OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oxifoitita

L'oxifoitita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la turmalina. Rep el nom per la seva relació amb la foitita.

## Característiques

L'oxifoitita és un ciclosilicat de fórmula química □(Fe$^{2+}$Al₂)Al₆(Si₆O$_{18}$)(BO₃)₃(OH)₃O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016, i la primera publicació data del 2017. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7. Es tracta de l'anàleg FeAl2-O de la foitita. Mostra relació química amb la foitita a través de la substitució: Y Al + $^W$O² → $^Y$Fe$^{2+}$ + $^W$(OH)$^{1–}$.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del museu de ciències de la terra de la Universitat de Roma La Sapienza, a Roma (Itàlia), amb el número de catàleg: 8829/84.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al complex metamòrfic de Cooma, al districte dels monts Snowy, dins el comtat de Beresford, a Nova Gal·les del Sud, Austràlia, on sol trobar-se associada a altres minerals com el quars, la moscovita i el feldespat potàssic. Es tracta de l'únic indret en tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Oxy-foitite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 març 2018].
# Creagrutus cracentis

Creagrutus cracentis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tapajós.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. & A. S. Harold. 2001. Phylogenetic study of the neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with revision of the Cis-Andean species. Smithson. Contrib. Zool. Núm. 613: i-v + 1-239.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Omanuperla

Omanuperla és un gènere d'insectes plecòpters pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En els seus estadis immadurs són aquàtics i viuen a l'aigua dolça, mentre que com a adults són terrestres i voladors.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Zelanda.

## Taxonomia

* Omanuperla bruningi (McLellan, 1972)
* Omanuperla hollowayae (McLellan, 1991)

## Referències

* ↑ McLellan, I.D., 1972: Revisions and new taxa in New Zealand Notonemouridae (Insecta: Plecoptera). New Zealand journal of marine and freshwater research, 6: 469-481. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ McLellan I., 2006. Endemism and Biogeography of New Zealand Plecoptera (Insecta). Illiesia, 2(2):15-23. «PDF».
* ↑ A Checklist of New Zealand Plecoptera (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* McLellan, I.D., 1991: Notonemouridae (Insecta: Plecoptera). Fauna of New Zealand, (22).
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.

## Enllaços externs

* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Oulad Sghir

Oulad Sghir (en àrab أولاد الصغير, Ūlād aṣ-Ṣaḡīr; en amazic ⵡⵍⴰⴷ ⵚⵖⵉⵔ) és una comuna rural de la província de Settat, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 13.866 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Cresson

Cresson és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 1.631 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cresson tenia 1.631 habitants, 726 habitatges, i 426 famílies. La densitat de població era de 1.285,2 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 726 habitatges en un 26% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,9% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 41,3% no eren unitats familiars. En el 36,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.293 $ i la renda mediana per família de 34.900 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.972 $ mentre que les dones 21.853 $. La renda per capita de la població era de 15.562 $. Entorn del 13,7% de les famílies i el 16,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cresson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cresson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Crioll de São Nicolau

El Crioll de São Nicolau és un dialecte del crioll capverdià, que pertany al grup dels criolls de Barlavento, parlat principalment a l'illa de São Nicolau.
S'estima que és parlat pel 2,80% de la població de Cap Verd, però aquest número podria ser lleugerament més gran a causa de l'emigració interna a les illes, i encara més si hi afegim els parlants a comunitats d'emigrants a l'estranger.

