OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Johann Karl Wilhelm Illiger

Johann Karl Wilhelm Illiger (nascut el 19 de novembre del 1775 a Braunschweig i mort el 10 de maig del 1813 a Berlín) fou un zoòleg i entomòleg alemany.
Johann Karl era fill de Maria Louise Krom i del comerciant Johann Jakob Illiger i tenia sis germans. A l'escola ja va mostrar un gran interès per la naturalesa i reuní una col·lecció botànica. Començà a estudiar medicina però fou obligat a deixar-ho a causa d'una greu malaltia pulmonària crònica. Durant aquest temps, Illiger visqué a casa del seu professor de l'escola i continuà estudiant els insectes. Illiger escrigué obres importants sobre els coleòpters i descrigué moltes espècies noves.
A partir del 1799, la seva salut millorà i pogué estudiar a Helmstedt i Göttingen. Contribuí de manera significativa a la sistemàtica de la zoologia amb el seu llibre Prodromus Systematis Mammalium et Avium (Investigació sobre una terminologia completa pels regnes dels animals i de les plantes).
El 1802, Illiger conegué l'investigador Johann Centurius von Hoffmannsegg, que tenia una col·lecció bastant completa d'insectes, amb animals de tots els cantons del món. Per tal de descriure aquesta col·lecció, Illiger fundà un diari d'entomologia que s'edità entre el 1802 i el 1807. Per aquest treball, Illiger va rebre el doctorat honoris causa per la Universitat de Kiel. A més de les seves múltiples obres sobre insectes, també escrigué sobre mamífers.
El 1806, se'n va anar a viure a Berlín i començà una investigació sobre els mamífers i ocells d'Amèrica del Sud. Després d'un altre any de mala salut, el 1810, recolzat per Wilhelm von Humboldt va ser encarregat per integrar la «col·lecció reial d'objectes naturals» (Königliche Naturaliensammlung) en al novament creat Museu Zoològic de la Universitat de Berlín. Des d'aleshores fins a la seva mort, Illiger escrigué nombrosos texts sobre la sistemàtica dels animals. Entre altres, separà els monotremes de l'ordre dels edentats i definí moltes noves relacions.

## Reconeixement

* Carl Ludwig Blume va batejar el gènere Illigera (Hernandiàcies) l'any 1826 en el seu honor.
    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Illiger».

## Referències

* ↑ Heß, Wilhelm. «Illiger, Johann Karl Wilhelm». A: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB (en alemany). tom 14. Leipzig: Duncker & Humblot, 1881.
* 1 2 Muggelberg, Heidi. «Illiger, Karl». A: Deutsche Biographie (en alemany), 1974, p. 138 [Consulta: 8 desembre 2020].
* 1 2 Muggelberg, 1974.
* ↑ Prodromus, 1811.
* ↑ Blume, Carl Ludwig. Bijdragen tot de flora van Nederlandsch Indië (en llatí). Batàvia: Ter Lands Drukkerij, 1825, p. 1153.
# Torre Sport Club

El Torre Sport Club fou un club de futbol brasiler de la ciutat de Recife a l'estat de Pernambuco.

## Història

Va ser fundat l'any 1915. Guanyà tres cops el campionat estatal els anys 1926, 1929 i 1930. Va competir per darrera vegada al campionat de Pernambuco l'any 1940, desapareixent posteriorment.

## Palmarès

* Campionat pernambucano:
** 1926, 1929, 1930

## Estadi

El Torre Sport Club jugava els seus partits a l'Estadi Avenida Malaquias, amb capacitat per a 2.000 espectadors.

## Referències

* 1 2 3 Rodolfo Rodrigues. Escudos dos Times do Mundo Inteiro. Panda Books, 2009, p. 99.
* ↑ Placar Guia 2011, 1350-C, 01-01-2011, pàg. 64.
# Museu d'Art de Bregenz

El Museu d'Art de Bregenz (en alemany: Kunsthaus Bregenz) alberga exposicions temporals d'obres d'art modern. Aquesta galeria està situada en la ciutat de Bregenz, Àustria, a la vora del llac Constança. Va ser inaugurat el 1997 i l'arquitecte de l'edifici que alberga el museu és Peter Zumthor, una obra que li va fer merèixer el Premi d'Arquitectura Contemporània Mies van der Rohe de 1998. Aquest immoble té quatre plantes i forma part d'un projecte en el qual també es va construir altre edifici de dues plantes on estan les oficines i serveis del museu.
Aquesta construcció és un dels millors exemples de l'arquitectura minimalista pròpia de Zumthor. Aparenta ser bastant senzill però realment amaga una complexitat sorprenent i de vegades poc comprensible. L'edifici que alberga les exposicions té una façana coberta de cristalls translúcids que deixen intuir zones opaques de l'interior que resulten ser més complexes del que a primera vista es veu.

