OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nimfodor de Siracusa

Nimfodor de Siracusa (grec antic: Νυμφόδωρος, Nymphódōros, llatí: Nymphodorus) fou un historiador grec del segle iv aC, que va viure en temps de Filip II de Macedònia i d'Alexandre el Gran, vers la meitat del segle.
Claudi Elià parla de l'ús que feien a Sardenya de les pells de cabra, fet del qual hom dedueix que potser també va escriure sobre aquesta illa, o potser només podria ser una digressió d'una de les seves obres.
Va escriure, segons Ateneu de Nàucratis:
* Ἀσίας Περίπλους.
* Περὶ τῶν ἐν Σικελία Δαυμαζομένων o Περὶ Σικελίας.

## Referències

* ↑ 2.Nymphodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1218
# Aryabhatiya

Aryabhatiya (IAST: Āryabhaṭīya) o Aryabhatiyam (IAST: Āryabhaṭīyaṃ), un tractat astronòmic en sànscrit, és el magnum opus i l'únic treball supervivent conegut del matemàtic indi del segle V Aryabhata. El tractat usa un model geocèntric del sistema solar, en el qual el Sol i la Lluna són transportats per epicicles que al seu torn giren al voltant de la Terra. En aquest model, que també es troba a la Paitāmahasiddhānta (cap al 425 dC), els moviments dels planetes estan governats per dos epicicles, un més epicicle petit anomenat manda (lent) i un de més gran śīghra (ràpid).

## Vegeu també

* Astronomia índia

## Referències

* ↑ David Pingree, "Astronomy in India", in Christopher Walker, ed., Astronomy before the Telescope, (London: British Museum Press, 1996), pp. 127-9.

## Bibliografia

* William J. Gongol. The Aryabhatiya: Foundations of Indian Mathematics. University of Northern Iowa.
* Hugh Thurston, "The Astronomy of Āryabhata" in his Early Astronomy, New York: Springer, 1996, pp. 178–189. ISBN 0-387-94822-8
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Aryabhata» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. University of St Andrews.

## Enllaços externs

* The Āryabhaṭīya by Āryabhaṭa (translated into English by Walter Eugene Clark, 1930) hosted online by the Internet Archive
# Kravany (Košice)

* No s'ha de confondre amb Kravany (Prešov).
Kravany és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1339.
# Cista de la Carretera de Calonge

La Cista de la Carretera de Calonge és un megàlit que es troba prop de Romanyà de la Selva.
Es tracta d'una cista megalítica de forma subrectangular enfonsada en el terreny pla i amb un túmul artificial de forma arrodonida. Mesura 2,50 m de llarg per 1 m d'amplada. 13 lloses de granit formen la cambra. Hi ha més lloses caigudes i trencades a poca distància a llevant.
Datada en el període Neolític (3500-2500 AC), la cista va ser descoberta per Manuel Cazurro en 1912, i excavada per Lluís Esteva i Cruañas en 1952. Entre els restes que s'hi ha trobat, hi ha petits fragments de ceràmica a mà llisa depositats al Museu d'Història de Sant Feliu de Guíxols.
La cista es troba a la carretera de Romanyà de la Selva a Calonge, 750 m després, a l'inici de la corba que es troba després del trencall de la Cova d'en Daina, hi ha un camí senyalitzat a la dreta que, després de 50 m porta a la cista.

## Referències

* ↑ La Cista de la Carretera de Calonge [Consulta: 11 maig 2020].
* ↑ Manuel Cazurro, Los monumentos megaliticos de la provincia de Gerona, 1912.
* ↑ Lluís Estève, La cista de la carretera de Calonge, Àncora, 3-VII-1952.
* ↑ Wikiloc: La Cista de la Carretera de Calonge [Consulta: 11 maig 2020].
# San Antonio Abad (Cartagena)

San Antonio Abad és un districte del municipi espanyol Cartagena. Ell confina amb el districte Cartagena Casco capital del municipi al nord y a l'oest. La seva població és 44.789 en l'any 2016.
Els 44789 habitants viuen a les localitats San Antonio Abad amb 13.450 habitants, Barrio Peral on viuen 15.459 persones, Barrio de La Concepción on resideixen 4984, Urbanización Mediterráneo habitat per 5704 persones, Urbanización Nueva Cartagena on resideixen 3521 persones i Barriada de Villalba amb habitants.