## Característiques

Més enllà de les característiques generals dels criolls de Sotavento el crioll de São Nicolau té les següents característiques:
* L'aspecte progressiu del present és format col·locant tâ tâ abans dels verbs:tâ + tâ + V.
* En la conjugació pronominal amb la primera persona del singular dels verbs acabats en ~a, el so /ɐ/ està representat per /ɔ/. Ex.: panhó-m’ en comptes de panhâ-m’ «apanhar-me», levó-m’ en comptes de levâ-m’ «levar-me», coçó-m’ en comptes de coçâ-m’ «coçar-me».
* Els sons /k/ i /ɡ/ estan representants ocasionalment per /ʧ/ e /ʤ/ quan es troben abans de vocals palatals. Ex.: f’djêra en comptes de f’guêra «figueira», patchê en comptes de paquê «porque», Pr’djíça en comptes de Pr’guiíça «Preguiça» (topònim), tchím en comptes de quêm «quem».
* El so /ʤ/ (derivat del portuguès antic escrit j a l'inici de paraula) està parcialment representat per /ʒ/. Ex. jantâ en comptes de djantâ «jantar», jôg’ en comptes de djôg' «jogo», però djâ «já», Djõ «João» manté el so /ʤ/.
* Les vocals àtones finals /i/ i /u/ no desapareixen quan són precedides dels sons /k/ o /ɡ/. Ex.: tabácu i no tabóc’ «tabaco», frángu i no fróng’ «frango».

## Referències

* ↑ Valor estimat a partir de la població resident en 2005: Instituto Nacional de Estatística: Arxivat 2008-01-26 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Figuras típicas de São Nicolau Arxivat 2016-01-12 a Wayback Machine.
# Crioll de Santiago

El Crioll de Santiago és un dialecte del crioll capverdià, que pertany al grup dels criolls de Sotavento, parlat principalment a l'illa de Santiago.
S'estima que és parlat pel 55,92% de la població de Cap Verd, però aquest número podria ser lleugerament més gran degut a l'emigració interna a les illes, i encara més si hi afegim els parlants a comunitats d'emigrants a l'estranger.

## Característiques

Més enllà de les característiques generals dels criolls de Sotavento el crioll de Santiago té les següents característiques:
* L'aspecte progressiu del present és format col·locant stâ abans dels verbs: stâ + V.
* Als verbs, l'accent recula per a la penúltima síl·laba en les formes de base per al present. Ex.: cánta en comptes de cantâ «cantar», mêxe o mêxi en comptes de mexê «mexer», pârti en comptes de partí «partir», cômpo o cômpu en comptes de compô «arranjar», búmbu en comptes de bumbú «pôr às costas».
* Alguns parlants pronuncien les sibilants sonores com a sordes. Ex. cássa en comptes de cása «casa», ôxi en comptes de ôji «hoje».
* Alguns parlants pronuncien el so /ʀ/ como /ɾ/. Ex.: cáru en comptes de cárru «carro», morêba en comptes de morrêba «morria», curâl en comptes de currál «curral».
* El so /ɾ/ és ligerament aspirat [ɾʰ].
* El sons /n/, /t/ i /d/ són pronunciats com a alveolars [n͇], [t͇], [d͇] i no com a dentals [n], [t], [d]
* Els diftongs nasals són desnasalitzats. Ex.: mâi en comptes de mãi «mãe», nâu en comptes de nãu «não».
* El so /a/ tònic és pronunciat tancat quan està abans del so /l/ a final de paraula. Ex.: curâl en comptes de currál «curral», mâl en comptes de mál «mal», Tarrafâl en comptes de Tarrafál «Tarrafal» (topònim), és en tots els verbs de tema en «a» quan són conjugats com el pronom de la tercera persona del singular, lebâ-’l en comptes de lebá-’l, odjâ-’l en comptes de odjá-’l, cantâ-’l en comptes de cantá-’l, etc.

## Referències

* ↑ Valor estimat a partir de la població resident en 2005: Instituto Nacional de Estatística: Arxivat 2008-01-26 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Dicionário Cabo-verdiano Português On-Line (Crioulo de Santiago)
* Poesia em crioulo
# Paragnetina acutistyla

Paragnetina acutistyla és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(31):17.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C.F., 1973. Acta ent. sin. 16(2):108 (117).
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Paragnetina esquiroli

Paragnetina esquiroli és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(31):17.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navàs, 1926. Brotér.Sér.Zool. 23:105.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:282.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Corsione

Corsione, (Cursiùn en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Castell'Alfero, Cossombrato, Frinco, Tonco i Villa San Secondo.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Corsione (en italià)
# Cua de ventall de Tablas

El cua de ventall de Tablas (Rhipidura sauli) és un ocell de la família dels ripidúrids (Rhipiduridae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones boscoses de l'illa de Tablas, a les Filipines occidentals.

