OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pletiu de Davall de Morrano

El Pletiu de Davall de Morrano és un pletiu situat dins del terme municipals de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
És situat a l'est del Planell d'Aigüestortes i al sud del Planell de la Molina, entre els 1.830 i 1.900 metres.

## Rutes

Seguint la pista forestal que neix al costat de la parada del servei de taxis del parc, a la vora del Planell d'Aigüestortes, direcció cap a l'Estany Llong; fins a trobar, després de 500 metres, la passarel·la que permès creuar a la riba esquerra del Riu de Sant Nicolau. Un cop a l'altre costat del riu, després de recórrer uns 50 metres per les passarel·les, en el punt on giren uns 90° a la dreta, cal abandonar-les i seguir un corriol cap al sud-est, direcció Morrano; a uns 200 metres, trobarem el pletiu.

## Referències

* 1 2 ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pletiu de Davall de Morrano. [Consulta: 01/11/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Ctenomys australis

Ctenomys australis és una espècie de mamífer rosegador histricomorf de la família dels tuco-tucos. És endèmic del sud-est de la província de Buenos Aires (Argentina).

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* ↑ Bidau, C. Ctenomys australis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 febrer 2015.
# Philip Hall

Philip Hall (Hampstead, 11 d'abril de 1904 - Cambridge, 30 de desembre de 1982) va ser un matemàtic anglès.
Els seus pares no eren casats i el pare els va abandonar poc després de néixer. Va ser criat per la seva mare i els seus avis materns, tot i conservar el cognom patern. En acabar els estudis secundaris el 1922, va aconseguir una beca per estudiar matemàtiques al King's College, Cambridge, en el qual es va graduar el 1925. El 1927 va defensar la seva tesi i va ser escollit immediatament fellow del King's College. Després d'uns mesos fent d'assistent de recerca de Karl Pearson al laboratori biomètric del University College de Londres, es va incorporar a la universitat de Cambridge que ja no va abandonar fins a la seva jubilació el 1967, amb l'excepció dels anys de la Segona Guerra Mundial en els quals va treballar a Bletchley Park, desxifrant els codis de transmissió dels italians i dels japonesos. Durant la seva llarga jubilació, va viure solitari a Histon, una població propera al nord de Cambridge.
Tot i que l'àlgebra tenia poc paper en els estudis de matemàtiques a Cambridge, Hall va estudiar-la pel seu compte amb els llibres de William Burnside i, quan va tenir oportunitat la va incorporar al currículum de la universitat, juntament amb la teoria de grups, que sempre va ser el seu principal camp de recerca.

## Referències

* ↑ Chang, 2011, p. 222.
* ↑ Morris, 2006, p. 7.
* ↑ Green, Roseblade i Thompson, 1984, p. 254.
* ↑ Green, Roseblade i Thompson, 1984b, p. 607-608.
* ↑ Green, Roseblade i Thompson, 1984, p. 260.
* ↑ Kuzucuoğlua i Zalesskiib, 1997, p. 55.
* ↑ Morris, 2006, p. 7-8.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Green, James Alexander; Roseblade, J.E.; Thompson, John Griggs «Philip Hall, 11 April 1904 - 30 December 1982» (en anglès). Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, Vol. 30, 1984, pàg. 251-279. DOI: 10.1098/rsbm.1984.0009. ISSN: 0080-4606.
* Green, J.A.; Roseblade, J.E.; Thompson, J.G. «Obituary: Philip Hall» (en anglès). Bulletin of the London Mathematical Society, Vol. 16, Num. 6, 1984b, pàg. 603-626. DOI: 10.1112/blms/16.6.603. ISSN: 0024-6093.
* Kuzucuoğlua, M.; Zalesskiib, A.E. «Hall Universal Group as a Direct Limit of Algebraic Groups» (en anglès). Journal of Algebra, Vol. 192, Num. 1, 1997, pàg. 55-60. DOI: 10.1006/jabr.1996.6982. ISSN: 0021-8693.
* Morris, Alun O. «Philip Hall». A: Vadim B. Kuznetsov, Siddhartha Sahi (eds.). Jack, Hall-Littlewood and Macdonald Polynomials (en anglès). American Mathematical Society, 2006. ISBN 978-0-8218-3683-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Philip Hall» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Neumann, Peterl. «Hall, Peter». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 29 agost 2021]. (anglès)
* Roseblade, J.E. «Hall, Philip». Oxford Dictionary of National Biography, 2004. [Consulta: 29 agost 2021]. (anglès)
# Enric I de França

Enric I de França (Reims 1008 - Orleans 1060), duc de Borgonya (1016-1032) i rei de França (1031-1060).

