OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rail Baltica

Rail Baltica (també conegut com a Rail Baltic a Estònia i la part bàltica conegut com a Projecte Global de Rail Baltica) és un projecte d'infraestructures en curs per connectar Finlàndia, Estònia, Letònia, Lituània i Polònia amb la línia de ferrocarril d'ample estàndard europeu. El seu objectiu és proporcionar servei de passatgers i mercaderies entre els països participants i millorar les connexions ferroviàries entre Europa central i del nord. A més, es pretén ser un motor del corredor econòmic de la regió bàltica. El projecte preveu un enllaç ferroviari continu des de Tallinn, Estònia a Varsòvia, Polònia. Consta d'enllaços via Riga, Letònia, Kaunas, Lituània i Vílnius, Lituània. Rail Baltica és un dels projectes prioritaris de la Unió Europea: la Xarxa Transeuropea de Transport (TEN-T).
Segons un estudi elaborat per Ernst & Young, els beneficis socioeconòmics mesurables es calculen en 16.200 milions d'euros. L'efecte multiplicador de PIB avaluat del Projecte Global de Rail Baltica crearia és de 2.000 milions d'euros.

## Vegeu també

* Via Baltica (E67)
* Túnel de Hèlsinki–Tallinn

## Referències

* ↑ «Avaleht».
* ↑ EY. «Rail Baltica Global Project Cost-Benefit Analysis Final Report».

## Enllaços externs

* Lloc web oficial – Global Project
* European Commission: Progress report on Rail Baltica compiled by the European coordinator of the project Pavel Telička, July 2007 – July 2008
# Cal Serdà de la Carretera

Cal Serdà de la Carretera era un edifici del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, que va ser enderrocat. Es tractava d'una casa tipològica dels edificis d'eixample del segle xix (en cantonada) i responia a les característiques formals del llenguatge de l'eclecticisme.
Era un edifici entre mitgeres i de tres crugies que constava de planta baixa, entresòl, dos pisos i golfes, amb terrat i torratxa. Tenia balcó en angle i una galeria posterior amb arcades. Les tres façanes donaven a la carretera de Tarragona, al carrer del Bisbe Morgades i al carrer de la Soledat.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Serdà de la Carretera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
# Fratafernes

Fratafernes és el nom dels següents personatges:
* Fratafernes, sàtrapa persa
* Fratafernes (Phrataphernes, Φραταφέρνης) fou rei del poble escita dels corasmis dins l'imperi persa. L'esmenta Curtius (viii. 1. § 8) sota aquest nom però Flavi Arrìa l'anomena com a Farasmanes.
# Cochranella spiculata

Cochranella spiculata és una espècie de granota que viu al Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Bibliografia

* Rodríguez, L., Martinez, J.L. & Arizabal, W. 2004. Cochranella spiculata. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Accedit a 25 d'abril del 2008.
# Progress MS-14

Progress MS-14 (en rus: Прогресс МC-14), identificada per la NASA com a Progress 75P, és una missió per abastir l'Estació Espacial Internacional (EEI), utilitzant una nau Progress MS llançada per Roscosmos. Es tracta del 166è vol d’una nau Progress.
Aquesta missió es va dedicar al 75è aniversari de la Victòria. Per tal d'evitar que el coronavirus entrés a l'estació des de la Progress MS-14 va ser sotmès a una desinfecció addicional abans del llançament. Abans de res, la desinfecció de les superfícies i equips interns, així com de les superfícies externes de la mercaderia lliurada, es va realitzar amb una selecció de mostres de control. Després de repostar la nau i actualitzar l'equipament, es va dur a terme una desinfecció addicional per evitar que el virus entrés a l'EEi.

## Llançament

El coet Soiuz-2.1a utilitzat per llançar la Progrés MS-14, batejat «Coet de La Victòria», es va afegir el número «75» al carenat de càrrega per commemorar el 75è aniversari de la trobada de les tropes dels EUA i les soviètiques al riu Elba a Alemanya en els dies finals de Segona Guerra Mundial a Europa. El número té una importància doble perquè aquesta és la 75a missió Progrés d'aprovisionament a l'Estació espacial Internacional ençà l'any 2000.
La Progrés MS-14 es va llançar des la plataforma 31/6 del cosmòdrom de Baikonur a les 01:51:41 UTC en una trajectòria ràpida. La Progrés MS-14 es va acoblar amb el mòdul Zvezdà de l'EEI a les 05:11:56 UTC.

## Acoblament

Tres hores i vint minuts després del llançament, la Progrés MS-14 va acoblar-se automàticament a la popa del mòdul Zvezda a 05:11:56 UTC, on romandrà fins al febrer 2021.

## Càrrega

La nau espacial Progress MS-14 va lliurar 2528 kg de càrrega, amb 1358 kg de càrrega seca. Desglossament de la càrrega:
* Càrrega seca: 1358 kg
* Combustible: 700 kg
* Oxigen: 50 kg
* Aigua: 420 kg

## Desacoblament i reentrada

Està previst que la Progress MS-14 resti atracada a l'estació fins a principis del 2021. Després de completar la missió, reentrarà a l'atmosfera terrestre per destruir-se a l'Oceà Pacífic Sud.

## Referències

* ↑ «Desinfectan a fondo el carguero Progress MS-14 antes de enviarlo a la EEI» (en castellà). ElDiario.es, 21-04-2020 [Consulta: 3 febrer 2021].
* 1 2 «Progress MS-14 se acopló al módulo Zvezda de la ISS» (en castellà). LATAM Satelital, 26-04-2020 [Consulta: 3 febrer 2021].
* 1 2 3 «El Progress MS-14 establece récord en velocidad de vuelo hasta la EEI» (en castellà). Agencia EFE, 25-04-2020. [Consulta: 3 febrer 2021].
* ↑ «La nave de carga rusa Progress MS-14 llegó a la ISS» (en castellà). Actualidad aeroespacial, 25-04-2020 [Consulta: 3 febrer 2021].

## Vegeu també

* Llista de vols espacials no tripulats a l'Estació Espacial Internacional
# Sant Pere dels Pastors

Sant Pere dels Pastors és una ermita romànica al municipi de Guissona, a la comarca de la Segarra. És un monument protegit com a bé cultural d'interès local. Està situada a l'antic terme de Fluvià, Apareix documentada des del 1234 arran d'una donació.
Ermita de petites dimensions, tot i que amb el pas del temps s'han afegit noves construccions que s'adossen a la façana del temple. Presenta una sola nau coberta amb volta de canó apuntada reforçada amb quatre arcs torals. No té absis diferenciat i la coberta és de dues aigües. Al mur de tramuntana s'obra un arc de mig punt que dona accés a una nau coberta amb volta de creueria, damunt de la qual s'aixeca el campanar. Al mur de migjorn s'obra una finestra rectangular que il·lumina la nau. La façana original ha quedat substituïda per una construcció quadrada coberta amb volta de creueria, que s'obre a la nau a través d'un arc de mig punt. Presenta una portada amb arc de mig punt adovellat en la qual hi ha inscrita la data 1725 i damunt d'aquesta dues obertures amb arc de mig punt que formen part de la torre del campanar. Emmarcant aquesta construcció hi ha dues porxades simètriques cobertes amb volta de creueria que allarguen la façana.

## Referències

* ↑ «Sant Pere dels Pastors». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Sant Pere dels Pastors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 setembre 2014].
# Cal Serra

«Cal Serra» té aquests significats:
* Cal Serra (la Baronia de Rialb)
* Cal Serra (Guissona), casa de Guissona, a la Segarra
* Cal Serra (Sant Feliu Sasserra), edifici al nucli de Sant Feliu Sasserra (Bages)
* Cal Serra (Toses)
* Cal Serra (Alcover), casa al llogaret de la Plana al municipi d'Alcover
# Palau de Bucolleó

