OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Autoradiografia

Una autoradiografia és un tipus de radiografia que obté una imatge radiogràfica a partir de fotons emesos per la pròpia mostra. L'autoradiografia s'obté en una pel·lícula de raigs X o placa d'emulsió nuclear produïda pel patró d'emissions de desintegració (per exemple, partícules beta o raigs gamma) d'una substància radioactiva. Alternativament, també es pot obtenir com a imatge digital (autoradiografia digital), gràcies al desenvolupament recent de detectors de gas de centelleig i sistemes de fosforimatge.
En biologia, s'utilitza per localitzar zones radioactives dins d'un teixit, una cèl·lula, o fins i tot en una molècula concreta. L'ús de biomarcadors radioactius ha estat emprat per localitzar determinades molècules al llarg d'un procés biològic, per esbrinar-ne la seva funció exacta. Gràcies a aquesta tècnica es pot localitzar una substància radioactiva introduïda dins una ruta metabòlica, lligada a un receptor o enzim, o hibridada a un àcid nucleic.

## Referències

* ↑ «Autoradiografia». Termcat. [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ Rogers, Andrew W. Techniques of Autoradiography. 3a ed. Elsevier North Holland, 1979, p. 13.
* ↑ Barthe N, Coulon P, Hennion C, Ducassou D, Basse-Cathalinat B, Charpak G «Optimization of a new scintillation gas detector used to localize electrons emitted by 99mTc». J Nucl Med., 40, 5, 1999, pàg. 868-75. PMID: 10319763 [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ «Phosphorimager». Encyclopedia of Life Sciences. Wiley Online Library. [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ Eckelman, WC; Mankoff, DA «Choosing a single target as a biomarker or therapeutic using radioactive probes». Nuclear Medicine and Biology, 42, 5, 2015, pàg. 421-425. DOI: 10.1016/j.nucmedbio.2015.01.005. PMID: 25684651 [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ Yamamura, HI; Kuhar, MJ; Snyder, SH «In vivo identification of muscarinic cholinergic receptor binding in rat brain». Brain Res., 80, 1, 1974, pàg. 170-6. PMID: 4421615.
* ↑ Young, WS; Kuhar, MJ «A new method for receptor autoradiography: [3H]opioid receptors in rat brain». Brain Res., 179, 2, 1979, pàg. 255-70. DOI: 10.1016/0006-8993(79)90442-6. PMID: 228806.
* ↑ Jin, L; Lloyd, RV «In situ hybridization: methods and applications». J Clin Lab Anal., 11, 1, 1997, pàg. 2-9. DOI: 10.1002/(SICI)1098-2825(1997)11:1<2::AID-JCLA2>3.0.CO;2-F. PMC: 6760707. PMID: 9021518.
# BCM

BCM té els següents significats:
* British Chess Magazine, revista degana internacional d'escacs
* Banc Comercial del Marroc, antic banc del Marroc integrat a Attijariwafa Bank
* BCM Gravelines (del nom en francès Basket Club Maritime), club de bàsquet amb seu a Gravelines (França)
# Baksanita

La baksanita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom de la vall de Baksan, a Rússia, on es troba la localitat tipus.

## Característiques

La baksanita és un sulfur de fórmula química Bi₆Te₂S₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1992. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la baksanita pertany a «02.DC - Sulfurs metàl·lics, amb variable proporció M:S» juntament amb els següents minerals: hedleyita, ikunolita, ingodita, joseïta-B, kawazulita, laitakarita, nevskita, paraguanajuatita, pilsenita, skippenita, sulfotsumoïta, tel·lurantimoni, tel·lurobismutita, tetradimita, tsumoïta, joseïta-C, protojoseïta, sztrokayita, vihorlatita i tel·luronevskita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de molibdè i tungstè de Tyrnyauz, a la vall de Baksan, dins la república de Kabardino-Balkària, a Rússia. També ha estat descrita a la prospecció Nezam Abad, a la província de Lorestan (Iran); a la mina Baolun, a l'illa de Hainan (República Popular de la Xina); i a Herichová, a la regió de Banská Bystrica (Eslovàquia). Aquests quatre indrets són els únics de tot el planeta on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Baksanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 novembre 2018].
# Astana City (equip ciclista)

L'equip Astana City (codi UCI: TSE), conegut anteriorment com a Seven Rivers, és un equip ciclista professional kazakh. Té categoria continental i fa d'equip reserva de l'equip Team Astana.
Es va crear al 2015 a partir de molts components del desaparegut Continental Team Astana.

