OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Depedro

Jairo Zavala és un guitarrista, cantant i compositor d'origen madrileny.

## Biografia

La seva carrera musical comença a mitjans dels anys 90 quan tocava en cinc grups alhora: amb el grup La Vacazul, amb els quals van publicar cinc discos i tocaven als bars de Malasaña (Madrid); amb el grup Zolo Zeppelin, amb qui versionaven cançons; amb la banda del programa televisiu El club de la comèdia; amb el grup 3.000 hombres i, per acabar, al 1997, amb el grup Amparanoia, del qual n'era el guitarrista.
Al 2008, Amparanoia va presentar-li al grup de folk independent nord-americà Calexico. Coneixe'ls va empènyer a iniciar el projecte musical Depedro que li donà el nom artístic.
En una entrevista respon al origen del nom: Muchos americanos, con sorna, llaman Pedro a los españoles, pero me puse así sobre todo porque es un nombre sencillo y natural. Suena a nombre mediterráneo; con un toque guiri pero sin perder la esencia española.
Calexico fou la banda d'acompanyament en l'àlbum de debut i, a dia d'avui, encara col·laboren mútuament en tots els discos.
Depedro té un estil propi, gràcies a les diverses influències musicals, estètiques i culturals de Llatinoamèrica, Àfrica, el mediterrani i Estats Units. El segell de identitat de l'artista és precisament la col·laboració amb músics d'arreu del món, en diferents idiomes i procedents de moltes cultures.
La música l'ha portat de gira per Estats Units, Mèxic, Argentina, centre americà, Brasil, Austràlia, Nova Zelanda, China, Africà, Europa, Rusia...
A més a més, ha estat el protagonista del documental Casamance. The soundtrack of a journey (dirigit per Paloma Zapata, 2017). En aquest, Jairo Zavala decideix viatjar a Senegal darrere dels passos de Lamine Konté, un músic que va marcar-li la infància. Aquest viatge l'emprèn amb Ángel Carmona (periodista musical i presentador del programa musical Hoy empieza todo de Radio 3).

## Discografia

* 2008 – “Depedro”
* 2010 – “Nubes de papel”
* 2013 – “La increíble historia de un hombre bueno”
* 2013 – “Casualidades”
* 2016 – “El pasajero”

## Documental

* 2016 –“Casamance. The soundtrac of a journey”

## Col·laboracions

* 2010 –“Diciembre” amb Vetusta Morla
* 2013 –"En el lago" amb Los Coronas
* 2013 – “Casualidades” amb Santi Balmes
* 2016 – “El pasajero” amb Bunbury
* 2016 – “Viajero” amb Shinova
* 2016 –“Acuérdate” amb Fuel Fandango
* 2017 – “Una canción que destrozar” amb Dani Tejedor
* 2018 – “Sola” amb The Cat Empire

## Bibliografia

* http://depedro.net

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «Reportaje | Un trotamundos de Carabanchel» (en castellà). El País [Madrid], 06-10-2010. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Casamance: the soundtrack of a journey – Feature Music Documentary» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2018-05-23. [Consulta: 30 maig 2018].
* ↑ «La versatilidad de Depedro en 6 colaboraciones - Rock Sin Subtítulos™» (en castellà). Rock Sin Subtítulos™.
# Villaescusa de Haro

Villaescusa de Haro és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Balbino Millán Pérez | VHI (Villaescusa de Haro Independientes) | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Balbino Millán Pérez | VHI (Villaescusa de Haro Independientes) | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Ínic

Ínic (llatí: Inycum grec antic: Ἴνυκος) va ser una ciutat de Sicília al sud-oest de l'illa i a la riba del riu Hypsas.
La llegenda la fa capital dels sicans, que governats pel rei Còcal van acollir a Dèdal, fugitiu del rei Minos de Creta. Heròdot l'esmenta com un lloc de confinament on Hipòcrates de Gela va enviar a Escites de Zancle a qui havia fet presoner. Claudi Elià diu que Escites havia nascut a Ínic.
Plató parla d'Ínic, i diu que era un poble petit, però explica que el sofista Hípies d'Elis hi va aconseguir la quantitat de 20 mines.
Més tard, sota domini romà, era una ciutat petita probablement incorporada a Selinunt com a dependència. No es menciona més, però Esteve de Bizanci encara diu que el lloc excel·lia pel seu vi.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català, p. 925