## Referències

* ↑ «Cua de ventall de Tablas». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# Cyprinodon hubbsi

Cyprinodon hubbsi és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Estats Units.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Cyprinodon hubbsi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Cristina

* Aquest article tracta sobre el municipi Cristina. Vegeu-ne altres significats a «Cristina (desambiguació)».
Cristina és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Situació

Està situat a 2 km al sud de Guareña, poble del que funciona de fet com a barri, perquè el nucli de Cristina està apartat d'altres poblacions amb més importància. A uns 7 km està Oliva de Mèrida. Pertany al Partit judicial de Don Benito.

## Economia

La principal i única font d'economia és l'agricultura (oliveres i cereals) i ramaderia. Al sud estan els turons de la Sierrecilla de terreny més abrupte i vegetació de matoll.

## Història

A la caiguda de l'Antic Règim la localitat es constitueix en municipi constitucional a la regió d'Extremadura. Des de 1834 va quedar integrat en el Partit judicial de Don Benito. En el cens de 1842 tenia 70 llars i 260 veïns.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ Cervantes Virtual «Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes - Subdivisión en partidos judiciales de la nueva división territorial de la Península e islas adyacentes».
* ↑ Municipi Codi INE -06-041.«INEbase. Alteraciones de los municipios».
Viccionari
# Damià Mateu i Bisa

Damià Mateu i Bisa (Llinars del Vallès, 1863 - Barcelona, 7 de desembre de 1935) fou un industrial i polític català, pare de Miquel Mateu i Pla.

## Biografia

Es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona, però va abandonar l'exercici de l'advocacia per a centrar-se en el negoci familiar dedicat al ferro, anomenat Hijo de Miguel Mateu, que va arribar a ser una important empresa en l'àmbit estatal, i es va dedicar a fundar empreses industrials.
El 1904 creà, juntament amb Francesc Seix i Marc Birkigt, un negoci sòlid a partir de la marca Sociedad Anónima Hispano-Suiza, que es dedicà a la producció d'automòbils de luxe i competició i motors d'aviació, entre d'altres.
Damià Mateu fou també protector de l'arqueologia i les arts plàstiques, vicepresident del Banc Urquijo Català, conseller de la companyia d'assegurances Hispania, de La Maquinista Terrestre i Marítima, dedicada a la maquinària pesant i de la Cambra de Comerç i fundador de Fuerzas Hidroeléctricas de Andorra, SA.
Políticament, fou membre de la Federació Monàrquica Autonomista, ideològicament pròxim a la Lliga Regionalista, fins a l'establiment de la República, en què els seus membres s'integraren al partit catalanista conservador. Alguns cops feu d'intermediari oficiós entre aquesta i el rei Alfons XIII. El 1931 fou editor del Diari del Migdia. El 1935 es distancià ideològicament de la Lliga i passà a l'expressió catalana del partit monàrquic espanyolista, Dreta de Catalunya/Renovación Española.
Coincidint amb el 150è aniversari del naixement de Damià Mateu s'ha publicat la biografia d'aquest empresari, promotor i col·lecionista, que es va convertir en un dels personatges més significatius de la burgesia catalana del primer terç del segle xx.

## Referències

* ↑ «Damián Mateu Bisa» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 7 novembre 2020].
* ↑ Carreras, Jordi «Damià Mateu, una fortuna forjada en el comerç dels ferros». Ara, 05-12-2014.