## Referències

* ↑ «Peter Zumthor gana el IV Premio Mies van der Rohe de Arquitectura» (en castellà). El Pais, 08-03-1999. [Consulta: 28 abril 2024].
# Cypress Semiconductor

Cypress Semiconductor (abreviatura NASDAQ: CY) és una empresa dels EUA del sector electrònica/semiconductors que dissenya i fabrica memòries NOR flaix, F-RAM, SRAM, processadors PSoC, IC manegadors de potència i dispositius de ràdio-freqüència Bluetooth LE i connectivitat USB. Cypress és una empresa que dissenya i fabrica. Fou creada el 1982 i la seva seu és a San José (Califòrnia) EUA.
El maig del 2019, Infineon Technologies adquireix Cypress Semiconductors per un valor aproximat de 9 mil milions d'euros.

## Història

| Any | Descripció |
| 1982 | creació per T. J. Rodgers i altres d'Advanced Micro Devices |
| 2015 | fusió amb l'empresa Spansion |
| 2016 | adquireix l'empresa Broadcom, especialista en IC Wireless |

## Productes i adquisicions

| Família de Productes | Empresa adquirida |
| Generadors de senyal de rellotge | IC Design, ICWorks, International Microcircuits Inc |
| Connectivitat USB | Anchor Chips, In-Sytem Design,ScanLogic |
| Tecnologia PSoC | PSoC Technology |
| Tecnologia RAM | GalvantechInc, Cascade Semiconductor Corp., Simtek Corp, Ramtrom |
| Tecnologia RF | Alation,RadioCom |
| Tecnologia Cel·lules Solars | SunPower, PowerLight |
| Sensors d'Imatge | Silicon Light Machines, FillFactory, SMaL Camera Technologies |
| Telecom | Arcus, Silicon Packets, Lara Networks, HiBand Semiconductors |
Família de microprocessadors ː
| Referència | Descripció |
| PSoC 1, 3 | Microprocessadors de 8 bits |
| PSoC 4 | Microprocessadors ARM cortex M0, M0+ |
| PSoC 5LP | Microprocessadors ARM cortex M3 |
| FM3 | Microprocessadors ARM cortex M3 |
| FM4 | Microprocessadors ARM cortex M4 |
| PSoC 6 | Microprocessadors ARM cortex M amb doble nucli ː M6 i M0++ |
| Traveo | Microprocessadors ARM cortex R5 |
| Traveo II | Microprocessadors ARM cortex M4 i M7 |

## Vegeu també

Empreses del sector: Intel, Texas Instruments, NXP, Qualcomm, AMD, Microchip Technology, Silicon Labs, STMicroelectronics

## Referències

* ↑ «CY : Summary for Cypress Semiconductor Corporati - Yahoo Finance» (en anglès). finance.yahoo.com. [Consulta: 14 abril 2017].
* ↑ «Cypress Semiconductor» (en anglès). www.youtube.com. [Consulta: 14 abril 2017].
* ↑ «Infineon to Acquire Cypress for $10B» (en anglès). EETIMES, 30-05-2019. [Consulta: https://www.eetimes.com/document.asp?doc_id=1334771].
* ↑ «Microcontrollers (MCUs)» (en anglès). http://www.cypress.com.+[Consulta: 9 març 2018].
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1952

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1952 es disputaren el 23 i 24 d'agost a la Ciutat de Luxemburg, Luxemburg.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Heinz Müller Alemanya Occidental | 7h 05' 51" | Gottfried Weilenmann Suïssa | m. t. | Ludwig Hörmann Alemanya Occidental | m. t. |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Luciano Ciancola Itàlia | 4h 22' 11" | André Noyelle Bèlgica | - | Roger Ludwig Luxemburg | - |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Alemanya Occidental | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Suïssa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Luxemburg | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* «World Championship Road Race» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «World Championship amateurs» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1952» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 22 setembre 2012].
# Chamoson

Chamoson és un municipi del cantó suís del Valais, situat al districte de Conthey.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Johann Konrad Schlick

Johann Konrad Schlick (Mansbach, 1748 - Gotha, 1825) fou un violoncel·lista i compositor alemany del Romanticisme.
Schlick va realitzar diversos viatges de concert amb la seva dona Regina Strinasacchi, famosa violinista, sortida del conservatori a l'"Ospedale della Pietà" de Venècia. El 1799, els dos cònjuges, juntament amb la seva filla, eren pianistes hàbils, dedicats als concerts de la "Gewandhaus" a Leipzig. Schlick va ser emprat abans de la seva mort a la capella duc de Gotha. Malgrat que no hi ha massa documentació, sembla que junt amb Friedrich Wilhelm Erik Benda, Leopold Hofmann i Jean Balthasar Tricklir, va fundar un quartet que es va fer aplaudir arreu d'Europa.
Entre els seus alumnes de violoncel s'hi compta Bernhard Romberg (1767-1841).