## Principals resultats

* Gran Premi ISD: Nurbolat Kulimbetov (2016)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Composició de l'equip

2015 :
2016 :
2017 :

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2015 | 41è | Nikita Stalnov (176è) |
| 2016 | 29è | Matvei Nikitin (148è) |
| 2017 | 29è | Matvei Nikitin (164è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2015 | 67è | Matvei Nikitin (192è) |
| 2016 | 47è | Nikita Stalnov (127è) |
| 2017 | 86è | Galym Akhmetov (723è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Balbina Steffenone

Balbina Steffenone (també anomenada Bina o Steffanone o Steffenoni, Torí, 1825 - Nàpols, 1896) fou una soprano italiana de mitjan segle xix.
Estudià a Bolonya amb Teresa Bertinotti, debutant com Lucia a Macerata el 1842. Després de cantar a través d'Itàlia, es traslladà a Anglaterra entre 1845 i 1847 per cantar al Covent Garden, i posteriorment se n'anava a Amèrica del Nord, on es quedava per set anys. Les seves aparicions s'estenien de Boston a Ciutat de Mèxic i L'Havana, on romania una directora en la companyia de Giovanni Bottesini al voltant de 1850.
Cantà en l'estrena americana de Il trovatore a l'Acadèmia Of Music de Nova York (1855), compartint els papers de Leonora i Ines en la producció.
Continuava la seva carrera a Europa, on apareixia a Viena el 1859 i a Nàpols el 1860-61, on creava Morosina d'Errico Petrella. Tot i que es va retirar el 1862, va participar en l'estrena de Giovanna di Castiglia de Vincenzo Battista al Teatro San Carlo de Nàpols el 1863.
La temporada 1858-1859 va cantar al Liceu de Barcelona. El Diario de Barcelona la qualificà de "mezzosoprano, de veu una mica feble a les cordes greus i mitjanes, però més sonora en les agudes, segurament a causa d'un llarg exercici havia perdut el seu timbre molt de la seva finor i enteresa i la facilitat d'emissió. D'altra banda la Stefanone és una artista experta, de talent i de bona escola de cant, de notable sentiment i intenció en el declamat i que s'identifica perfectament amb les situacions escèniques ".
Moria a Nàpols el 1896.

## Referències

* 1 2 Briefwechsel und Tagebücher (en alemany). Walter de Gruyter, Octubre 1857. ISBN 3110180308.
* 1 2 3 4 5 6 The Diaries of Giacomo Meyerbeer. Fairleigh Dickinson University Press, 2004.
* ↑ Katherine K. Preston. Opera on the Road: Traveling Opera Troupes in the United States, 1825-60. University of Illinois Press, 2001.
* ↑ Almanacco di Gherardo Casaglia Arxivat 2011-07-27 a Wayback Machine.(entrada el maig de 1855, dimecres)
* ↑ Almanacco di Gherardo Casaglia entrada amb (26 d'abril de 1863, diumenge) en italià a «AmadeusOnline.net - Almanacco». Arxivat de l'original el 2011-07-27. [Consulta: 11 abril 2010].
* ↑ «Almanaque». Diario de Barcelona, 1960, p. 73.
# Bandera d'Extremadura

La bandera d'Extremadura, segons es determina a l'article 4-1 de l'Estatut d'Autonomia està formada per tres franges horitzontals i iguals, en ordre de dalt a baix, de colors verd, blanc i negre.
Respecte al seu origen, són diverses les versions o interpretacions que es donen sobre els seus colors. Tot i això, als anys 80 s'havia popularitzat tant que els ponents de l'Estatut d'Autonomia, l'any 1983, no dubtaren a incloure-la al mateix.
En diverses publicacions de caràcter oficial, es diu que els colors de la bandera són un homenatge a la història medieval de la regió, en què es representa:
* Verd: color de l'emblema de l'Orde d'Alcántara, nascuda a la província de Càceres i posteriorment assentada també a Badajoz
* Blanc: per ser el color utilitzat en el pendó reial de Lleó, terra repobladora de la regió.
* Negre: en honor de l'estendard del mateix color dels reis aftàssides del Regne de Badajoz, el regnat dels quals va destacar per la seva contribució a l'art i la cultura.