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Inycum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 maig 2023].
# Íngrid Pons i Molina

Íngrid Pons Molina (Montgat, 27 de febrer de 1975) és una exjugadora de bàsquet catalana.
Formada al CE Mireia de Montgat, jugava en la posició de pivot. L'any 1988 va fitxar pel centre formatiu Segle XXI, coincidint amb altres jugadores com Betty Cebrián o Marina Ferragut. Va debutar a la Primera divisió amb l'Universitari de Barcelona l'any 1992, amb el qual jugà sis temporades. El 1998 va fitxar pel Dorna Godella, posteriorment Ros Casares, amb el qual guanyà tres Copes de la Reina i tres Lligues espanyoles. Tornà a l'Universitari-FC Barcelona la temporada 2004-05, guanyant una altra Lliga espanyola i una de catalana. Després de la dissolució del club, fitxà pel Club Bàsquet Puig d'en Valls d'Eivissa, on finalitzà la seva carrera esportiva. Internacional amb la selecció espanyola de bàsquet en 127 ocasions, aconseguí dues medalles de bronze als Campionat d'Europa de bàsquet femení de 2001 i 2003 i, a més, aconseguí el sisè lloc als Jocs Olímpics d'Atenes 2004.

## Palmarès
### Clubs

* 4 Lligues espanyoles de bàsquet femenina: 2000-01, 2001-02, 2003-04, 2004-05
* 3 Copes espanyoles de bàsquet femenina: 2001-02, 2002-03, 2003-04
* 1 Lliga catalana de bàsquet femenina: 2005-06

### Selecció espanyola

* 6è lloc als Jocs Olímpics d'Atenes 2004
* 2 medalles de bronze als Campionat d'Europa de bàsquet femení: 2001, 2003

## Referències

* ↑ «Íngrid Pons i Molina». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Margalef, Josep. «'Siglo XXI’ es la fábrica del baloncesto femenino español» (en castellà). As, 09-07-2014. [Consulta: 3 novembre 2019].
* ↑ Hughet, José Ignacio. «Brasil deja a España fuera de la anhelada lucha por las medallas» (en castellà). El Mundo Deportivo, 26-08-2004. [Consulta: 3 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Íngrid Moreno Molina - Selección Femenina Absoluta
# Wilton (Califòrnia)

Wilton és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 4.551 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wilton tenia 4.551 habitants, 1.519 habitatges, i 1.277 famílies. La densitat de població era de 59,3 habitants/km².
Dels 1.519 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,6% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 15,9% no eren unitats familiars. En l'11,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 32,2% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 68.774 $ i la renda mediana per família de 76.111 $. Els homes tenien una renda mediana de 54.028 $ mentre que les dones 40.650 $. La renda per capita de la població era de 28.568 $. Entorn del 2,8% de les famílies i el 3,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wilton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wilton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Èrix (mitologia)

Segons la mitologia grega, Èrix (en grec antic: Έρυξ), rei dels elimis, fou un heroi que va fundar la ciutat siciliana d'Èrix, famosa pel santuari d'Afrodita que hi havia al seu cim.
Era fill de Butes l'argonauta, que va ser raptat per la deessa quan estava a punt de sucumbir al cant de les sirenes, en un moment en què volien interceptar el viatge dels argonautes. Hi ha autors que diuen que Èrix és fill d'Afrodita i Posidó, i, segons altres versions, el seu pare Butes no és considerat un argonauta, sinó un rei indígena de Sicília. Hom li atribueix la construcció del temple d'Afrodita al cim d'Èrix.
Èrix era molt fort i expert en pugilat. Quan Hèracles tornava de robar els ramats de Geríon i passà per Sicília, Èrix el va desafiar a un combat, atès que volia prendre-li el bestiar. Hèracles acceptà el combat i el va matar. Però Hèracles no es quedà amb el regne, sinó que el donà als habitants del país, tot dient que un dels seus descendents tornaria per reclamar-lo. El lacedemoni Dorieu, quan va arribar a Sicília per fundar-hi una colònia, esgrimí precisament aquest argument per reclamar el territori, atès que els lacedemonis es consideraven heraclides.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 172. ISBN 9788496061972.
# Écran (revista)

Écran és una revista de cinema publicada des de 1972 fins a 1979.
La revista va ser creada per un grup de crítics que va abandonar la redacció de Cinéma a finals del 1971 a causa dels desacords sobre l'evolució d'aquesta publicació.
El primer consell editorial està format per Claude Beylie, Guy Braucourt, Jean A. Gili, Guy Hennebelle, Marcel Martin (director de la redacció), Henry Moret (director artístic i tècnic), Rui Nogueira i Max Tessier.
L'últim número d'Écran va aparèixer el desembre de 1979. La revisió es va fusionar amb La Revue du cinéma a partir de gener de 1980.

## Notes

* ↑ Els interessats consideren que la revisió hauria de beneficiar-se d'una major autonomia en relació a la Federació Francesa de Cineclubs.
* ↑ El consell editorial donarà la benvinguda a Yves Alion, Olivier Barrot, Raphaël Bassan, Michel Capdenac, Gilles Cèbe, Claire Clouzot, Claude Gelé, Pierre-Antoine Fabre, Patrick Kamenka, Roland Lacourbe, Gérard Langlois, Gérard Lenne i Paul-Hervé Mathis.
* ↑ N° 86
* ↑ Revistas cinematográficas Ecran a archivocine.com

## Liens externes

* Fitxa Bifi sur Écran
* Índex complet d'Écran a Calindex.eu
# Écrans de sable

Écrans de sable és una pel·lícula franco-italo-tunisiana, dirigida per Randa Chahal Sabbagh i estrenada el 1991. Aquesta és la seva primera pel·lícula com a directora.

## Argument

Una ciutat enmig del desert s'està morint. Les dones d'allà estan doblement velades. La Sarah és ambiciosa i impacient i vol marxar d'aquest desert on està retinguda contra la seva voluntat.

## Repartiment

* Maria Schneider: Sarah
* Michel Albertini: Talal
* Raouf Ben Amor: el líder dels secuaces
* Hamadi Dhoukar: el conductor
* Sandrine Dumas: Dalal
* Tamine Kasdi Chahal: Giorgio
* Laure Killing: Mariame
* Hédi Semlali: l'hoteler
* Rim Turki: l'empleat del banc

## Premis

A la XII edició de la Mostra de València va rebre la menció a la millor música, Premi FICC-Don Quijote, per a Michel Portal.

## Notes i referències

* ↑ Hillauer, Rebecca. Encyclopedia of Arab Women Filmmakers. American Univ in Cairo Press, 2005, p. 148–151. ISBN 9789774249433.
* ↑ Ecrans de sable a Africultures.
* ↑ la Mostra de Cinema premia al cine turco, La Vanguardia, 19 d'octubre de 1991

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a Vimeo
# Óscar Rojas

Óscar Vladimir Rojas Giacomozzi (15 de novembre de 1958) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1982.

## Referències

* ↑ Mundialistas chilenos
* ↑ Perfil a calcio.com
# Óscar Quintana Viar

Óscar Quintana Viar (Torrelavega, 6 de març de 1967), és un entrenador de bàsquet espanyol que actualment entrena l'UCAM Múrcia.