## Va compondre

* Tres qintets;
* Un concert per a violí i violoncel;
* Tres trios per a instruments d'arc amb piano;
* Tres quartets per a instruments d'arc;
* Tres sonates i més de 100 obres de música de cambra, de les quals unes 20 van ser impreses.

## Bibliografia

* Schlick, J. C. i J. Leonard Höijer, Musik-Lexikon (1864)
* Enciclopèdia Espasa, vol. 54, pàg. 1047. (ISBN-84-239-4554-5)
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 64, pàg. 420. (ISBN-84-239-4564-2)
# James Hayllar

James Hayllar (1829-1920) era un pintor de gènere anglès, de retrats i de paisatges.

## Vida i treball

Hayllar va néixer en Chichester en Sussex, i va rebre la seva formació en la Acadèmia Cary d'Art a Londres; va pintar el retrat de Cary en 1851. Va estudiar en la Reial Acadèmia d'Arts de Londres.
Hayllar va viatjar a Itàlia de 1851–53. Va exposar regularment en la Reial Acadèmia entre 1850–98, i va exposar obres també en la British Institution i en la Societat Real d'Artistes britànics (RBA) - de la qual serà membre. Primer va ser conegut com a retratista però més tard es va dedicar a l'art de gènere, sovint presentant noies bastant joves; el seu treball es va fer molt popular. Amb George Dunlop Leslie (qui va viure en Wallingford al mateix temps), va pintar un gran retrat de la Reina Victoria per celebrar el seu Jubileu d'or en 1887 - la pintura ara penja a l'Ajuntament de Wallingford.
Va contreure matrimoni amb Edith Phoebe Cavell (1827–1899), la tia d'Edith Cavell (famosa infermera britànica afusellada pels els alemanys per "traïció" durant la Primera Guerra Mundial). Van viure en una casa anomenada "Castle Priory" en Wallingford al costat del riu Tàmesi de 1875–99; durant aquest temps va pintar amb freqüència escenes de vida del poble. El matrimoni va tenir nou fills, quatre homes i cinc femelles, dels quals quatre d'ells (curiosament quatre de les dones) van ser reconeguts artistes. Després de la mort de la seva dona en 1899, es va traslladar a Bournemouth.

## Família

Hayllar va tenir quatre fills i cinc filles, quatre de les quals (Edith Hayllar (1860–1948), Jessica Hayllar (1858–1940), Mary Hayllar (1863–c. 1950), i Kate Hayllar (fl. 1883–1900)) van esdevenir artistes notables; totes van rebre la seva formació artística del seu pare i van exhibir en la Reial Acadèmia.

## Referències

* ↑ Portrait of Francis Stephen Cary by James Hayllar.
* ↑ Short biography Arxivat 2011-10-02 a Wayback Machine. (John Noott Galleries).
* ↑ Short biography (Burlington Paintings).
* ↑ Wallingford Town hall Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.
* ↑ Castle Priory fou construïda el 1759 per al jutge William Blackstone - vegeu "Sites" (Wallingford history gateway).
* ↑ Biography (Oil on canvas, 1875 - Christie's).
* ↑ Biographies of the Hayllar family (Wallingford History Gateway).
* ↑ Edith hayllar online (ArtCyclopedia).
* ↑ Edith Hayllar Arxivat 2017-07-30 a Wayback Machine. (Clara database of women artists).
* ↑ Works by Jessica Hayllar (Art Renewal Center)
* ↑ Mary Hayllar Arxivat 2017-02-22 a Wayback Machine. (Leicester Galleries)

## Bibliografia

* Wood, Christopher. Victorian Painters, the text (Antique Collectors' Club, 1995) p. 235 ff.
* Wilder, Anthony. Victorian artists of Wallingford: A Tali of Two Dynasties - The Hayllar & Leslie Families (Peu Powder Press, 2006).
# Museu d'Art de Carolina del Nord

El Museu d'Art de Carolina del Nord (North Carolina Museum of Art) és un museu ubicat als Estats Units a Raleigh, l'estat de Carolina del Nord. El 70% del seu pressupost prové de fons recaptats per la fundació privada homònima que gestiona el museu.
El museu alberga una col·lecció d'art permanent que inclou, entre altres coses, 22 estàtues d'Auguste Rodin. L'accés a les col·leccions permanents és gratuït i s'organitzen visites guiades sempre gratuïtes. El museu també disposa d'un amfiteatre a l'aire lliure on se celebren concerts i altres esdeveniments.