## Referències

* 1 2 «Barrios y Diputaciones | Historia | Tu Ciudad | Ayuntamiento de Cartagena» (en castellà). [Consulta: 11 novembre 2017].
* 1 2 «INEBase / Demografía y población /Padrón. Población por municipios /Nomenclátor: Población del Padrón Continuo por unidad poblacional / Resultados» (en castellà). [Consulta: 11 novembre 2017].
# Tsvetotxni

«Tsvetotxni» té aquests significats:
* Tsvetotxni (Adiguèsia), localitat d'Adiguèsia, a Rússia
* Tsvetotxni (Kursk), localitat de l'óblast de Kursk, a Rússia
* Tsvetotxni (Stàvropol), localitat del krai de Stàvropol, a Rússia
# Javier Vargas

Javier Vargas (22 de novembre de 1941) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1966.

## Referències

* ↑ 1966 FIFA World Cup England Arxivat 22-10-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Javier Vargas Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Kashinita

La kashinita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor de Stepan Alexandrovich Kashin (Степана Александровича Кашина) (1900-1981), geòleg de l'Institut Central d'Exploració Geològica de Metalls Preciosos i de Base, a Moscou (Rússia), qui va estudiar els dipòsits de platí de la regió de Nizhny Tagil.

## Característiques

La kashinita és un sulfur de fórmula química (Ir,Rh)₂S₃. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kashinita pertany a «02.DB: Sulfurs metàl·lics, M:S = 2:3» juntament amb els següents minerals: antimonselita, bismutinita, guanajuatita, metastibnita, pääkkönenita, estibina, ottemannita, suredaïta, bowieïta, montbrayita, edgarita, tarkianita i cameronita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de platí d'Aleksandrov Log, a la regió de Nizhnii Tagil, a l'óblast de Sverdlovsk (Rússia). També ha estat descrita, a banda d'altres indrets del país, al Brasil, Cuba, Canadà, els Estats Units, França, Escòcia, Àustria, Bulgària, Turquia, el Marroc, Madagascar, Myanmar, la República Popular de la Xina, Filipines, Papua Nova Guinea i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Kashinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juny 2019].
# Nimfèon

* Per a altres significats, vegeu «Kemalpaşa».
Nimfèon (Νύμφαιον Nýmphaion en grec, Nymphaeum en llatí) va ser un important nucli comercial del Regne del Bòsfor, situat a la riba del Bòsfor Cimmeri, a vora 17 quilòmetres al sud de Panticapea, a Tàurica.
Allà hi havia un assentament escita abans que els colons grecs hi establissin un empori el segle VI a. C. La ciutat va emetre moneda pròpia i va prosperar de forma generalitzada en el període de l'Antiguitat Clàssica, quan la seva ciutadania controlava el comerç de cereals, els quals eren vitals per al benestar de tota Grècia. Atenes va triar-la com a principal base militar a la regió al voltant de l'any 444 a. C, i Giló, avi de Demòstenes, va ser bandejat d'Atenes per trair Nimfèon durant la Guerra del Peloponnès. Annexionada al Regne del Bòsfor a la fi del segle, la ciutat va decaure gradualment, encara que va tenir un breu redescobriment en els primers segles de l'I mil·lenni. Del segle II ençà, va sofrir una barbarització creixent de sàrmates fins que els gots la van destruir a mitjans de segle.
La ciutat ocupava un petit turó vora la mar. L'acròpoli contenia un temple dedicat a Afrodita (amb diverses estances) i un de dedicat als Cabirs. L'esplanada inferior, a l'altura de la mar, contenia el santuari de Demèter, erigit per primera vegada el segle VI a. C i reconstruït diverses vegades. Altres runes indiquen que l'arquitectura de la ciutat era inusualment refinada, potser la més sofisticada del Regne del Bòsfor. Hi ha una estructura sense parió en el món hel·lènic: es remunta al segle III a. C i està fet de marga rosa. En el lloc s'han trobat també figuretes de terracota, instal·lacions vinícoles (les més antigues de la riba septentrional de la Mar Negra) i diversos enterraments de cavalls, associats amb els sàrmates.