## Trajectòria esportiva

* 1989-90: Universitat de Cantàbria (Lliga Universitària)
* 1990-91: SAB Caixa Cantàbria Torrelavega (2a Divisió)
* 1993-94: CB Fuenlabrada. Aquesta temporada ocupà el càrrec de director del planter del club.
* 1994-95: CB Fuenlabrada (2a Divisió)
* 1995-96: CB Fuenlabrada (Lliga EBA). Segon entrenador ajudant de Martín Fariñas.
* 1996-97: CB Fuenlabrada
* 1997-98: CB Fuenlabrada (LEB)
* 1998-99: CB Fuenlabrada (ACB)
* 1999-04: Jabones Pardo Fuenlabrada
* 2004-05: CB Sevilla
* 2004-05: CAI Saragossa (LEB)
* 2005-06: Ricoh Manresa (ACB)
* 2006-07: Ricoh Manresa (LEB)
* 2008-10: Lucentum Alacant (LEB) i (ACB)
* 2012-actualitat: UCAM Múrcia (ACB)

## Palmarès

* Aconsegueix l'ascens del Bàsquet Fuenlabrada a la Lliga EBA en la temporada 1994-95
* Aconsegueix l'ascens del Bàsquet Fuenlabrada a la Lliga ACB en la temporada 1997-98

## Referències

* ↑ «UCAM Murcia destituye a Luis Guil» (en castellà). marca.com.
* ↑ «Óscar Quintana seguirá dirigiendo al UCAM Murcia» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2013-07-23. [Consulta: 17 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Óscar Quintana al web de l'AEEBArxivat 2009-12-15 a Wayback Machine. (castellà)
* Fitxa d'Óscar Quintana al web de l'ACB Arxivat 2011-02-04 a Wayback Machine. (castellà)
# Società Polisportiva Tre Penne

La Società Polisportiva Tre Penne és un club de futbol sanmarinès de la ciutat de Serravalle.

## Palmarès

* Lliga de San Marino de futbol:
       2011–12, 2012–13, 2015–16, 2018–19, 2022–23
* Coppa Titano de San Marino:
       1966–67, 1969–70, 1981–82, 1982–83, 1999–2000, 2016–17
* Trofeo Federale/Supercopa:
       2005, 2013, 2016, 2017

## Referències

* ↑ Web FSGC Arxivat 2012-12-24 at Archive.is
* ↑ Plantilla eufo.de
* ↑ «La lliga de San Marino». RSSSF [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «San Marino - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «Les copes de San Marino». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Sant Bru

«Sant Bru» té aquests significats:
* Bru de Colònia (Colònia, c. 1030 - Serra San Bruno, Calàbria, 1101), monjo fundador de l'Orde de la Cartoixa
* Sant Bru de l'Oller, capella de la masia de l'Oller (Castellterçol, Moianès)
* Orde de Sant Bru, orde monàstic fundat el 1084 per Bru de Colònia i sis companys
# Quelidonis

Quelidonis (en llatí Chelidonis, en grec antic Χελιδονίς) fou una dona espartana de gran bellesa i sang reial, filla de Leotíquides.
Es va casar amb Cleònim que era molt més gran que ella, però no li va ser fidel, ja que estava enamorada de Acròtat, fill d'Àreu I (o Areos I). A causa d'aquesta ofensa i a la seva exclusió del tron, Cleònim va convidar a Pirros de l'Epir a intentar la conquesta d'Esparta l'any 272 aC. Quan Pirros va arribar a la ciutat, Quelidonis, alarmada per un possible resultat desfavorable, estava disposada a suïcidar-se abans que tornar amb el seu marit, però Pirros va ser derrotat gràcies als esforços d'Acròtat, que actuava com a regent per l'absència del seu pare. Segons Plutarc, els espartans van mostrar més simpatia pels amants que indignació per la seva culpabilitat, cosa que va provocar que l'historiador Filarc, segons diu Ateneu de Nàucratis, acusés els espartans d'haver oblidat la seva antiga forma de vida, i en culpabilitzava Acròtat i el seu pare Àreu.