## Col·leccions permanents

* Africana;
* Americana;
* Americana antiga;
* Egípcia;
* Clàssica;
* Europea;
* Contemporània;
* Moderna;
* Giudaica;
* Rodin.

## Col·lecció europea

És el punt fort del museu: de les 139 pintures i escultures comprades amb l'assignació original, 123 eren europees. El 1961 la Fundació Samuel H. Kress va donar 75 quadres addicionals d'escoles italianes, cosa que va convertir la col·lecció en una de les més grans dels Estats Units. Es recullen principalment pintures, però també hi ha algunes escultures d'importància primordial.

### Obres principals

* Giotto i ajudants, Polittico Peruzzi, ca 1318-1322
* Pinturicchio, Madonna col Bambino leggente, ca 1494-1498
* Cima da Conegliano, Madonna col Bambino, ca 1496-1499
* Raffaello, Miracolo di san Girolamo, ca 1502-1503
* Tiziano (attribuzione) Adorazione del Bambino, ca 1507-1508
* Il Pordenone, San Prosdocimo e san Pietro, ca 1515-1517
* Perugino, Vergine dolente, 1520
* Perugino, San Giovanni evangelista dolente, 1520

## Referències

* ↑ «North Carolina Museum of Art Museum Backgrounder». Arxivat de l'original el 19 d’octubre 2012. [Consulta: 11 novembre 2012].
* ↑ «N.C. Museum of Art Wins International Honor - NC Business Press Releases». [Consulta: 31 maig 2021].
# Cyprichromis leptosoma

Cyprichromis leptosoma és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És endèmic del llac Tanganyika (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Cyprichromis leptosoma» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Brichard, P. Cichlids and All the Other Fishes of Lake Tanganyika (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866226677.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Loiselle, Paul V. (1995). The Cichlid Aquarium. Alemanya: Tetra Press. ISBN 1-56465-146-0.
* Maréchal, C. i M. Poll 1991. Cyprichromis. p. 71-72. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Takahashi, T. 2003: Systematics of Tanganyikan cichlid fishes (Teleostei: Perciformes). Ichthyological Research, 50(4): 367-382.
* Takahashi, T. 2004: Phylogenetic analysis of Cyprichromini (Perciformes: Cichlidae) endemic to Lake Tanganyika and validation fo the genus Paracyprichromis. Ichthyological Research, 51(1): 1-4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Von Schuurman (cràter)

von Schuurman és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 29,1 km de diàmetre. Porta el nom d'Anna Maria van Schurman (1607-1678), lingüista, escriptora i artista holandesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «von Schuurman». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Xah Rukh governador de Samarcanda (1394)

Xah Rukh, governador de Samarcanda en 1394, va ser designat pel seu pare, Tamerlà, per dirigir tota Transoxiana, el centre de l'imperi de Tamerlà. Fins aleshores, Tamerlà havia confiat el govern a generals de molta confiança mentre ell estava absent, però el 1394 va ser la primera vegada que va ser encarregat a un fill seu, el príncep Xah Rukh.
El 3 d'octubre de 1394 Timur va confiar el govern de Samarcanda a Shah Rukh; el príncep va sortir cap allí immediatament sent acomiadat afectuosament per Timur. Les reines, princeses i dames de la cort van marxar també cap a Sultaniya per passar el hivern.
En el seu trajecte cap a Samarcanda, Shah Rukh després de creuar el Jihun, fou aclamat tot el camí fins a Kish on fou rebut solemnement per l'amir Sulayman Xah: els murs decorats, les portes plenes de banderes, els terres amb catifes. El príncep va prometre justícia pels oprimits.

## Bibliografia

* Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, III, 49.
# L'Alguer (Olius)

L'Alguer és una masia del municipi d'Olius inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta rectangular i teulada a dues vessants. Està orientada nord-sud. Té una porta a la façana principal, amb gran arc de mig punt i adovellat. A l'esquerra de la porta principal, n'hi ha una altra amb arc rebaixat adovellat que està tapiada i que donava entrada a les quadres. Té un balcó amb llinda de pedra damunt de la porta i té petites finestres. Té planta baixa, primer pis i golfes. Quasi tota la planta superior és amb sòl de pedra. La planta baixa és de pedra i amb arcades. El parament és de pedres irregulars amb morter. A l'entorn de la casa hi ha diversos coberts i davant una gran era.
Al costat de la casa, dalt d'un petit turó hi ha l'església de Sant Pere del Cerc.