## Vegeu també

* Panticapea
* Cimmèricon
* Hermonassa
* Teodòsia
* Quersonès

## Bibliografia

* The Princeton Encyclopedia of Classical Sites. (eds. Stillwell, Richard. MacDonald, William L. McAlister, Marian Holland). Princeton University Press, 1976. ISBN 0-691-03542-3.
# Kandi (Índia)

Kandi és una ciutat i municipalitat del districte de Murshidabad a l'estat de Bengala Occidental, Índia, a 23° 57′ N, 88° 02′ E﻿ / ﻿23.95°N,88.03°E﻿ / 23.95; 88.03. Al cens del 2001 figura amb una població de 50.345 habitants. El 1901 la població era de 12.037. habitants.
Fou residència dels rages de Paikpara i el seu zamindari és anomenat de vegades com Kanti Raj. La família fpou fundada per Ganga Gobind Singh un notable d'origen persa però nascut a Kandi, que va estar al servei de Warren Hastings i va acumular una immensa fortuna que va dedicar a l'erecció de temples i capelles. El seu nom va adquirir fama pel funeral més gran que s'ha fet a Bengala (va costar al seu temps, final del segle XVIII, 20 lakhs) en honor de la seva mare i al que van assistir tots els zamindars i rages de la regió incloent Raja Krishna Chandra de Nadia, que era aleshores el primer zamindar de Bengala. L'Hospital Kandi Raj i la Kandi Raj High School recorden a la família; el segon edifici fou construït pel raja al final del segle XVIII com a teatre i posteriorment convertit en escola per Pandit Iswar Chandra Vidyasagar; al costat hi ha el Kandi Raj College.
La municipalitat es va crear el 1869.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Saiss

Saiss (àrab: سايس, Sāys; amazic estàndard marroquí: ⵙⴰⵢⵙ, Says) és un dels sis arrondissements de la ciutat de Fes, dins de la prefectura de Fes, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 207.345 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Cista megalítica del Molí

La Cista megalítica del Molí és una cista megalítica del terme comunal d'Eina, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
Està situada a 1.531,4 m alt al nord-oest del terme d'Eina, també al nord-oest del poble d'aquest nom, a la partida del Molí de Baix i a ponent de les Comes de Pallars. És a 815 metres en línia recta a l'oest-nord-oest del Dolmen de lo Pou i a 400, també en línia recta a l'oest-sud-oest del Dolmen de la Borda.

## Vegeu també

* Llista de monuments megalítics dels Pirineus Orientals

## Referències

* ↑ La Cista megalítica del Molí en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Abélanet, Jean. Itinéraires mégalithiques : dolmens et rites funéraires en Roussillon et Pyrénées nord-catalanes (en (francès)). Canet: Trabucaire, 2011. ISBN 9782849741245.
* Becat, Joan. «54 - Eina». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Mañé, Antoni; Vidal, Lluís; Vila, Carme. Guia dels monuments megalítics de la Cerdanya. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2006 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya. Prehistòria i arqueologia). ISBN 84-8415-829-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Eina». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Dòlmens i menhirs Pilar
# Turbina d'aigua

Una turbina d'aigua és una turbomàquina motriu, que aprofita l'energia d'un flux que passa a través d'ella per produir un moviment de rotació que, transferit mitjançant un eix, mou directament una màquina o bé un generador que transforma l'energia mecànica en elèctrica.

