OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gustau Gili i Esteve

Gustau Gili i Esteve (Barcelona, 1906- 24 de gener de 1992) fou un empresari, mecenes, col·leccionista d'art català, fill de Gustau Gili i Roig i director durant molts anys de l'Editorial Gustau Gili, fundada pel seu pare. També fou president de l'Associació d'Amics dels Museus de Barcelona
Fou un dels agents culturals que va intervenir en la creació del Museu Picasso de Barcelona al Carrer de Montcada, al Barri de la Ribera. Era amic del pintor arran de la creació del llibre de bibliòfil de La tauromaquia o arte de torear, obra de Pepe Hillo il·lustrada per Picasso. També editaria el llibre Picasso, Las Meninas i la vida, de Jaume Sabartés.
Fou director de l'editorial entre 1945, quan va morir el seu pare, fins al 1992. Durant els anys 50 del segle xx va ser un dels responsables del procés d'internacionalització de la companyia i de la construcció d'un nou edifici. Fou membre del primer patronat de la Fundació Picasso-Reventós.
El seu fill, Gustau Gili i Torra va continuar amb la nissaga d'editors.

## Premis i reconeixements

* Medalla al Mèrit Artístic de la Ciutat de Barcelona

## Referències

* ↑ «El editor Gustavo Gili fallece en Barcelona a los 85 años». El País, 27-01-1992. [Consulta: 23 juny 2011].
* ↑ «Web del RACBA». Arxivat de l'original el 2020-11-23. [Consulta: 23 juny 2011].

## Enllaços externs

* lloc web oficial de l'editorial Arxivat 2011-02-05 a Wayback Machine.
# Gustau Muñoz

Gustau Muñoz és el nom dels següents personatges:
* Gustavo Adolfo Muñoz de Bustillo Gallego, més conegut com a Gustau Muñoz, militant independentista i socialista assassinat per la policia espanyola l'Onze de Setembre de 1978.
* Gustau Muñoz i Veiga, traductor i assagista valencià.
# Grua cridanera

La grua cridanera (Grus americana) és una espècie d'ocell de la família dels grúids (Gruidae) que habita pantans i praderies humides. Extint de la major part de la seva antiga àrea de distribució, actualment cria al nord d'Alberta, i passa l'hivern a Texas i Florida.

## Referències

* ↑ Grua cridanera americana a CERCATERM Rev. 14/02/2012
# Grua (vehicle)

Una grua remolc o simplement grua és un vehicle utilitzat per transportar automòbils, generalment a un taller o per rescatar de llocs on no hi ha una superfície adequada per a conduir. Els serveis de remolcs generalment són proveïts per un operador d'emergències vehiculars. Els automòbils són remolcats en casos d'accident de trànsit, estacionament en llocs inadequats o maneig per part del conductor sota els efectes de l'alcohol o altres substàncies. La majoria de les companyies d'assegurances automotors inclouen entre les seves prestacions el servei de remolc sense càrrec, fins a certa distància, per als seus assegurats.

## Tipus de grues

* Llitera : La llitera d'auxili està dissenyada per al transport de vehicles de fins a 2.500 quilograms. Posseeix una plataforma d'acer en la qual és transportat el vehicle. Usualment estan equipades amb un cabrestant (cable d'acer) i elements útils per a l'amarratge del vehicle a transportar.
* Perxa : Aquest tipus de grua està dissenyada per al remolcar vehicles de fins a 1.800 quilograms. El sistema d'ancoratge, permet prendre al vehicle a remolcar per les seves pneumàtics sense que hi hagi possibilitat de danyar-lo. Per portar vehicles que presenten deteriorament en el tren posterior i davanter, que no poden rodar, l'equip té un sistema de buggies (carrets) sobre el qual es posa un dels trens i l'altre es pren amb el sistema d'ancoratge.
* Forquilla o forca: Aquesta grua està dissenyada per al remolcar vehicles de fins a 1.800 quilograms. La forquilla està formada per quatre elements, amb quatre ranures consecutives per a les diferents adaptacions a la circumferència dels pneumàtics. Posseeix cadenes de seguretat per a fixar les rodes del vehicle a remolcar i carrets de quatre rodes per utilitzar com a remolc en cas que els vehicles no puguin rodar.
* Plat : Aquest tipus de grua està dissenyada per remolcar vehicles de fins a 2.500 quilograms. La unitat ve equipada amb ungles o dispositius d'ancoratge per a diferents tipus de vehicles i carrets per auxili d'unitats amb el tren rodant afectat.
* Per a vehicles pesants : Aquest tipus de grues estan dissenyades per a remolcar vehicles de fins a 12.000 quilograms. Posseeixen dos cabrestants de tracció, construïts per aconseguir la màxima estabilitat i eficiència.