## Referències

* ↑ Chelidonis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 693
# Game Connection

La Game Connection és un mercat internacional de videojocs que té lloc dues vegades l'any, a Europa i als Estats Units. Des del 2001, reuneix professionals de tots els segments de la indústria dels videojocs que busquen ampliar la seva xarxa de contactes i trobar els socis adequats per als seus projectes. El 2014 la fira va registrar més de 2.700 acreditats de 50 països, més de 1.200 empreses, 300 expositors i 200 compradors. Els assistents van poder realitzar, durant els tres dies de la convenció, més de 11.000 reunions. També s'hi van acreditar més de 1.200 periodistes de tot Europa.
El programa de Game Connection compta amb múltiples activitats de networking i 100 sessions i conferències, Game Guilds i Master Classes, que cobreixen tots els camps de la producció de videojocs i les diverses plataformes.

## Referències

* 1 2 «Empreses catalanes participen a la convenció de negocis de videojocs Game Connection Europe». Gencat, 27-10-2015 [Consulta: 7 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Tróitskoie (Calmúquia)

* Per a altres significats, vegeu «Tróitskoie».
Tróitskoie (en rus: Троицкое) és un poble de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 12.915 habitants.

## Referències

* ↑ «Калмыцкие топонимы Астраханской области — автореферат и диссертация по филологии.». Arxivat de l'original el 2014-10-09.
* ↑ «Карты Генштаба L-38 (А) 1:100000. Республика Калмыкия и Ростовская область.». Arxivat de l'original el 2015-02-04.
* ↑ Бага-Чоносовское сельское муниципальное образование (История)
# Depeche Mode Greatest Hits

Greatest Hits és una publicació llançada exclusivament a l'Alemanya Oriental l'any 1987. Només estigué disponible en LP i casset.
# Biblioteca Catalana de l'Alguer

La Biblioteca Catalana de l'Alguer és una biblioteca situada a l'Alguer, a Sardenya. Fundada i volguda per l'Obra Cultural de l’Alguer l’any 1988, és l'única biblioteca d'aqueixa ísola i de tot Itàlia especialitzada exclusivament en llibres en català i depèn del voluntariat exercit per aqueixa entitat amb suports puntuals del Consell Regional de Sardenya i de la Generalitat de Catalunya.
L'espaci té un fondo de més de deu mil volums, calqui d'assai valor històric i cultural. Diverses d'aqueixes obres tenen l'origen en lo filàntrop, antropòleg i redescobridor del català alguerés Eduard Toda i Güell, que lo 1888, en un dels seus viatges a l'Alguer hi ha portat una Biblioteca Catalana cedida per catalanistes de Barcelona.
L'any 2014 ha restringit l'obertura al públic per manca de finançament i només hi poden entrar estudents i investigadors. L’edifici que acull la institució, a l’Alguer Vella, ha romàs en perill de tancament percosa no disposa de les condicions forçòries per a continuar en funcionament. Per aqueixa raó, lo maig del 2022 la Plataforma per la Llengua ha iniciat una campanya per recaptar diners que puguin reformar el local i permetre d'hospitar-hi activitats. En pocs dies s'han recollit més de 18.000 euros per a abotzar-ne la reobertura. L'objectivo és dedicar aqueixa contribució en eliminar barreres arquitectòniques a l'espaci de la biblioteca, canviar-hi l'enlluminada i la climatització, millorar lo servici de préstec ajunint un bibliotecari als voluntaris que ja hi treballen i organitzar-hi noves activitats per a que siguessi un lloc trobada per a qualsessia interessat en la llengua i la cultura catalanes.

## Referències

* 1 2 «Obra Cultural: vint-i-cinc anys de dedicació a l'Alguer». Vilaweb, 09-07-2010. [Consulta: 25 maig 2022].
* ↑ Estudis de Llengua i Literatura Catalanes, XV, 1987, p. 154.
* 1 2 «La biblioteca catalana de l'Alguer, amenaçada de tancament». 324 - Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 23-05-2022 [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ Carrasco Albertus, Joel «Crida de la biblioteca catalana de l'Alguer per evitar-ne el tancament. L'única biblioteca italiana dedicada a la llengua catalana». El Nacional, 22-05-2022 [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ «Comença una campanya per a salvar la Biblioteca Catalana de l’Alguer». DBalears, 20-05-2022 [Consulta: 23 maig 2022].