El Palau de Bucolleó (grec medieval: Βουκολέων, Vukoléon) fou un dels palaus romans de Constantinoble. Probablement fou construït per l'emperador Teodosi II al segle v. Fou la residència principal dels emperadors romans d'Orient fins al segle xi, quan fou substituït pel Palau de Blaquernes.
El palau es troba a la costa del mar de Màrmara. Ormisdes en fou el primer propietari i donà nom al lloc. El nom de «Bucolleó» li fou atribuït probablement després del final del segle vi, sota Justinià I, quan el petit port de davant del palau, que ara està emplenat, fou construït. Segons la tradició, oferí estàtues d'un toro i d'un lleó (βους i λέων signifiquen 'toro' i 'lleó', respectivament). «Casa d'Ormisdes» i «Casa de Justinià», són altres noms que es refereixen al Palau de Bucolleó.
L'emperador Teòfil, entre les seves altres obres, reconstruí i amplià el palau, afegint una gran façana a la part superior de les muralles de mar. Les ruïnes suggereixen que tenia un balcó amb vistes al mar, accessible a través de tres portes amb marc de marbre, visibles encara avui en dia.
En el saqueig de Constantinoble el 1204 durant la Quarta Croada, el Palau de Bucolleó fou pres per Bonifaci I de Montferrat.
Entre els premis hi havia la princesa Margarida, filla de Béla III d'Hongria, que es casà amb Bonifaci. Durant el posterior Imperi Llatí (1204-1261), el Palau de Bucolleó continuà sent utilitzat com a residència imperial. Després de la reconquesta de la ciutat per Miquel VIII Paleòleg, tanmateix, el palau, juntament amb tot el complex del Gran Palau, fou abandonat gradualment a favor del Palau de Blaquernes.
Quan Mehmet II, el soldà otomà, entrà a la ciutat el 1453, observà que l'aleshores famós palau seguia dempeus, tot i que en ruïnes. Les ruïnes del palau foren parcialment destruïdes el 1873 per donar pas a la línia de ferrocarril de Sirkeci.

## Referències

* ↑ Marcos Hierro, 2013, p. 168.
* ↑ Ruiz-Domènec, Hernández de la Fuente i García, 2022, p. 32.

## Bibliografia

* Marcos Hierro, E. La Dama de Bizanci. Un enigma en la nissaga de Jaume I. Edicions Universitat Barcelona, 2013. ISBN 978-84-475-3642-9.
* Ruiz-Domènec, J. E.; Hernández de la Fuente, D.; García, J. C. «Byzantium: De erfenis van het Romeinse Rijk» (en neerlandès). National Geographic, 2022.
# Fatorèxia

La fatorèxia és un trastorn mental que tenen les persones que tenen una imatge distorsionada del seu cos i es veuen primes del que realment estan. El qui la pateix no és conscient de la seva obesitat i, per tant, no intenta millorar els seus hàbits alimentaris per fer-los més saludables, tampoc són conscients dels riscos que l'obesitat comporta per la seva salut.
El tractament consisteix en la normalització i regularització de la dieta, amb un règim de menjars sa que permeti aconseguir una baixada de pes és l'únic tractament. Per a la fatorèxia, juntament amb una teràpia psicològica que ajudi al pacient a complir amb el tractament. És un trastorn mental que tenen les persones quan estan obeses i es veuen primes.

## Referències

* 1 2 «TRASTORNS DE LA CONDUCTA ALIMENTÀRIA QUE POTSER NO CONEIXES». ALBA ALONSO. [Consulta: 9 gener 2023].
* ↑ «Trastorno de alimentación detona fatorexia» (en castellà). salud180. [Consulta: 9 gener 2023].
# Forn de Parpers

El Forn de Parpers es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Argentona (el Maresme).
Aquest forn és considerablement més gran que la resta de forns localitzats al Parc (el Forn del Turó del Bon Jesús, els Forns de Can Blanc i el Forn de Can Boquet), però la densa vegetació que l'envolta impedeix veure'n gaires detalls. És ubicat a la carretera C-1415c, d'Argentona a la Roca del Vallès, PK 8,3. A la dreta sortint d'Argentona, entre el Pont de l'Espinal i el camí que puja paral·lel al Torrent de l'Espinal cap a la urbanització Sant Carles. Coordenades: x=448317 y=4604289 z=206.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 70.
# Comissió Nacional dels Mercats i la Competència

La Comissió Nacional dels Mercats i la Competència (CNMC) d'Espanya és l'organisme regulador independent encarregat de preservar, garantir i promoure el correcte funcionament, la transparència i l'existència d'una competència efectiva i d'una regulació eficient en tots els mercats i sectors productius en benefici dels consumidors i usuaris.
La CNMC està adscrita, a mers efectes pressupostaris, al Ministeri d'Assumptes Econòmics i Transformació Digital. Té personalitat jurídica pròpia i plena capacitat pública i privada, independent del Govern, i està sotmesa al control parlamentari i judicial. Es finança través dels Pressupostos Generals de l'Estat.

## Orígens

La CNMC es crea en 2013 a partir de la integració d'aquests sis organismes: Comissió Nacional de la Competència, Comissió Nacional d'Energia, Comissió del Mercat de les Telecomunicacions, Comissió Nacional del Sector Postal, Consell Estatal de Mitjans Audiovisuals i Comitè de Regulació Ferroviària i Aeroportuària.
L'origen d'aquests organismes era divers: la creació de la Comissió Nacional de la Competència (CNC) va tenir lloc, formalment, el 2007. El 1995 es va crear la Comissió del Sistema Elèctric Nacional (predecessora de la Comissió Nacional d'Energia, o CNE) i el 1996 la Comissió del Mercat de les Telecomunicacions (CMT). El 2003 es va crear el Comitè de Regulació Ferroviària (CRF). El 2010 va tenir lloc la creació del Consell Estatal de Mitjans Audiovisuals (CEMA) i l'entrada en funcionament de la Comissió Nacional del Sector Postal (CNSP). El 2011 es va crear la Comissió de Regulació Econòmica Aeroportuària (CREA). L'aparició d'una pluralitat d'organismes reguladors va obeir a la liberalització de la indústria de xarxa, la fi dels monopolis estatals i la necessitat d'adaptació a la normativa europea.
El 2013 el Parlament va decidir unificar els organismes reguladors i l'autoritat de competència amb la finalitat de garantir la seguretat jurídica i la confiança institucional, evitant duplicitats innecessàries en el control de cada operador i decisions contradictòries en la mateixa matèria. Amb la reforma de l'arquitectura institucional dels reguladors es va pretendre, així mateix, aprofitar economies d'escala i regular els sectors administrats adoptant una visió integradora polièdrica des del punt de vista de la regulació i la defensa de la competència per a adaptar-la als canvis que s'han produït en l'entorn econòmic en benefici dels consumidors.

## Presidents

* José María Marín Quemada (2013-2020)
* Cani Fernández Vicién (2020-present)

## Referències

* ↑ Intervención General de la Administración del Estado. «Personal al servicio del Sector Público Estatal» p. 86, 2021.
* ↑ Artículo 7. Composición del Consejo de la Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia.
# Creu del Pedró

La Creu del Pedró, en alguns mapes denominat Coll del Pedró, és una collada i cruïlla de camins del poble de Montcalb, al municipi de Guixers, a la Vall de Lord (Solsonès).
Està situada a 1.492,5 m. d'altitud, a poc més de 625 m. al nord-oest del poble de Montcalb. És al vessant sud-oest del turó de Santa Margarida, extrem sud-occidental de la Serra dels Prats.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# San Miguel de Bernuy

San Miguel de Bernuy és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 211 | 199 | 172 | 199 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Cal Serra (Guissona)

Cal Serra és una obra de Guissona (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de quatre pisos situat en un dels vèrtex de la Plaça Major amb una planta en forma de "L". És una construcció de quatre nivells amb una façana que mira a la Plaça Major i una façana molt petita que dona al Carrer la Font.
En el primer pis quatre arcs escarsers que s'obren a les galeries nord i oest de la porxada de la plaça. Els sostre d'aquesta galeria és arquitravat i deixa a la vista unes grans vigues de fusta. L'accés a l'habitatge no presenta elements importants. En el primer pis trobem quatre portes balconeres, amb el seu respectiu balcó de forja, emmarcades per una motllura de pedra; en el cas de la segona balconada la motllura presenta una línia corba que es diferència de les altres tres.
El segon pis és una rèplica de l'anterior i el tercer vol seguir aquest mateix esquema però no no té balcons, no presenta motllures i les obertures s'han tapiat amb maons. La façana vista des del Carrer la Font és molt estreta i només preseta una balconada amb balcó de forja i motllura llisa al primer i segon pis, i una finestra rectangular, també amb motllura llisa, al tercer pis. L'espai que ocuparia la planta baixa és el passatge que comunica el Carrer la Font i la Plaça Major.
Actualement aquest edifici es troba abandonat i el seu estat de conservació és molt dolent.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2018].
# Cal Paloses

Cal Paloses és una obra de Gaià (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia orientada al sud-oest. Tipus II de la classificació de J. Danés. Edifici de tres plantes amb ampliacions posteriors = al costat dret de la façana i per la banda del darrere (any 1845). Poques finestres i petites. Material de construcció: pedra.

## Història

En el fogatge de 1553 hi surt Jaume Vila a "Mas Paloses". Sobre un finestral hi ha la data de construcció (1775) i sobre un altre la d'ampliació (1845).

## Referències

* 1 2 «Cal Paloses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].
# Rogaška Slatina

Rogaška Slatina és un municipi d'Eslovènia. És conegut per la seva aigua mineral, el seu centre balneari i de producció de cristall.
La població ha estat històricament vinculada als escacs: entre altres esdeveniments, el 1937 s'hi va celebrar la tercera edició del Campionat del Regne de Iugoslàvia; entre 1989 i 1993 va ser la seu de tres edicions consecutives del Memorial Milan Vidmar d'escacs, i el 2009 va ser la seu del Campionat d'Europa d'escacs sènior.

## Enllaços externs

* Rogaška Slatina - Lloc web oficial (en eslovè)
* Steklarna Rogaška Arxivat 2005-08-26 a Wayback Machine., productes de cristall (en eslovè)
# Fatou Guewel

Fatou Binetou Diouf, més coneguda com a Fatou Guewel (Dakar, 9 de juny de 1964) és una cantant senegalesa. Amb el seu grup Sope Noreyni, Guewel, una intèrpret de mbalakh, és una de les artistes femenines més famoses i populars al Senegal. El seu nom d'artista, Guewel (del wòlof: géwël), significa 'griot', ja que prové d'una família depositària d'aquesta tradició.

## Discografia

* Santa Ti Cheikh Ibra Fall (1994)
* Fiimde Santa Bamba (1995)
* Santeti Mame Diarra Bousson (1998)
* Dem Ba Jeex
* Fonk Sa Waajur (2002)
* Ooh c'est chaud! Best of (2005)

## Referències

* ↑ Biografia al web Allmusic.com
# Friedrich Hermann Hund

Friedrich Hermann Hund (4 febrer 1896, Karlsruhe, Imperi Alemany — 31 març 1997, Karlsruhe, Alemanya) fou un destacat físic alemany conegut pel seu treball en l'estructura electrònica d'àtoms i molècules. Ajudà a introduir el mètode d'ús d'orbitals moleculars per determinar l'estructura electrònica de les molècules i la formació de l'enllaç químic.