## Referències

* ↑ «La identidad extremeña. Reflexiones desde la antropología social». Badajoz, Ministerio de Educación y Ciencia y CEP de Badajoz, 1993: 345-346, 06/04/08. [Consulta: 25 maig 2014].
* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 524. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ «Creación de la bandera de Extremadura». El periódico Extremadura, 10/3/08. Arxivat de l'original el 8 de març 2017. [Consulta: 25 maig 2014].
* ↑ «Sobre la bandera regional y Antonio Galache». Hoy, 4/27/08. [Consulta: 25 maig 2014].
# Bandera d'Holanda del Nord

La bandera d'Holanda del Nord (neerlandès: vlag van Noord-Holland) és una tricolor formada per tres faixes de colors groc, vermell i blau marí. Fou adoptada el 22 d'octubre de 1958 després de l'aprovació pel Consell Suprem de Noblesa Reial Neerlandesa (Hoge Raad van Adel).
Els tres colors tenen origen en l'escut d'armes de la província: Per pal un lleó rampant de gules sobre camp d'or (d'Holanda), dos lleopards passants d'or amb bitlletes sobre camp d'atzur (de Frísia Occidental).

## Referències

* 1 2 «Vlag en volkslied» (en neerlandès). Provincie Noord-Holland. [Consulta: 19 abril 2023].
# Barbus poechii

Barbus poechii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al curs superior del Zambezi.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Skelton, P.H., 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus pseudotoppini

Barbus pseudotoppini és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tanzània.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Seegers, L., 1996. The fishes of the Lake Rukwa drainage. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 278:1-407.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Banana Joe

Banana Joe és una pel·lícula italiana dirigida l'any 1982 per Steno.

## Argument

Banana Joe viu en un petit poble tropical. Lluny de la corrupció i dels problemes de la societat moderna, conrea plàtans i en fa viure tot el poble. De retorn d'un viatge forçós, s'ha instal·lat un industrial i amenaça la tranquil·litat dels habitants…

## Repartiment

* Bud Spencer: Banana Joe
* Marina Langner: Dorianne
* Mario Scarpetta: Manuel
* Gianfranco Barra: Torcillo
* Enzo Garinei: Moreno
* Gunther Philipp: Sarto
* Giorgio Bracardi: Sergent Martino
* Salvatore Basile: L'oficial de Policia
* Carlo Reali: El Capità de Policia
* Edy Biagetti: El Patró del Club

## Comentari

La pel·lícula és una idea del mateix Bud Spencer, que d'altra banda va coescriure el guió amb el seu verdader nom, Carlo Pedersoli. A més dels mateixos ingredients que en les seves altres pel·lícules (sol o en duo amb Terence Hill), l'actor ha volgut sobretot donar un missatge al públic denunciant sobretot la invasió del capitalisme, el industrialització en el medi natural i el ineficacia de la burocràcia.

## Al voltant de la pel·lícula

* Com és normal, Bud Spencer encarna un personatge obtús i no gaire astut amb una perillosa dreta. Aquesta vegada, té la particularitat de no saber ni llegir ni escriure i d'enamorar-se d'una sola dona.
* Quan Banana Joe mira publicitat en una televisió exposada en una vitrina, es pot reconèixer l'actriu Gisela Hann que havia actuat com una de les dues filles de la comunitat mormona de la qual Terence Hill es va enamorar a Li deien Trinidad.
* En l'escena del Mocambo Club, es pot sentir la cançó "Brotherly Love", extreta de la pel·lícula Parell i senars. Més tard, en l'escena de l'obertura del casino, se sent igualment el tema dels crèdits de Dos super-policies.

