiu.
* El centre d'una àlgebra associativa A és el conjunt dels elements x de A tals que xa = ax per a tot a de A. És una subàlgebra commutativa de A.
* El centre d'una àlgebra de Lie ${\mathfrak {g}}$ és el conjunt ${\mathfrak {z}}({\mathfrak {g}})$ format pels x de ${\mathfrak {g}}$ tals que [x,y] = 0 per a tot y de ${\mathfrak {g}}$. És un ideal commutatiu de ${\mathfrak {g}}$.

## Referències

* ↑ Bourbaki, Algèbre, cap. 1.
* ↑ Bourbaki, Algèbre, cap. 1, § 1, núm 5.
* ↑ Bourbaki, Algèbre, cap. 1, § 5, núm 3.
* ↑ Bourbaki, Algèbre, cap. 1, § 8, núm 1.
* ↑ Bourbaki, Algèbre, cap. 3, § 1, núm 2.
* ↑ Bourbaki, Groupes et algèbres de Lie, cap. 1, § 1, núm 6.

## Bibliografia

* Bourbaki, N. Algèbre, Chapitres 1 à 3 (en francès). Paris: Hermann, 1970.
* Bourbaki, N. Groupes et algèbres de Lie, Chapitre 1 (en francès). Paris: Hermann, 1971.
# Chen Ji

Chen Ji :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 陳紀 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 陈玘 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Chen.
Chen Ji va ser un oficial militar servint sota el senyor de la guerra Yuan Shu durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. En la campanya contra Lü Bu, Chen va dirigir el tercer regiment de l'exèrcit, però va acabar trobant un fracàs estrepitós. Chen llavors va seguir oferint resistència contra Cao Cao, però va acabar sent capturat i condemnat a mort. Ell també apareix a la novel·la històrica el Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes