OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ozma d'Oz

Ozma d'Oz: Un registre de les seves aventures amb Dorothy Gale de Kansas, Billina la Gallina groga, l'Espantaocells, el Llenyataire de Llauna, Tik-Tok, el Lleó Covard i el tigre famolenc; A més d'altra bona gent massa nombrosa per esmentar. Publicada el 30 de juliol de 1907, va ser el tercer llibre de L.Frank Baum de la saga dels llibres d'Oz. Va ser la primera en què es proposava clarament una sèrie de llibres d'Oz. És el primer llibre d'Oz, on la major part de l'acció es porta a terme fora de la Terra d'Oz. Només els dos últims capítols tenen lloc en si mateix a Oz Això reflecteix un canvi subtil en el tema: en el primer llibre, Oz és la perillosa terra a través del qual Dorothy ha de guanyar el seu camí de retorn a Kansas; en el tercer, Oz és la fi i l'objectiu del llibre el desig de Dorothy a tornar a casa no és tan desesperat com en el primer llibre, i és la necessitat del seu oncle per a ella en lloc de la d'ella per a ell que fa el seu retorn.
S'il·lustra llarg de color per l'artista John R. Neill.
El llibre portava la següent dedicatòria: "A tots els nens i nenes que llegeixen les meves històries - i en especial als Dorothys - Aquest llibre està dedicat amb amor."

## Referències

* 1 2 3 Peter Glassman, "Epíleg", pàg 271 L. Frank Baum, Ozma d'Oz , ISBN 0-688-06632-1
* 1 2 Michael O. Riley, Oz i més enllà: la fantasia del món de L. Frank Baum '.', P 135-137, ISBN 0-7006-0832-X

## Enllaços externs

* Ebook (anglès)
* Llibre PDF (anglès)
* OpenLibrary (anglès)
* LibriVox (anglès)
# Cacosternum boettgeri

Cacosternum boettgeri és una espècie de granota que es troba a Botswana, Etiòpia, Kenya, Lesotho, Moçambic, Namíbia, Sud-àfrica, Eswatini, Tanzània, Zàmbia, Zimbàbue i, possiblement també, a Angola i Uganda.

## Referències

* Poynton, J.C., Howell, K., Largen, M., Scott, E. & Lötters, S. 2004. Cacosternum boettgeri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 d'abril del 2008.
# Fabbriche di Vallico

Fabbriche di Vallico és una frazione del comune (municipi) de Fabbriche di Vergemoli, a la província de Lucca, a la regió italiana de la Toscana, situat uns 70 km al nord-oest de Florència i uns 20 km al nord-oest de Lucca.
Va ser un municipi independent fins al dia 1 de gener de 2014, que es va fusionar amb Vergemoli per formar el nou municipi de Fabbriche di Vergemoli.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució demogràfica de Fabbriche di Vallico entre 1861 i
* Font: ISTAT - Elaboració gràfica de Viquipèdia
# Terra ferma (pel·lícula)

Terra ferma (títol en anglès: Anchor and Hope, literalment en català: Àncora i esperança) és una pel·lícula de 2017 dirigida per Carlos Marqués-Marcet. S'ha doblat al català.

## Argument

Als seus 38 anys, l'Eva tem que el seu rellotge biològic s'aturi per sempre, però la seva xicota Kat no vol que un nounat alteri la vida lliure i despreocupada que porten totes dues en una barca en els canals de Londres. Quan el Roger arriba de visita des de Barcelona, l'Eva no només veu en ell el millor amic de la seva xicota i el millor aliat emocional imaginable, sinó també un potencial donant. I, per sorpresa de Kat, al Roger l'atrau la idea de ser pare, tot i ser un home a qui les relacions no acostumen a durar més d'una nit... per la qual cosa a la Kat no li queda més remei que acceptar la posada en marxa del pla per por a perdre l'Eva.

## Repartiment

* Natalia Tena: Kat
* Oona Chaplin: Eva
* Geraldine Chaplin: Germaine
* Trevor White: Martin
* Lara Rossi: Jinx
* David Verdaguer: Roger
* Charlotte Atkinson: Susana
* Philip Arditti: Farid
* Meghan Treadway: Christine

## Premis i nominacions
### Premis

* Premis del Cinema Europeu de 2018
** Millor pel·lícula
* Premi Sant Jordi de Cinematografia de 2018
** Millor pel·lícula espanyola
* Premis Gaudí de 2018:
** Millor actor, per David Verdaguer
** Millor pel·lícula en llengua no catalana

### Nominacions

* Premis FEROZ
** Millor comèdia
* Premis Gaudí de 2018:
** Millor director, per Carlos Marqués-Marcet
** Millor guió, per Carlos Marqués-Marcet i Jules Nurrish
** Millor actriu, per Oona Chaplin
** Millor direcció de producció, per Sergi Moreno i Sophie Venner
** Millor direcció artística, per Tim Dickel
** Millor actriu secundària, per Natalia Tena
** Millor fotografia, per Dagmar Weaver-Madsen
** Millor vestuari, per Vinyet Escobar
** Millor so, per Diego Casares, Jonathan Darch i Dani Zacharias

## Referències

* ↑ «Terra ferma». ésAdir. [Consulta: 18 desembre 2022].
* ↑ «Anchor and Hope» (en anglès). FilmAffinity. [Consulta: 29 gener 2018].
# Torlit australià

El torlit australià (Burhinus grallarius) és una espècie d'ocell de la família dels burrínids (Burhinidae) que habita zones arborades poc denses, sabanes i estepes de gran part d'Austràlia, incloent illes costaneres.
# Estadi Omnisports de Bafoussam

L'Estadi Kouekong o Estadi Omnisports de Bafoussam és un estadi poliesportiu de la ciutat de Bafoussam, Camerun, al suburbi de Kouekong.
Principalment és utilitzat per la pràctica del futbol i l'atletisme. Té una capacitat per a 20.000 espectadors. Fou construït el 2015 i inaugurat el 30 d'abril de 2016. És una de les seus de la Copa d'Àfrica de Nacions 2021.

## Referències

* ↑ «Informació i Foto». worldofstadiums.com.
* ↑ «Bafoussam Omnisports Stadium inaugurated». Arxivat de l'original el 2016-09-15.
# Oziórnoie (Altai)

* Per a altres significats, vegeu «Oziórnoie».
Oziórnoie (en rus: Озёрное) és un poble de la república de l'Altai, a Rússia, que el 2016 tenia 261 habitants, pertany al districte d'Ongudai.

## Referències

* ↑ http://www.ongudai-ra.ru/index.php/%D0%BD%D0%BE%D0%B2%D0%BE%D1%81%D1%82%D0%B8/peredvizhnoj-fap-nachal-rabotu-v-ongudajskom-rajone
* ↑ https://www.lawmix.ru/zakonodatelstvo/1955751
# Joplin (Montana)

Joplin és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 210 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Joplin tenia 210 habitants, 91 habitatges, i 66 famílies. La densitat de població era de 64,4 habitants per km².
Dels 91 habitatges en un 22% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,8% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 23,8% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 22,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.281 $ i la renda mediana per família de 40.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 24.014 $. Aproximadament el 4,6% de les famílies i el 4,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Joplin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Joplin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Derok d'Ibèria

Derok (mort e 113) fou un rei d'Ibèria a Mtskheta. Va regnar de vers el 103 al 113.
Era fill d'Armazel al que va succeir en el tron. Del seu regnat no se'n sap res excepte que fou vassall d'Armènia. Era contemporani d'Hamazasp I (o Amazasp I) que regnava a Armazi). Va morir després de regnar uns deu anys i el va succeir Mihrdat o Mitridates I d'Ibèria.

## Referències

* Marie Felicité Brosset, Histoire de Georgie, Sant Petersburg
# Eureka Mill

Eureka Mill és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.737 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eureka Mill tenia 1.737 habitants, 666 habitatges i 464 famílies. La densitat de població era de 496,8 habitants/km².
Dels 666 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39% hi vivien parelles casades, en un 26% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.273 $ i la renda mediana per família de 33.690 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.821 $ mentre que les dones 20.385 $. La renda per capita de la població era d'11.809 $. Entorn del 13% de les famílies i el 17,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eureka Mill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eureka Mill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Torlit pigallat

El torlit pigallat (Burhinus capensis) és una espècie d'ocell de la família dels burrínids (Burhinidae) que habita sabanes i zones arbustives de l'Àfrica subsahariana (a excepció de les zones arborades d'Àfrica central i Occidental) i sud d'Aràbia.
# Sant Pere de Queralt

Sant Pere de Queralt és una església de les Avellanes i Santa Linya (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És al cim d'un esperó rocallós situat dins el barranc de Sant Pere, en un terreny de geologia molt similar a la del proper nucli alt-medieval de Montclús.

## Història

Aquesta església, dins del terme del castell de Queralt, parroquial o potser només sufragània, estigué vinculada al priorat de Santa Maria de Meià, si bé no formà part de la seva dotació inicial. L'any 1072 trobem el lloc esmentat en el testament d'Arnau Mir de Tost que deixava a la sefa filla Letgarda i al seu gendre Ponç Guerau I de Cabrera els castells de Queralt i el de Santa Linya. Posteriorment el castell passà a la família Meià, ja que l'any 1115 Guitard Guillem de Meià en el seu testament deixà al seu fill Arnau Guillem el castell de Queralt que després de la seva mort havia de passar a Santa Maria de Meià. Amb el castell hi degué passar l'església. En un capbreu de 1137 del monestir de Santa Maria de Meià hi consta que el monestir tenia l'església del castell de Queralt. No es confirma la condició de parròquia fins i tot no consta entre les parròquies dependents del monestir de Santa Maria de Meià, visitades el 1315 pel visitador del bisbat de Tarragona. De fet, ni Roig i Jalpí, que escrigué a mitjan segle xvii, no esmenta que hagués tingut aquesta categoria. Diu que el priorat de Meià tenia l'església de «San Pedro Apòstol en la quadra de Queralt».
Actualment l'església no té culte i es troba en mal estat de conservació.

## Arquitectura

Es tracta d'un edifici d'una sola nau, coberta amb volta de canó reforçada per un arc toral, i capçada a llevant per un absis semicircular precedit d'un estret arc presbiteral. Al tram de llevant de la nau s'obren dos arcosolis buidats al mur que pel que sembla fan les funcions d'arcs formers de reforç que suporten la volta; al seu interior s'obren sengles finestres d'una sola esqueixada. Al centre de l'absis s'obre una finestra de doble esqueixada i al mur de ponent n'hi ha una altra d'esqueixada recta. La porta, molt alterada i resolta originalment amb un arc de mig punt, s'obre a la façana sud. Al mur nord hi ha una altra obertura, que cal relacionar amb les condicions de l'assentament de l'església i la seva adaptació a l'orografia del lloc. Les façanes no tenen ornamentació. L'aparell, de carreuó escairat, mostra diferents fases constructives, més regular a llevant que a ponent. Aquest darrer té una disposició més irregular, amb juntes més buidades.
L'edifici s'inscriu dins una arquitectura que segueix l'estil llombard, però sense l'ornamentació típica, i es pot datar entre els segles xi i xii.

## Referències

* 1 2 Adell i Gisbert, Joan-Albert; Benet i Clarà, Albert. «Sant Pere de Queralt». A: La Noguera. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1994, p. 217-218 (Catalunya Romànica, XVII). ISBN 84-7739-811-9.

## Enllaços externs

* Sant Pere de Queralt a Gran Enciclopèdia Catalana
# Estadi Paul Biya

L'Estadi Olembe, oficialment Estadi Paul Biya, és un estadi poliesportiu de la ciutat de Yaoundé, Camerun.
Fou la seu de les cerimònies d'obertura i clausura de la Copa d'Àfrica de Nacions 2021.
El 24 de gener de 2022, abans del partit Camerun-Comores, es va produir una allau fora de l'estadi que causà 8 morts i 38 ferits.

## Referències

* ↑ «Informació i Foto». worldofstadiums.com.
* ↑ «CAF publishes the official TotalEnergies AFCON Cameroon 2021 match schedule».
* ↑ http://www.piccinisacm.com
* ↑ «Olembe Stadium: Future Pride of Cameroon».
* ↑ «Africa Cup of Nations: Deadly crush reported at Cameroon stadium» (en anglès). BBC News, 24-01-2022.
* ↑ «Almenys vuit morts en una allau humana abans d’un partit de la Copa d’Àfrica al Camerun». Vilaweb, 25-01-2022.
# Oziorsk

Oziorsk - Озёрск (rus) - és una ciutat tancada de l'óblast de Txeliàbinsk, a Rússia.

## Geografia

Oziorsk es troba en una regió on hi ha molts llacs. Està envoltada al nord pel llac Irtiaix, al sud-oest pel Bolxaia i al sud-est pel Kiziltaix, que separa la vila del complex nuclear Maiak. La vila es troba a uns 10 km al nord-est de Kixtim i a 80 km al nord-oest de Txeliàbinsk.

## Història

La vila fou creada el 1945, i es coneix fins al 1994 amb el nom de Txeliàbinsk-65, i fins al 1966 amb el de Txeliàbinsk-40. Finalment fou reanomenada Oziorsk el 1994.
# John Murray (editorial)

John Murray és una companyia editorial anglesa que al llarg de la seva història ha publicat obres de Jane Austen, Sir Arthur Conan Doyle, Lord Byron, Charles Lyell, Johann Wolfgang von Goethe, Herman Melville, Edward Whymper, i Charles Darwin. Des de l'any 2004, pertany al conglomerat Lagardère sota la marca Hachette UK.

## Història

La companyia va ser fundada a Londres el 1768 per John Murray I (1745–1793), un oficial de la marina nascut a Edimburg el qual va construir una llista d'escriptors incloent Isaac D'Israeli i va publicar l'English Review.
John Murray the elder va ser un dels patrocinadors fundadors del diari vespertí de Londres The Star el 1788.
Va ser succeït pel seu fill, John Murray II, que va fer d'aquesta editorial una de les més importants de la Gran Bretanya. Va publicar Jane Austen, Sir Walter Scott, Washington Irving, George Crabbe i molts d'altres. La seva seu al 50 Albemarle Street a Mayfair va ser el centre d'un cercle literari.
John Murray III (1808–1892) continuà el negoci i publicà la primera traducció a l'anglès de la Teoria dels colors de Johann Wolfgang von Goethe (1840), també publicà de David Livingstone els seus Missionary Travels (1857), i de Charles Darwin l'Origin of Species (1859).

## Vegeu també

* Guia Bradshaw
* Guia Michelin
* Audioguia

## Referències

* ↑ John Treadwell Nichols. «(Printers and booksellers)». A: Literary Anecdotes of the Eighteenth Century. 3. Londres: Printed for the author, by Nichols, Son, and Bentley. OCLC 1138961.
* ↑ Belanger, Jacqueline; Peter Garside; Anthony Mandal; Sharon Ragaz «British Fiction, 1800–1829: A Database Of Production And Reception, Phase Ii: Advertisements For Novels In 'The Star', 1815–1824». Cardiff Corvey: Reading the Romantic Text, 04-01-2003. ISSN: 1471-5988 [Consulta: 23 setembre 2011].
* ↑ Eisler, Benita. Byron: Child of Passion, Fool of Fame, page 3.

## Bibliografia

* Smiles, Samuel. A Publisher and His Friends: Memoir and Correspondence of the Late John Murray. Londres: John Murray, 1891. ISBN 1-4068-0582-3.
* Zachs, William. The first John Murray: and the late eighteenth-century London book trade. Oxford: British Academy/Oxford University Press, 1998. ISBN 0-19-726191-4.
* Carpenter, Humphrey. The Seven Lives of John Murray: The Story of a Publishing Dynasty. Londres: John Murray, 2008. ISBN 0-7195-6533-2.
* Cutmore, Jonathan. Contributors to the Quarterly Review: A History 1809–1825. Londres: Pickering and Chatto, 2008. ISBN 1-85196-952-7.

## Enllaços externs

* John Murray - Lloc web oficial
* Obres de John Murray III (1808–1892) al Projecte Gutenberg.
* Works by John Murray at Hathi Trust
* Obres de o sobre John Murray a Internet Archive
# Dolors Miralles i Valls

Dolors Miralles i Valls (Sabadell, 15 de juliol de 1889 - 5 de gener de 1981) fou una pedagoga i promotora dels drets laborals de la dona.

## Biografia

Va ser la primera alumna del Centre de Dependents, on va estudiar tenidoria de llibres, francès, anglès i taquigrafia i als 21 anys ja era professora del centre. Més endavant, especialitzada en estenografia, es diplomà a Leipzig i va ser membre titulat de l'Institut Estenogràfic de París. El 1920 va ser nomenada professora de mecanografia de l'Institut de Cultura i Biblioteca Popular de la Dona, de Barcelona. Dos anys més tard, en morir el seu pare, es va fer càrrec de l'Acadèmia Miralles. Aleshores començà a organitzar-hi conferències i concerts de piano, visites col·lectives a centres culturals i excursions. El 1923, dins el Centre Excursionista del Vallès, va crear amb un grup d'amigues l'Agrupació Feminista Maria de Bell-lloch, dedicada a l'excursionisme i a diversos actes culturals. El 1926, en incorporar l'ensenyança general, l'Acadèmia Miralles es convertí en la primera escola catalana de Sabadell, que ajudà moltes dones a integrar-se en el món laboral i els obrí l'accés a la cultura del país.
El 29 d'abril de 1998 Sabadell li dedicà una plaça.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Plaça de Dolors Miralles». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 17 maig 2016].
* ↑ Berenguer Garrigós, Arnau. «Miralles i Valls, Dolors». Història de Sabadell S.XIX-XX, 28-07-2019. [Consulta: 8 novembre 2020].
# Fernando Murua Quintana

Fernando Murua Quintana (juny de 1962 - 3 de setembre de 2002), més conegut com a Fernandito, va ser el bateria original de la banda de punk La Polla Records.
Fernandito va començar tocant la bateria amb alguns coneguts de Salvatierra i també el tambor en els carnestoltes. Va formar part de la Polla Records des de l'inici del grup en 1979 fins a la seva defunció a causa d'un infart cerebral, el 3 de setembre de 2002 al seu domicili de Vitòria. La mort de Fernando va portar al grup a cancel·lar tots els concerts programats i a la seva posterior dissolució.

## Discografia amb La Polla Records

* Banco Vaticano (maqueta) - 1981
* Y ahora qué? (EP) - 1983
* Salve - 1984
* Revolución - 1985
* No somos nada - 1987
* Donde se habla - 1988
* En directo (directe) - 1988
* Ellos dicen mierda, nosotros amén - 1990
* Los jubilados - 1990
* Barman (EP) - 1991
* Negro - 1992
* Hoy es el futuro - 1993
* Bajo presión - 1994
* Carne para la picadora - 1996
* En turecto (directe) - 1998
* Toda la puta vida igual - 1999
* Bocas - 2001

## Referències

* ↑ Mor Fernando Murua 'Fernandito', bateria del grup La Polla en català
* ↑ «FERNANDITO(EXTRAIDO DE LA EDICIÓN DIGITAL DEL DIARIO GARA)» (en castellà). Manerasdevivir.com, 05-09-2002. [Consulta: 3 juny 2018].
# Tossalnou

Tossalnou o el Tossalet (oficialment, en castellà, Tosalnou) és una localitat valenciana al terme municipal de Rafelguaraf, a la comarca de la Ribera Alta. Es troba a 1 km de distància de la capital del municipi i tenia 212 habitants el 2019.
El nucli actual fou fundat al segle xvii damunt de l'antic Tossalet, que havia quedat despoblat. L'església, erigida en parròquia el 1972, és dedicada a sant Josep. Tossalnou va ser un municipi independent fins a l'any 1870, quan fou agregat a Rafelguaraf per Reial Orde del 26 de juny.

## Referències

* ↑ «Rafelguaraf». A: Corpus toponímic valencià ( PDF). Volum II. València: Acadèmia Valenciana de la Llengua, p. 269. ISBN 978-84-482-5243-4 [Consulta: 28 desembre 2020]. Arxivat 11 de setembre 2017 a Wayback Machine.
* 1 2 «Tosalnou». Nomenclátor: Población del Padrón Continuo por Unidad Poblacional a 1 de enero. Institut Nacional d'Estadística. [Consulta: 28 desembre 2020].
* 1 2 3 «Tossalnou». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Guía de la Archidiócesis. Arciprestazgo 23: "Mare de Déu de la Seu"». Arquebisbat de València. Arxivat de l'original el 3 d’octubre 2016. [Consulta: 28 desembre 2020].
* ↑ Sanchis Sivera, Josep. Nomenclator geográfico-eclesiástico de los pueblos de la diócesis de Valencia. València: Tip. Moderna, 1922, p. 409.

## Vegeu també

* Berfull
* El Riurau
# Piscina Municipal del Molí Nou

La Piscina Municipal del Molí Nou és un edifici del municipi d'Igualada (Anoia). Es tracta d'un edifici de dues plantes i un altre cos superior que sols ocupa la part central de l'edifici. L'estructura és rectangular i dominen les línies horitzontals que només es trenquen en el porxo obert de la segona planta. Davant l'edifici s'hi situa la piscina de dimensions olímpiques. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

La piscina municipal fou inaugurada l'any 1934. L'obra va ésser projectada per l'arquitecte Bonaventura Bassegoda i Musté, que en aquells anys fou arquitecte municipal d'Igualada, i l'obra costà més de 200000 pessetes.

## Referències

* 1 2 «Piscina Municipal del Molí Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].