## Vegeu també

* Ferreria del Carme
* Col·lecció d'Art Xinès de Damià Mateu

## Bibliografia

* Colomer, Josep Maria; Huertas, Josep Maria; Fabre, Jaume «Els alcaldes de la Barcelona Franquista (1): Miquel Mateu i Pla». L'Avenç, 15, 01-04-1979.
# Ourika (Marroc)

Ourika (en àrab أوريكة, Ūrīka; en amazic ⵓⴷⵉⴽⴰ) és una comuna rural de la província d'Al Haouz, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 37.316 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 2010 - 1.500 metres masculins

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2010 celebrats a la ciutat de Vancouver (Canadà) es disputà una prova de patinatge de velocitat sobre gel sobre una distància de 1.500 metres en categoria masculina que formà part del programa oficial dels Jocs.
La prova es disputà el dia 20 de febrer de 2010 a les instal·lacions del Richmond Olympic Oval de la ciutat de Vancouver. Hi participaren un total de 39 patinadors de velocitat de 12 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Mark Tuitert | Shani Davis | Håvard Bøkko |

## Resultats

| i: pista interior | e: pista exterior |
| Pos. | Dorsal | P. | Nom | CON | Temps | Dif. |
| 1 | 17 | e | Mark Tuitert | Països Baixos | 1:45.57 | |
| 2 | 19 | i | Shani Davis | Estats Units | 1:46.10 | +0.53 |
| 3 | 17 | i | Håvard Bøkko | Noruega | 1:46.13 | +0.56 |
| 4 | 16 | i | Ivan Skobrev | Rússia | 1:46.42 | +0.85 |
| 5 | 14 | e | Mo Tae-Bum | Corea del Sud | 1:46.47 | +0.90 |
| 6 | 18 | e | Chad Hedrick | Estats Units | 1:46.69 | +1.12 |
| 7 | 10 | e | Simon Kuipers | Països Baixos | 1:46.76 | +1.19 |
| 8 | 12 | e | Mikael Larsen | Noruega | 1:46.77 | +1.20 |
| 9 | 16 | e | Denny Morrison | Canadà | 1:46.93 | +1.36 |
| 10 | 15 | i | Enrico Fabris | Itàlia | 1:47.02 | +1.45 |
| 11 | 13 | i | Yevgeny Lalenkov | Rússia | 1:47.06 | +1.49 |
| 12 | 13 | e | Matteo Anesi | Itàlia | 1:47.34 | +1.77 |
| 13 | 8 | e | SVen Kramer | Països Baixos | 1:47.40 | +1.83 |
| 14 | 15 | e | Mathieu Giroux | Canadà | 1:47.62 | +2.05 |
| 15 | 14 | i | Trevor Marsicano | Estats Units | 1:47.84 | +2.27 |
| 16 | 18 | i | Stefan Groothuis | Països Baixos | 1:48.03 | +2.46 |
| 17 | 12 | i | Konrad Niedźwiedzki | Polònia | 1:48.15 | +2.58 |
| 18 | 9 | i | Brian Hansen | Estats Units | 1:48.45 | +2.88 |
| 19 | 19 | e | Lucas Makowsky | Canadà | 1:48.61 | +3.04 |
| 20 | 7 | e | Christoffer Rukke | Noruega | 1:48.62 | +3.05 |
| 21 | 8 | i | Aleksey Yesin | Rússia | 1:48.65 | +3.08 |
| 22 | 4 | e | Lee Jong-Woo | Corea del Sud | 1:49.00 | +3.43 |
| 23 | 11 | e | Denis Kuzin | Kazakhstan | 1:49.05 | +3.48 |
| 24 | 9 | e | Joel Eriksson | Suècia | 1:49.08 | +3.51 |
| 25 | 2 | i | Daniel Friberg | Suècia | 1:49.13 | +3.56 |
| 26 | 10 | i | Teruhiro Sugimori | Japó | 1:49.19 | +3.62 |
| 27 | 11 | i | Zbigniew Bródka | Polònia | 1:49.45 | +3.88 |
| 28 | 7 | i | Johan Röjler | Suècia | 1:49.50 | +3.93 |
| 29 | 3 | e | Fredrik van der Horst | Noruega | 1:49.58 | +4.01 |
| 30 | 6 | e | Shingo Doi | Japó | 1:49.77 | +4.20 |
| 31 | 2 | e | Ha Hong-Sun | Corea del Sud | 1:49.93 | +4.36 |
| 32 | 3 | i | Samuel Schwarz | Alemanya | 1:50.07 | +4.50 |
| 33 | 4 | i | Pascal Briand | França | 1:50.71 | +5.14 |
| 34 | 6 | i | Gao Xuefeng | R.P. de la Xina | 1:50.78 | +5.21 |
| 35 | 5 | e | Sun Longjiang | R.P. de la Xina | 1:51.30 | +5.73 |
| 36 | 1 | i | Aleksandr Lebedev | Rússia | 1:52.09 | +6.52 |
| 37 | 5 | i | Kyle Parrott | Canadà | 1:52.67 | +7.10 |