## Tipus de turbina d'aigua

Pel que fa a la seva manera de funcionar, es pot classificar en dos grups:
* Turbines d'acció: només aprofiten la velocitat del flux d'aigua.
* Turbines de reacció: aprofiten tant la velocitat com la pèrdua de pressió de l'aigua a l'interior de la turbina.
En funció del disseny del rotor de la turbina es poden diferenciar els següents tipus de turbina:
* Turbina d'Hèlix: turbines de reacció de tipus axial, com un hèlix col·locada en el pal horitzontal.
* Turbina Kaplan: turbines de reacció de tipus axial, són com turbines d'hèlix que a més poden variar l'angle i les pales de l'hèlix durant el seu funcionament. Són més eficients amb grans cabals i salts d'aigua petits.
* Turbina Pelton: turbines d'acció de flux transversal (turbina en disposició vertical) i admissió parcial. Són una evolució dels molins d'aigua. Estan dissenyades per treballar amb salts d'aigua molt grans però amb petits cabals.
* Turbina Francis: turbines de reacció i de flux mixt. Dissenyades per a salts d'aigua i cabals mitjans.

## Potència disponible segons el flux d'aigua

La potència disponible en un flux d'aigua ve determinada per:
$P=\eta \cdot \rho \cdot g\cdot h\cdot {\dot {q}}$
on:
* $P=$ potència (J/s or watts)
* $\eta =$ eficiència de la turbina
* $\rho =$ densitat de l'aigua (kg/m³)
* $g=$ acceleració de la gravetat (9,81 m/s²)
* $h=$ alçada del salt d'aigua (m)
* ${\dot {q}}$= cabal d'aigua (m³/s)

## Vegeu també

* Turbina
* Presa d'aigua
* Energies renovables
# Kashiwa Reysol

El Kashiwa Reysol és un club de futbol japonès de la ciutat de Kashiwa.

## Història

El club fou fundat l'any 1940 com a Hitachi, Ltd. Soccer Club a Koganei, Tòquio, i fou membre fundador de la Japan Soccer League. El 1986 es traslladà a Kashiwa. El 1992, coincidint amb la creació de la J. League adoptà el nom de Kashiwa Reysol.

## Palmarès
### Hitachi

* Japan Soccer League (1a Divisió):
** 1971
* Japan Soccer League (2a Divisió):
** 1990-91
* Copa JSL:
** 1976
* Copa de l'Emperador:
** 1972, 1975

### Kashiwa Reysol

* Copa J. League:
** 1999

## Futbolistes destacats

| Ryozo Suzuki (1965 - 1970) Yoshitada Yamaguchi (1967 - 1975) Akira Nishino (1978-1990) Zé Sérgio (1989 - 1991) Nelsinho (1993 - 1995) Wagner Lopes (1990-1994) Careca (1993 - 1996) Muller (1995) Valdir (1995 - 1997) Edilson (1996 - 1997, 2002 - 2003) Antônio Carlos Zago (1996 - 1997) Jamelli (1997) Elpídio Pereira da Silva Filho (1997-1998) Hristo Stoítxkov (1998 -1999) Pavel Badea (1999) Hong Myung-Bo (1999 - 2001) Saša Drakulić (2000) Hwang Sun-Hong (2000 - 2002) Park Kun-Ha (2000) Yoo Sang-Chul (2001 - 2002) | Cesar Sampaio (2002) Jussiê (2003) Márcio Nobre (2003) Dudu Cearense (2004) Choi Sung-Kuk (2005) Cléber Santana (2005) Reinaldo (2005) Everth Palacios (2005) Doumbia Seydou (2006-2007) Nozomu Kato (1992-2004) Takahiro Shimotaira Kentaro Sawada Tomokazu Myojin (1996-2005) Yoichi Doi (1994-1999) Harutaka Ono Takeshi Watanabe (1995-2004) Keiji Tamada (1999-2005) Yasuhiro Hato (2004-2005) Yoshiteru Yamashita (2006) Yukio Tsuchiya (2005) |