## Referències

* ↑ «Friedrich Hund». Encyclopædia Britannica Online. [Consulta: 28 desembre 2015].
# Companyonia

La companyonia (llatí: comitatus) era una estructura d'amistat que obligava els reis germànics a governar consultant amb els seus guerrers. La companyonia, com és descrita en el tractat de l'historiador romà Tàcit Germània (98 EC), és el vincle que existeix entre un guerrer germànic i el seu senyor, assegurant que no ix del camp de batalla abans que l'altre. La traducció és la següent:
| « | Infàmia i afront que duren tota la vida és, sobretot, retirar - se de la batalla sobrevivint al cabdill. | » |
La companyonia és l'acord entre un senyor germànic i els seus subservents, és la font directa de la pràctica del feudalisme. En part influenciada per la pràctica romana d'una distribució general de terres als seus oficials després del seu retir, la companyonia germànica finalment es va convertir en un intercanvi major entre un superior i un inferior. L'actor social inferior (en el feudalisme, el vassall) es comprometen servei militar i la protecció del superior (el Senyor). A canvi, el superior recompensa l'inferior amb terres, compensacions, o privilegis.

## Referències

* ↑ P. C. Tàcit, 1926, p. 139.
* ↑ «History 231 Notes». Arxivat de l'original el 2012-06-30. [Consulta: 27 agost 2011].

## Bibliografia

* P. C. Tàcit. Obres menors: Diàleg dels oradors. Agrícola. Germània. Fundació Bernat Metge, 1926. ISBN 978-84-7225-923-2.
Viccionari
# Costa de Saron

Costa de Saron (en hebreu: חוף השרון) (transliterat: Hof ha-Xaron) és un consell regional que es troba a Israel, en el Districte Central. Tot i que la major part del territori és d'ús agrari, la proximitat a Tel-Aviv i la seva àrea metropolitana han fet que la pressió urbanística cresqués molt i s'han efectuat moltes construccions il·legals sobre zones de cultiu que estan sent investigades pel govern.
Al territori municipal hi ha el parc nacional de la Costa de Saron, que protegeix part de la franja costanera de la Mediterrània. En aquest parc hi ha alguns penya-segats de gran interès ecològic, perquè són l'hàbitat de rares espècies de plantes enfiladisses i refugi per a nombroses tortugues que venen a aquestes platges a pondre els ous.
El municipi agrupa catorze nuclis urbans: Arsuf, Bazra, Bene Ziyyon, Bet Yehoshua, Ga'ash, Glil Yam, Haruzim, Kefar Netter, Qiryat Shelomo, Rishpon, Shefayim, Tel Yizhaq, Udim, Yaqum.
# San Miguel de Allende

San Miguel de Allende és una petita ciutat localitzada a l'estat de Guanajuato de la regió del Bajío, al centre de Mèxic. El bajío, està, de fet, a 2.000 metres d'altitud, però en una regió plana prop de les muntanyes a l'extrem de l'Altiplà Mexicà. San Miguel de Allende és la capital de la municipalitat d'Allende.
Va ser fundada el 1542 amb el nom de San Miguel el Grande. Va ser un poble a mig camí de la ruta de la plata cap a la ciutat de Zacatecas, al nord. El seu nom va ser canviat el 1826 a l'actual de San Miguel de Allende en honor d'Ignacio Allende, un líder de la guerra d'independència de Mèxic que hi va néixer.
El 1900 San Miguel de Allende estava en risc de convertir-se en un poble fantasma. El 1926 el govern mexicà el va declarar monument històric i va començar el desenvolupament del districte històric, que encara conté bellíssimes construccions colonials. En la dècada del 1950, San Miguel de Allende s'havia convertit en una destinació turística important per la seva arquitectura colonial i per les deus termals localitzades prop de la ciutat. Després de la Segona Guerra Mundial, l'Insituto Allende va ser acreditat com a escola d'arts pel govern estatunidenc, la qual cosa va permetre que els veterans de guerra poguessin utilitzar les beques federals per a estudiar-hi, cosa que contribuí a l'increment de la immigració nord-americana cap a aquesta ciutat. Avui, San Miguel de Allende té una població de 80.000 habitants, dels quals prop del 40% són estrangers, principalment dels Estats Units i Europa.
El 2008 fou declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

## Enllaços externs

* Ajuntament de San Miguel de Allende (castellà)
# Cal Serni

* Per a altres significats, vegeu «Cal Serni (Saldes)».
Cal Serni és una masia del poble de la Coma, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 225
* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'ICC, al padró municipal i al llibre Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 225