## Referències

* ↑ «Banana Joe». The New York Times.
* ↑ Interview de Philippe Lombard dans les bonus du DVD de Banana Joe.
# Bandera de Sarrià de Ter

La bandera oficial de Sarrià de Ter té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, amb una faixa inferior dentada de 8 dents i dues mitges dents apuntant a baix, groga, situada entre els punts 5/9 i 6/9 de l'alçària del drap, i una faixa inferior ondada de cinc ones blanques, situada entre els punts 7/9 i 8/9 de l'alçària del drap.
Va ser aprovada el 23 d'octubre de 1991 i publicada en el DOGC el 15 de novembre del mateix any amb el número 1518.
La faixa inferior dentada és un senyal parlant en al·lusió a una serra que fa referència a Sarrià. La faixa onadada blanca fa representa el riu Ter.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Gironès

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de la bandera municipal de Sarrià de Ter.» (pdf). DOGC num. 1518, 15-11-1991. [Consulta: 25 octubre 2009].
# Bandera de Saskatchewan

La bandera de Saskatchewan està formada per dues franges horitzontals, sent verda la superior i groga la inferior. Al cantó superior esquerre, dins la franja verda, s'hi situa l'escut provincial mentre que al vol, i ocupant totes dues franges, hi trobem un lliri vermell. La bandera es va adoptar el 22 de setembre de 1969.
El simbolisme dins de la bandera es mostra amb els colors; el groc representant els camps de gra del sud de la província, mentre que el verd representa les zones boscoses del nord. La flor del vol, el lliri vermell occidental (Lilium philadelphicum), és la flor provincial. El 2017, el ministre de Parcs, Cultura i Esports, Gene Makowsky, va designar el 22 de setembre com a Dia de la bandera de Saskatchewan.
La bandera fou adoptada oficialment el 22 de setembre de 1969, resultat d'un concurs a tota la província que va aplegar més de 4.000 inscripcions. L'obra guanyadora fou una dels 13 dissenys persentats per Anthony Drake. Drake, natural del Regne Unit i establert a Hodgeville el 1966, va presentar els dissenys el 1968, però abans de fer-se públic l'obra guanyadora va tornar al Regne Unit i no va tenir l'oportunitat de veure onejar el seu disseny guanyador fins que va tornar a Hodgeville cinquanta anys més tard.

## Altres banderes

* Bandera Fransaskois
* Bandera del 60è aniversari

## Referències

* 1 2 «Emblems and Flags» (en anglès). Government of Saskatchewan. [Consulta: 18 febrer 2022].
* ↑ «Province of Saskatchewan» (en anglès). The Governor General of Canada. [Consulta: 18 febrer 2022].
* ↑ «Special Days / Jours Spéciaux» (en anglès). The Saskatchewan Gazette, Volume 113, 15-09-2017, pàg. 1748.
* ↑ Chabun, Will «The weird and wonderful story of Saskatchewan's provincial flag» (en anglès). Regina Leader-Post, 11-05-2016 [Consulta: 18 febrer 2022].
* ↑ Baxter, David «Saskatchewan’s flag designer honoured at the legislature» (en anglès). Global News, 18-05-2016 [Consulta: 18 febrer 2022].

## Vegeu també

* Símbols de Saskatchewan
* Llista de les banderes del Canadà

## Enllaços externs

* The Public Register of Arms, Flags, and Badges of Canada
# Balon

* Per a altres significats, vegeu «Baloň».
Balon (en francès Ballons) és un municipi del departament de la Droma (França), a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. El 2021 tenia 90 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 28 gener 2024].
# Banka (desambiguació)

«Banka» té aquests significats:
* Banka, municipi francès
* Canal de Banka, Índia
* Banka (Índia), municipi a Bihar
* Banka (Eslovàquia), poble d'Eslovàquia
# Banka

* Per a altres significats, vegeu «Banka (desambiguació)».
Banka (en francès i oficialment Banca), és un municipi de la Nafarroa Beherea (Baixa Navarra), un dels set territoris que formen Euskal Herria, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes de Baigorri al nord, Anhauze i Lasa al nord-est, Aldude a l'oest i Urepele al sud-oest

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 803 | 590 | 999 | 1 068 | 1 419 | 1 280 | 1 429 | 1 309 | 1 327 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 064 | 1 069 | 1 020 | 1 020 | 1 027 | 952 | 944 | 872 | 828 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 829 | 833 | 815 | 800 | 770 | 780 | 748 | 735 | 799 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 672 | 634 | 524 | 450 | 426 | 373 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Enllaços externs

* Banka a Bascoweb Arxivat 2007-09-24 a Wayback Machine.
# Demostrat (ambaixador)

Demostrat (en llatí Demostratus, en grec antic Δημόστρατος "Demóstratos"), fill d'Aristofó, fou un ambaixador atenenc, que va ser enviat pel govern d'Atenes a Esparta. Se suposa que podria ser el net de l'orador Demostrat.

## Referències

* ↑ 2.Demostratus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 991
Viccionari
# Revista internacional de Sociología

La Revista internacional de Sociología (RIS) és una revista científica de sociologia, fundada el 1943, i editada per l'Instituto de Estudios Sociales de Andalucía (IESA) del Consell Superior d'Investigacions Científiques.
La RIS, amb una periodicitat quadrimestral, publica els seus articles en castellà o en anglès, i tot i que s'ocupa principalment de la disciplina de la sociologia, també vol abastar la ciència política, la política social, l'economia, l'antropologia i la filosofia social i la filosofia moral, prestant una atenció especial a l'àmbit geogràfic d'Espanya i Llatinoamèrica. Al costat de la publicació de treballs científics de caràcter empíric, epistemològic o teòric, que és el seu principal objectiu, la RIS és també un lloc de reflexió i debat al voltant de les consideracions filosòfiques i morals i de qüestions importants que afecten la ciutadania.
La Revista Internacional de Sociología, els articles de la qual són revisats per l'avaluació d'experts, externs, es troba indexada a la Web of Science, a SCOPUS, CWTS Leiden Ranking (Journal indicators), ERIH Plus, REDIB i a DOAJ. Es tracta d'una revista en accés obert que facilita l'accés sense restriccions a tot el seu contingut immediatament després de la seva publicació.

## Referències

* ↑ «Revista Internacional de Sociología». A360grados.net. ARCE. Asociación de Revistas Culturales de España. [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Revista internacional de Sociología». Le Monde Diplomatique, 2005 [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Revista Internacional de Sociología (RIS)». Latindex. Sistema Regional de Información en Línea para Revistas Científicas de América Latina, el Caribe, España y Portugal. [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Revista internacional de sociología». Dialnet. [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ «Revista Internacional de Sociología». Editorial CSIC. [Consulta: 16 maig 2020].

## Enllaços externs

* Revista internacional de Sociología (RIS)
# Anacroneuria adamsae

Anacroneuria adamsae és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Perú.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark & Sivec, 1998. Scopolia 40:4.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):145.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Stark, 2004. Spixiana 27(1):80.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 6 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Daniel Anido

Daniel Anido, nascut a Lugo el 1960, és un periodista gallec.

## Trajectòria

És fill de pares gallecs, però es va criar al País Basc. es va iniciar professionalment en la redacció d'informatius de Radio Bilbao, que pertany a la cadena SER. Després fou nomenat subdirector i director d'informatius de l'emissora a Madrid. En febrer de 2011 fou nomenat director de continguts parlats de Prisa Radio.
Quan era director dels Serveis informatius de la SER, el seu equip va obtenir els Premis Ondas, pel seguiment de la crisi del Prestige i per la cobertura informativa de l'atemptat de l'11-M.
En 2010 va rebre el premi José Couso a la llibertat d'expressió, el Premi de periodisme de la Unió de periodistes de València, i el primer premi IX Decret, de l'Associació de la Premsa de Cadis, per la seva contribució a l'exercici drl periodisme i la seva defensa de la llibertat d'expressió.
En desembre de 2009 fou condemnat junt a Rodolfo Irago per difondre un llistat de les afiliacions irregulars del PP que també fou publicat a internet. Tanmateix, després de recórrer a l'audiència provincial de Madrid, fou absolt en juny de 2010.

## Referències

* ↑ "Daniel Anido e Rodolfo Irago recolleron en Ferrol o Premio José Couso" Arxivat 2010-07-30 a Wayback Machine., article a Xornal de Galicia, 14 de maig de 2010.
* ↑ "Daniel Anido deja la dirección de la Cadena Ser", artigo en Público, 21 de febreiro de 2011 (castellà)

## Enllaços externs

* Articles sobre Daniel Anido a El País