## Enllaços externs

* (japonès) Web oficial Arxivat 2011-12-07 a Wayback Machine.
# Luci Saufeu

Luci Saufeu (en llatí Lucius Saufeius) era un cavaller romà que va viure al segle i aC.
Era íntim amic de Tit Pomponi Àtic i igual que ell un destacat admirador de la filosofia epicúria. Una propietat que tenia a Itàlia, molt valuosa, li van confiscar els triumvirs l'any 43 aC. Àtic el va protegir, i va aconseguir la devolució de la seva propietat.

## Referències

* ↑ 3.L. Saufeius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 729
# Mòpies

Mòpies és una minisèrie de fantasia de 2022, dirigida per Lluís Prieto i produïda conjuntament entre IB3 Televisió, À Punt, TV3 i Espaitemps. La història parteix de l'arribada de dos germans al campament d'estiu a Lluc, on els observa un ésser amagat al bosc mentre juguen a caçar mòpies. La sèrie està formada per quatre episodis. El 25 de setembre de 2022 es va estrenar a IB3; el 5 de gener de 2023, a À Punt; i el 5 de març, al canal SX3

## Sinopsi

A la serra de Tramuntana, na Bel, una adolescent, assisteix amb el seu germà Pere a un campament d'estiu al Santuari de Lluc. Allà, en Pere es retroba amb en Gori i integra na Hilda en el seu grup d'amics, els Espiadimonis. Na Judith, una monitora del campament, els incentiva a fer l'activitat més emocionant de totes: anar a caçar mòpies. Durant l'activitat, mentre un ésser estrany s’amaga al bosc, ocorre un fet inexplicable. Davant del fenomen, na Bel, juntament amb l'ajuda de na Judith i la col·laboració d'en Gori i na Hilda, partirà a la recerca de les claus per resoldre el misteri.

## Repartiment
### Principal

* Valèria Sorolla interpreta na Bel
* Alba Brunet interpreta na Judith
* Jaume Andreu interpreta en Pere
* Lila Sina interpreta na Hilda
* Eduard Vergara interpreta en Gori

#### i la col·laboració especial de

* Philip Rogers interpreta en Hans
* Santi Pons interpreta en Nofre
* Anna Segura interpreta Sor Eva

### Secundari

* Isabel Requena interpreta na Ginebra

## Episodis

| Núm. total | Núm. de la temporada | Títol | Direcció | Guió | Data d'emissió original |
| 1 | 1 | "Lluc" | Lluís Prieto | Desirée de Fez, Sofía Martell i Pep Molina | 25 de setembre de 2022 |
| 2 | 2 | "Puig Major" | Lluís Prieto | Desirée de Fez, Sofía Martell i Pep Molina | 2 d'octubre de 2022 |
| 3 | 3 | "Sa Calobra" | Lluís Prieto | Desirée de Fez, Sofía Martell i Pep Molina | 9 d'octubre de 2022 |
| 4 | 4 | "Sa Cometa des Morts" | Lluís Prieto | Desirée de Fez, Sofía Martell i Pep Molina | 16 d'octubre de 2022 |

## Referències

* ↑ «La il·lusió dels Reis d’Orient per À Punt». À Punt, 04-01-2023. [Consulta: 23 febrer 2023].
* ↑ «Comença el rodatge de "Mòpies", la primera sèrie conjunta d'IB3, À Punt i TV3». TV3, 18-06-2021. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ «À Punt, TV3 i IB3 coprodueixen per primera vegada una sèrie de ficció». La Veu. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ «Primer cop d'ull de 'Mòpies', la nova sèrie de misteri d'IB3, TV3 i À Punt». VilaWeb. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ Lleonart Fernàndez, Arnau. «‘Mòpies’: una ‘Stranger Things’ a la serra de Tramuntana», 27-09-2022. [Consulta: 27 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Mòpies - Lloc web oficial
* Tràiler
# Kandi