## Història

L'any 1024 es parla del Cerc, on hi havia vinyes; la capella del Cerc pertany des de fa molt temps a la masia de l'Alguer, és molt possible que aquesta masia s'edifiqués en aquestes mateixes terres, on hi havia vinyes, del Cerc. Els orígens de la masia semblen molt antics.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 3 4 «L'Alguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* L'Alguer, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
Viccionari
# Val

Val (en rus: Вал) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 13 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Natchitoches (poble)

Els natchitoches (caddo: Náshit'ush) són una tribu d'amerindis dels Estats Units de Louisiana. Formen part de la Confederació caddo.

## Història

Els primers europeus que van accedir al territori dels Náshit'ush potser van ser els que estaven al comandament del capità espanyol Luis de Moscoso de Alvarado, successor d'Hernando de Soto durant l'expedició de reconeixement duta a terme per Espanya durant el segle xvi a Amèrica del Nord. Després van venir els trampers francesos i francocanadencs que van viatjar la regió durant el segle xvii .
El febrer del 1690, Henri de Tonti va arribar al llogaret principal dels natchitoches. En 1699 França va fundar una posició avançada francesa al riu Rojo per controlar el comerç amb les avançades de les forces espanyoles de Mèxic.
En 1701 el francocanadenc Jean-Baptiste Le Moyne de Bienville, futur primer governador de la Louisiana francesa, va arribar al llogaret dels indis natchitoches i cadodaquius aleshores a la vora del riu Rojo. En 1714 Louis Juchereau de Saint-Denis va obtenir permís del monarca francès per estendre la influència dels francesos de Nova França a l'oest i expandir els límits de la Louisiana francesa. Ja en anys anteriors, com s'ha indicat els francesos havien establert contactes amb els natchitoches i es va fundar un fort francès anomenat Fort Natchitoches.
Amb l'arribada dels missioners d'Espanya i França es va deslligar una epidèmia de verola que va delmar la població de les diferents confederacions de la nació caddo. El nombre de membres de la Confederació Natchitoches abans de l'arribada dels europeus s'estima en mil habitants. Al segle xvii se'ls van unir alguns de les restes dels Kadohadacho, una tribu amb molts membres que havien estat assassinats o esclavitzats pels chickasaws després anomenats pels espanyols chicasas o chicazas i que es van instal·lar a la regió mississipiana entorn de l'actual ciutat de Memphis quan els chickasaws van usurpar els territoris que havien estat el país dels Kadohadacho o Cadujadachú.
Davant la pressió i opressió dels invasors chickasaws, els Caddos-Nachitoches al costat dels Kadohadacho van haver d'emigrar i es van establir en la conca del riu Cane al voltant de la parròquia i ciutat de Natchitoches, Louisiana, ciutat que porta el nom afrancesat de la tribu.
Avui els náshit'ush o natchitoches estan formen part de la Nació Caddo que va ser forçada a emigrar al Territori Indi anomenat avui Oklahoma a mitjan segle xix pels nord-americans. Com a moltes altres ètnies que habiten l'actual territori dels Estats Units, els caddo i, per tant, els natchitoches o Náshit'ush avui són mestissos amb gran mescla de blancs i afroamericans.

## Notes

* ↑ Edmonds 28
* ↑ Natchitoches Confederacy

## Referències

* Edmonds, Randlett. Nusht'uhtiʔtiʔ Hasinay: Caddo Phrasebook. Richardson, TX: Various Indian Peoples Publishing, 2003. ISBN 1-884655-00-9.
* Lauber, Almon Wheeler. Indian Slavery in Colonial Times Within the Present Limits of the United States. (Nova York: AMS Press, 1969 [originally published by Columbia University Press, 1913]) p. 30.
# Crystal City (Virgínia)

Crystal City és un barri urbà al sud-est del Comtat d'Arlington, a l'estat de Virgínia, als Estats Units. És localitzat al sud de Washington D.C.

## Economia

Crystal City actualment té més de 6.000 residents, mentre que al voltant de 60.000 hi van a treballar diàriament. Té oficines del Departament de Treball dels Estats Units, l'EPA i El Pentàgon, el qual s'està renovant.

## Referències

* ↑ (anglès) Linda Wheeler. «Crystal City: Model of Convenience». Washington Post. Publicat 25/03/1995. Obtingut 24/01/2011.