## Enllaços externs

* Història britànica del servei de remolc
* Constructors o fabricants
* Galeria de fotos de grues Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine.
* Galeria de fotos de grues amb vehicles remolcats
Viccionari
# Guim Valls Soler

Guim Valls Soler (Barcelona, 1992) és un poeta i rapsode català. Ha publicat els llibres de poemes Quincalla del segle, La mà dins la roda (Premi de poesia Martí Dot de Sant Feliu de Llobregat 2016) i Pitó. Ha enregistrat, juntament amb el grup Graves, el CD Graveland Vol.7 (espavilant amb el Guim Valls).

## Obra publicada

* Quincalla del segle (Barcelona: Roure, 2015)
* La mà dins la roda (Barcelona: Viena, 2017. Premi de poesia Martí Dot de Sant Feliu de Llobregat 2016)
* Pitó (Barcelona: Poncianes, 2020)

## Referències

* ↑ «Guim Valls, guanyador "per unanimitat" del Premi Martí Dot per "La mà dins la roda"». Fetasantfeliu.
* ↑ «Graveland Vol.7 (espavilant amb el Guim Valls), by Graves & Guim Valls». [Consulta: 26 agost 2018].
* ↑ SER, Cadena «Guim Valls: "Vaig començar a recitar per una pura necessitat expressiva"». Cadena SER, 25-07-2017. Arxivat de l'original el 2018-08-26 [Consulta: 26 agost 2018].
# Habitatges al carrer Jacint Verdaguer, 191-197 (Sant Vicenç dels Horts)

Els Habitatges al carrer Jacint Verdaguer, 191-197 és una obra del municipi de Sant Vicenç dels Horts (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquestes quatre cases són restes d'un conjunt d'habitatges unifamiliars. Són petits habitatges d'una sola planta rectangular, amb terrat de tipus català i eixida a la façana S.
El coronament és l'element diferenciador de totes elles: frontons que combinen espais rectes o bé ondulats, quadrats, amb dentellons i motllures, ceràmiques i baranes de ferro forjat.

## Història

Aquests edificis foren construïts a principi del segle XX per la família Comamala i eren destinats als treballadors de la fàbrica de filats.

## Referències

* 1 2 3 «Habitatges al carrer Jacint Verdaguer, 191-197». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 febrer 2016].
# Habitatges al carrer Jacint Verdaguer, 97-103 (Sant Vicenç dels Horts)

Els Habitatges al carrer Jacint Verdaguer, 97-103 és una obra del municipi de Sant Vicenç dels Horts (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt de quatre cases entre mitgeres de planta rectangular, amb planta baixa i terrat. Disposen de dos petits jardins, un al sector S (posterior) i l'altre al sector N, com accés del carrer. Aquests edificis, de categoria a la seva època i amb un cert aire noucentista, presenten una cuidada i variada ornamentació: estucats, relleus de fulles i flors, sanefes amb motius repetitius, trencaaigües de diferents formes, petites mènsules. El coronament dels edificis no és repetitiu en cap cas: es combinen formes rectes i ondulants acompanyades per frontons. La fusteria és de fusta i inclou persianes de llibret.

## Història

Conjunt de cases construïdes per la família Comamola com a habitatges d'alguns treballadors de la seva fàbrica.

## Referències

* 1 2 «Habitatges al carrer Jacint Verdaguer, 97-103». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 febrer 2016].
# György Szeder

György Silberstein, conegut en el món del futbol com György Szeder, (Cinkota, 23 de febrer de 1914 - Birnbaum, 1 de maig de 1945) fou un futbolista hongarès de família jueva de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Adoptà el nom d'Szeder, conscient de les dificultats que un cognom jueu podia portar-li durant els anys d'ascens del nazisme. Jugava a la posició d'extrem esquerre. Va arribar al FC Barcelona amb 19 anys, procedent del club Soroksár de Budapest. Amb el Barcelona només disputà cinc partits, un d'ells oficial del campionat català de la temporada 1934-35, competició de la que es proclamà campió. Retornà a Hongria per jugar als clubs Budai 11, Budafok FC i Újpest FC durant la temporada 1938-39. El 1939 intentà una nova aventura europea sense massa èxit al FC Antibes i finalitzà la seva carrera la temporada 1939-40 al Nemzeti SC. Va morir assassinat, després de la invasió nazi, a Birnbaum, actual Polònia, l'any 1945.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1934-35

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Szeder. Futbolista del FC Barcelona víctima del Holocausto.». Cuadernos de Fútbol, número 88, CIHEFE, 01-06-2017. [Consulta: 9 abril 2017].
* 1 2 3 «Szeder György». magyarfutball.hu. [Consulta: 9 abril 2017].
* 1 2 «Del Barcelona». Mundo Deportivo, 10-10-1934. [Consulta: 9 abril 2017].
* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Guélor Kanga

Guélor Kanga (francès: Kanga Kaku Guélor) (Oyem, 1 de setembre de 1990) és un futbolista del Gabon de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol del Gabon.
Pel que fa a clubs, destacà a l'FC Rostov, Estrella Roja de Belgrad i AC Sparta Praga.

## Referències

* ↑ Aubameyang leads cast as hosts Gabon name final Nations Cup squad at BBC, 27-12-2016, retrieved 8-1-2017
* ↑ Guélor Kanga a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Guélor Kanga – Fitxa i estadístiques a la UEFA
* ↑ «Game Report». Russian Premier League, 09-03-2013. Arxivat de l'original el 17 gener 2013.
* ↑ «Promocija Kange u petak!» (en serbian). [Consulta: 1r juliol 2016].
* ↑ «Guélor Kanga posilou Sparty» (en czech). Sparta Prague, 02-02-2018. Arxivat de l'original el 5 de febrer 2018. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ «Kanga u Sparti» (en serbian). mondo.rs, 31-01-2018.
* ↑ Profile by the Russian Premier League
# Guémar

Guémar (en alsacià Geemàr) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 1.314 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 841 | 847 | 1.002 | 1.051 | 1.162 | 1.314 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | François Haas | |
| 2008- | Umberto Stamile | |

## Agermanaments

* Gardona
# Haleburg (Alabama)

Haleburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 108 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Haleburg tenia 108 habitants, 48 habitatges, i 36 famílies. La densitat de població era de 10,9 habitants/km².
Dels 48 habitatges en un 22,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,4% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 28,7% de 45 a 60 i un 21,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones hi havia 100 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.500 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.417 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era d'11.657 $. Aproximadament el 14,3% de les famílies i el 23,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Granger (Washington)

Granger és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 2.530 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Granger tenia 2.530 habitants, 570 habitatges, i 501 famílies. La densitat de població era de 781,5 habitants per km².
Dels 570 habitatges en un 60,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,2% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 12,1% no eren unitats familiars. En el 9,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 43% tenia menys de 18 anys, un 14,2% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 12,2% de 45 a 60 i un 5,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 21 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.250 $ i la renda mediana per família de 28.026 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.458 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 8.111 $. Aproximadament el 28,5% de les famílies i el 34,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Granger». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Granger». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Hao

Hao és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Està situat al centre i a l'est de l'arxipèlag, a 920 km a l'est de Tahití. És el cap de la comuna d'Hao que inclou 12 atols.