* Per a altres significats, vegeu «Kandi (Índia)».
Kandi és una ciutat de Benín, capital del departament d'Alibori. La seva població el 2007 s'estimava en 117.304 habitants. Originalment un mercat comarcal actualment és un centre agrícola amb explotació de granges. Està situada a la vora de la carretera principal nord-sud, a 400 km de Cotonou.

## Història

La llegenda diu que fou fundada per un casador de Nikki o de Sinendé que en arribar a la zona va veure molts elefants i va dir "sinounou ba kammé (He caigut sobre un munt d'elefants); de kammé va derivar kanni i després Kandi. Altres tradicions donen relats diferents: que fou fundada pel regne de Dendi, una derivació de l'imperi Songhai, o que va agafar el nom d'unes dones que van bolcar amb la seva barca i van trencar unes gerres (kandi). La versió més probable sembla la que diu que fou fundada per Saka, fill del rei de Nikki, que havia estat enviat pel seu pare per combatre el rei de Niampangou, i en arribar va rebre tants regals de benvinguda que va revelar la seva tasca i es va fer amic dels habitants; o podent retornar a Nikki es va instal·lar a Kandi, en les terres de la tribu de la seva mare una bariba, on va combatre els bandits i va pacificar la regió (vers 1700); es va fer dir "mon" (germà gran en bariba) que fou deformat a "mo" pels mokollé (grup dels iorubes) que poblaven la regió on s'havien establert fugint de les guerres que van acompanyar la fundació del regne d'Oyo. La comarca està habitada principalment pel poble bariba. Al mo Saka el van seguir sis sobirans, el darrer dels quals fou Guézéré I (Gezere) que va rebre les insígnies de comandament del rei de Nikki: un tambor cobert de pells humana i dos ossos humans per torcar-lo, i un basto de comandament recobert cada any d'un nova capa de cuir. El 18è rei Zibiri II (1911-1929) va ajudar a l'administrador local Geay a reprimir la revolta de 1917.

## Llista de reis

* Saka Niampoangoukounon
* Lolo Kounon (Bagu I)
* Fafanzi Kounon Ouré (Bukunene)
* Barikali
* Minti (germà)
* Kakayerrekou (germà) > origina la linea de caps d'Angarabedou
* Kina Guézéré o Gezere I (germà)
* Lafia (germà)
* Ibiri I (fill de Barikali)
* Bassayawa (germà)
* Bagou I (fill de Guézéré I)
* Boukouméné (fill de Lafia)
* Barikali II (fill d'Ibiri I)
* Minti II (germà)
* Kina Dogo "Donsarukpunon" (fill de Bassayawa)
* Guézéré o Gezere (fill de Bagou I)
* Lafia II (fill de Boukouméné) ?-1911
* Zibiri II (fill de Barikali II) 1911-1929
* Bagou II (fill de Guérézé II) 1929-?
* Sabi Goro (fill de Lafia II) ?
# Sant Gil de Solanelles

Sant Gil és una església parroquial al nucli de Solanelles (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Possiblement aquesta església ocupi el lloc de l'antiga parròquia de Sant Gil, documentada des del 1138 i que junt amb la torre de Solanelles es considerava del terme del castell de Puigdemàger i que consta renovada al segle xviii. Església de planta rectangular i sostre a dos vessants, amb campanar d'espadanya desaparegut. Presenta detalls en pedra picada a la finestra central de la portada, a la porta i als angles dels murs fent cantonera. Pedra monolítica a la porta on hi ha la data inscrita de 1732. A la façana conserva petites finestretes o espitlleres.

## Notes

* ↑ «Sant Gil de Solanelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].