## Enllaços externs

* (anglès) www.vancouver2010.com - 1.500 m. masculins
# Partit de la Llibertat Kurda

El Partit de la Llibertat Kurda (o Partit Kurd de la Llibertat) fou un partit polític progressista format al Kurdistan del Sud el 1946 i que el mateix any es va unir al Partit Democràtic del Kurdistan de Mustafà Barzani.
Actualment existeix un partit amb el nom de Partit de la Llibertat del Kurdistan, al Kurdistan del Sud.

## Referències

Ismael, Tareq Y. The Rise and Fall of the Communist Party of Iraq. Cambridge/Nova York: Cambridge University Press, 2008
# Cyornis montanus

Cyornis montanus és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) endèmic de l'illa de Borneo. Anteriorment se'l considerava una subespècie del papamosques dels turons (Cyornis banyumas montanus), però el 2021 el Congrés Ornitològic Internacional va decidir segmentar aquest tàxon en una espècie diferent.

## Referències

* ↑ «Chats, Old World flycatchers». World Bird List Version 9.2. International Ornithologists' Union, 2019. [Consulta: 23 juny 2019].
* ↑ «Species Updates – IOC World Bird List» (en anglès). [Consulta: 27 maig 2021].
# Cryptochloa

Cryptochloa és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Cryptochloa granulifera Swallen
# Paisatge (Vayreda)

Paisatge és una pintura sobre taula feta per Joaquim Vayreda i Vila durant la segona meitat del segle xix i que es troba conservada actualment a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, amb el número de registre 1677 d'ençà que va ingressar el 1956, provinent la col·lecció privada de Lluís Plandiura i Pou.

## Descripció

Nota de paisatge amb una masia al mig de la muntanya i arbres i matolls al voltant. Cel ennuvolat.

## Inscripció

Al quadre es pot llegir la inscripció J.Vayreda (inferior dret) Al darrere: Joaquim Vayreda/20-1843-1894.

## Bibliografia

* Trullén, Josep Maria (dir.). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les col·leccions del museu. 2001. Vilanova i la Geltrú: Organisme Autònom Biblioteca Museu V.Balaguer, 2001. B-10-437/2001. ISBN 84-931438-3-9.

## Enllaços externs

* Web oficial del museu
Viccionari
# Coves d'Alvados

Les coves d'Alvados (descobertes el 1964) i les coves de Santo António (descobertes al 1955) situades a Alvados, al municipi de Porto de Mós, malgrat haver sorgit l'una tan a prop de l'altra en ple Parc Natural de Serra d'Aire i Candeeiros i d'integrar el Massís Calcari d'Estremadura del Sistema Montejunto-Estrela, són de fet prou diferents entre si i tenen característiques molt particulars.
Amb més de 50.000 anys, les coves d'Alvados destaquen pels corredors que s'obrin inesperadament en petites sales desnivellades i llacs naturals, a banda d'innombrables túnels.
Les coves de Santo António contenen una sala monumental recorreguda per petits cursos d'aigua i llacs naturals, amb temperatures entre els 16°C i 18 °C, i plenes d'estalactites i estalagmites.

## Referències

* ↑ Grutas de Alvados Arxivat 2017-02-11 a Wayback Machine. al Municipi de Porto de Mós.
* ↑ Grutas de Santo António al Municipi de Porto de Mós.

## Vegeu també

* Coves de Mira de Aire

## Enllaços externs

* http://www.grutasalvados.com/
* http://www.municipio-portodemos.pt/page.aspx?id=178
* http://www.municipio-portodemos.pt/page.aspx?id=180