## Geografia

És un atol de forma allargada, de 50 km de llarg i 14 km d'ample. La superfície total és de 47 km², i l'altitud màxima és de 3 m. La llacuna és una de les més grans de la Polinèsia Francesa, amb 497 km², que només s'obre a l'oceà per un sol pas on es produeixen forts corrents.
El clima és marítim amb una temperatura que oscil·la entre 23 i 32 °C al llarg de l'any. L'absència de relleu fa que els vents alisis allunyin els núvols i, per tant, les precipitacions són relativament moderades.
La vila principal és Otepa, i la població era de 1.287 habitants al cens del 2002, amb un fort increment demogràfic des que es va establir la base del Centre d'Experimentació del Pacífic (CEP) per les proves nuclears. Les infraestructures construïdes els últims anys són importants: un aeroport amb una pista de 3.380 m, un port de càrrega, una carretera de 15 km, dessalinitzadores, generadors elèctrics i un hospital militar.
Com a curiositat, disposa d'un camp de golf amb un dels recorreguts més durs del món. La sortida es troba en un illot i l'arribada en un altre. Una barca amb el fons de vidre ajuda als jugadors a trobar les pilotes perdudes. El par del recorregut, de 18 forats, és de 312.

## Història

Hao va ser descobert, el 1606, per Pedro Fernández de Quirós que l'anomenà La Conversión de San Pablo. Per la seva forma allargada Louis Antoine de Bougainville l'anomenà l'Arpa (La Harpe) i James Cook, l'Arc (Bow Island).
A Hao es va establir la base avançada del Centre d'Experimentació del Pacífic (CEP) pels assaigs nuclears. Entre 1963 i 1965 es van construir grans infraestructures que servien de pont aeri i marítim per desembarcar material als atols de Moruroa i Fangataufa. El juny del 2000 es van retirar les forces armades de l'atol. Les infraestructures han passat al govern territorial que pretén aprofitar-les per desenvolupar el turisme davant de la incertesa del futur econòmic de l'atol.
# Hegesíanax (desambiguació)

Hegesíanax o Hegesianacte (grec antic: Ἡγησιάναξ) fou el nom de diversos personatges de l'antiga Grècia:
* Hegesíanax, natural d'Alexandria de la Tròada, ambaixador d'Antíoc III el Gran, gramàtic i escriptor, autor d'una obra d'història i de composicions poètiques. Hi ha autors moderns que consideren que es tracta de més d'un personatge.
* Hegesíanax de Colofó, alumne d'Epicur esmentat en una de les seves lletres
* Hegesíanax, filòsof cínic esmentat per Estobeu (segons Foci)
# Cañitas

Cañitas és una petita localitat de l'Uruguai, ubicada a l'est del departament de Cerro Largo. Té una població aproximada de 100 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 61 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Lirceus alabamae

Lirceus alabamae és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Alabama (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Rafinesque, C. S., 1820. Annals of nature or annual synopsis of new genera and species of animals, plants, & c. discovered in North America. Annals of Nature 1: 1-16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 25 juny 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Hubricht, L. i Mackin, J. G., 1949. The Freshwater Isopods of the Genus Lirceus (Asellota, Asellidae). American Midland Naturalist 42(2): 334-349.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Bosnak, A.D. i E.L. Morgan, 1981. Acute toxicity of cadmium, zinc, and total residual chlorine to epigean and hypogean isopods (Asellidae). The NSS Bulletin, 43:12-18.
* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.
# 3 Hores de Motocròs de Martorelles

Les 3 Hores de Motocròs de Martorelles foren una cursa de Resistència Tot Terreny que es disputà anualment al Circuit Can Puig-Les Llicorelles de Martorelles, Vallès Oriental, entre el 1971 i una data no determinada de la dècada del 1970 (la darrera edició que se n'ha pogut documentar és la de 1973, però podria haver-n'hi hagut d'altres).
Organitzada pel Moto Club Cadena de Martorelles, la prova era oberta a equips de dos corredors de categoria Júnior que s'havien d'alternar en la conducció de la motocicleta.

## III 3 Hores de Motocròs de Martorelles - 1973

La tercera edició, celebrada el diumenge 9 de setembre de 1973, començà a les 11 del matí i durà fins a les dues de la vesprada.