## Bibliografia

* Estudis de Llengua i Literatura Catalanes, XV. Miscel·lània Antoni M. Badia i Margarit. vol. 7. 1. ed. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1987 (Estudis de llengua i literatura catalanes). ISBN 84-7202-895-X.
# 44 d'Aquari

44 d'Aquari (44 Aquarii) és una estrella de la Constel·lació d'Aquari. Té una magnitud aparent de 5,75. Es tracta d'una estrella gegant groga; posseeix una magnitud absoluta de 0,66 i la seva velocitat radial positiva indica que l'estrella s'allunya del sistema solar.

## Observació

Es tracta d'una estrella situada a l'hemisferi celeste austral, molt a prop de l'equador celeste;el que comporta que pugui ser observada des de totes les regions habitades de la Terra, exceptuant el cercle polar àrtic. A l'hemisferi sud sembla circumpolar només en les àrees més internes de l'antàrtida, sent de magnitud 5,75 es troba al límit de la visibilitat a ull nu. El millor període per a la seva observació és entre els mesos d'agost i desembre. El període de visibilitat és pràcticament el mateix en els dos hemisferis degut a la seva posició propera a l'equador celeste.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Michigan catalogue of two-dimensional spectral types for the HD Stars, Vol. 5. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1999.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 «Lithium in red giant stars: Constraining non-standard mixing with large surveys in the Gaia era». Astronomy and Astrophysics, 01-01-2020. DOI: 10.1051/0004-6361/201936360.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «The lithium abundances of a large sample of red giants» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 31-03-2014, pàg. 94. DOI: 10.1088/0004-637X/785/2/94.
# José de la Sagra Fermín

José De la Sagra Fermín (Toledo, 4 de gener de 1976) és un exfutbolista castellanomanxec, que ocupava la posició de migcampista organitzador. Va ser internacional sub-21 amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

De la Sagra era una de les promeses més destacades de l'Atlètic de Madrid de mitjans de la dècada dels 90. Va arribar a l'equip matalasser el 1988, provinent del Chopera, i va passar pels diferents equips inferiors atlétics fins a aplegar a l'equip B el 1993. Prompte mostra un bon joc i la temporada 94/95 debuta amb el primer equip, tot jugant dos partits, que continuarien amb un tercer a la campanya 95/96, l'any del doblet. En aquest temps, el club considerava De la Sagra com un jugador amb futur i li van fer un contracte prou avantatjós per a ser jugador de l'Atlético B.
Tot i acceptar-lo, la manca d'oportunitats va fer que de seguida el toledà deixara el conjunt del Manzanares i s'hi incorporara al filial del Barcelona. Al B blaugrana disputa només 14 partits de la temporada 96/97 i no puja al primer equip. D'aquesta manera, a l'estiu de 1997, en busca d'oportunitats, marxa a la lliga portuguesa.
A la competició lusa milita una campanya repartida entre el Boavista i el Beira Mar. El mateix succeeria a l'any següent, però a Mèxic, tot jugant al Club Atlante i al CD Irapuato. El 1999 retorna a l'Estat espanyol per jugar amb el CP Cacereño i tan sols uns mesos després, recala a l'OGC Nice francés, on tampoc gaudeix de massa oportunitats.
El 2001 deixa França i recala al CD Dénia, de la Tercera valenciana. A partir d'ací, el migcampista militarà en un tot seguit d'equips del País Valencià o d'altres grups de Tercera Divisió: Yeclano CF (02), CE Eldenc (02/03), CP Villarrobledo (03/04), CF Santa Pola (04/05), UE Altea (05/06), CE Polop (06/07), Mutxamel, Benidorm B, Calp i Alone de Guardamar.

## Enllaços externs

* Fitxa de De la Sagra
* L'Alone fitxa a De la Sagra