### Classificació final

Font:
    250 cc
| Posició | Equip | Equip | Equip | Voltes |
| Posició | Pilot 1 | Pilot 2 | Motocicleta | Voltes |
| 1 | Luis Sánchez | José Luis Mendoza | OSSA? | 109 |
| 2 | Camprubí | Almeda | ? | 106 |
| 3 | Fernández | Girona | ? | 103 |
| 4 | J. Molina | R. Molina | ? | 102 |
| 5 | Burguí | Ruiz | ? | 102 |
    125 cc
| Posició | Equip | Equip | Equip | Voltes |
| Posició | Pilot 1 | Pilot 2 | Motocicleta | Voltes |
| 1 | Yglesias | Barbany | ? | 79 |
| 2 | Molist | Milà | ? | 60 |
| 3 | Truyols | Sánchez | ? | 53 |

## Referències

* ↑ «Calendario deportivo del Moto Club Cadena, de Martorellas» (en castellà). Hemeroteca. La Vanguardia, 09-02-1973. [Consulta: 18 juny 2020].
* 1 2 «III Tres horas de moto cross en Martorellas» (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 01-09-1973. [Consulta: 18 juny 2020].
* ↑ «Las III Horas de Motocross de Martorellas» (en castellà). Hemeroteca. La Vanguardia, 14-09-1973. [Consulta: 18 juny 2020].
# Plaça del Col·legi del Patriarca

La plaça del Col·legi del Patriarca, sovint plaça del Patriarca, és una plaça de la Ciutat Vella de València que se situa al barri de la Xerea, a poca distància a l'est del carrer del Poeta Querol.

## Forma i funció

És una plaça oberta i quadrada, oberta a la cara sud, on fita amb el carrer de Salvà. Al nord connecta amb els carrers dels Llibreters, de la Nau, i de la Creu Nova. No s'hi permet l'accés en vehicle motoritzat.
La plaça és dominada a la façana oriental per la Nau, un centre d'exposicions de la Universitat de València, que ocupa part de la plaça amb una gran font pública amb escultures. Al nord hi ha l'edifici que dona nom a la plaça, el Reial Col·legi del Corpus Christi de València o Col·legi del Patriarca, una església medieval que brinda la plaça amb una enorme finestra vertical coberta amb una reixa, tot i ser a la segona planta. Els altres edificis de la plaça són de destacable modernitat. La majoria d'ells són ocupats per comerços d'alta gamma, i alguna cafeteria. La superfície de la plaça és de llosa grisa, interrompuda ocasionalment per arbres encara petits.

## Transport

A la plaça no hi ha cap mena de transport públic, però les línies 26 i 31 de l'EMT de València s'aturen al proper carrer del Poeta Querol.
Geografia urbana de la ciutat de València :
# Platja de la Farella

La platja de la Farella, és una platja del municipi de Llançà (Alt Empordà). Es caracteritza pel seu ambient residencial, resguardat i cosmopolita i per l'abundant vegetació que flanqueja la zona. Té una longitud de 97 m i una amplada mitjana de 15 m, formada amb sorra molt gruixuda i un pendent d'entrada a l'aigua fort.
Formalment, es diferencien la Farella i la Farella del Mig, dues platges que tot i que formen una única unitat, estan separades per un petit promontori rocallós que s’endinsa en el mar. El conjunt resultant és una platja de 260 m de longitud.
Per arribar-hi cal agafar la carretera que separa Llançà del Port de la Selva i seguir les senyalitzacions. També es pot arribar caminant, seguint el camí de ronda.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.
El topònim fa referència a l'activitat pesquera a la zona, un indret on s’havia practicat la pesca a l'encesa. El nom de la platja es relaciona directament amb l’ús d’una llum (farell) per tal d'ajudar a orientar-se als pescadors o navegants o bé assenyalar el lloc on iniciar la pesca.

## Referències

* 1 2 Centro Editor PDA, SL. Platges, cales i caletes. Barcelona: Planeta DeAgostini SA, 2005, p. 22. ISBN 84-674-2040-9.
* 1 2 «Platja de la Farella». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «La Farella | Platges | Què fer | Costa Brava Pirineu de Girona». [Consulta: 23 maig 2021].
* ↑ «Platja de la Farella - Llançà i tu». [Consulta: 23 maig 2021].
* ↑ «La Farella | Platges | Què fer | Costa Brava Pirineu de Girona». [Consulta: 23 maig 2021].