## Orígens familiars

Nasqué el 4 de maig de l'any 1008 a Reims sent el tercer fill de Robert II de França i la seva tercera esposa, Constança d'Arles. Era net per línia paterna d'Hug Capet i Adelaida d'Aquitània, i per línia materna de Guillem I de Provença i Adelaida d'Anjou. Fou germà del rei associat Hug II de França i de Robert I de Borgonya.

## Coronació

A la mort del seu germà gran Hug II de França fou coronat rei a la catedral de Reims el 14 de maig de 1027.
El regnat d'Enric I va estar marcat, com el dels seus precursors, per les lluites territorials. En un moviment estratègic Enric I va rescatar el seu nebot Guillem el Conqueridor i es convertí en el seu tutor. Posteriorment es va enfrontar a ell entre el 1054 i el 1058 per la Normandia, la qual caigué en mans de Guillem.
El rei Enric I va morir el 4 d'agost de 1060 a Vitry-en-Brie i fou enterrat a la catedral de Saint-Denis.

## Núpcies i descendents

Es prometé amb Matilda de Francònia, filla de l'emperador Conrad II del Sacre Imperi Romanogermànic. El casament no es pogué celebrar per la seva prematura mort el 1034.
Es casà, en primeres núpcies, el 1043 amb Matilde de Frísia, filla del marcgravi Liudolf de Frísia. D'aquesta unió no hi hagué fill per la mort de Matilde l'any següent del seu casament.
Es casà, en segones núpcies, el 19 de maig de 1051 a la catedral de Reims amb Anna de Kíev. D'aquesta unió nasqueren:
* el príncep Felip I de França (1052-1108), rei de França
* el príncep Robert de França (1055-1060)
* el príncep Hug de Vermandois (1057-1102)
* la princesa Emma de França (1054)
* Cronologia dels reis de França, reis dels Francesos i emperadors dels Francesos del 987 a 1870
Regne de França - merovingis - carolingis - Capets - Valois - borbons - Bonaparte :

## Referències

* ↑ «Enric I de França». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rajgarh (thakurat)

* Aquest article tracta sobre sobre el thakurat garantit de Malwa. Si cerqueu sobre el principat de l'agència de Bhopal, vegeu «Rajgarh».
Rajgarh fou un estat tributari protegit, del tipus thakurat garantit, inicialment a l'agència de Bhopawar i després a l'agència de Malwa, a l'Índia central. La superfície era de 52 km² i la població de 682 habitants el 1901 (el 1881 eren 706). Tenia uns ingressos estimats de 5.000 rúpies. Rebia certs pagaments de Holkar (Indore) i Dhar a condició de mantenir els camins lliures de lladres, responent de tots els robatoris a les comarques convingudes. El principat estava format només per dos pobles: Rajgarh (amb una fortalesa a un turó) i Dhal.
El sobirà portava el títol de bhúmia i era un bhilala. El territori fou concedit a Rao Nanaji el 1561 i un descendent fou reconegut jamadar bhúmia hereditari el 1830. El principat fou reconegut a Chain Singh pel govern britànic per sanad de 18 de març de 1871. Ratan Singh va morir el 1930 i el va succeir el darrer sobirà, el seu nebot Ram Singh.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Batalla del Tàmesi

La batalla del Tàmesi va ser un enfrontament entre romans i britons ocorregut l'any 43.

## Antecedents

L'any 43, l'emperador Claudi, immers en una ampliació dels dominis de l'Imperi, va ordenar a un Exèrcit romà format per quatre legions al comandament de Aule Plauci la conquesta i submissió de l'illa en suport de Verica, rei dels atrebats i aliat de Roma, que havia estat deposat per Epàtic dels seus veïns catuvel·launs. Després de la batalla del Medway, les tropes romanes van aconseguir fer retrocedir les tropes britones fins al Tàmesi, on es va fer fortes. Aprofitant el coneixement del terreny, van aconseguir causar baixes als seus perseguidors, que es van dividir en dos fronts per envoltar els nadius.

## Batalla

Un d'ells, liderat per Aule Plauci va assetjar les tropes de Togodumnus, a qui van donar mort en un dels combats. El segon front va construir un pont per envoltar les tropes que avançaven per venjar el seu líder i van obligar-los a dispersar-se, i Caratac va fugia a Gal·les. Plauci va demanar reforços a l'emperador Claudi per acabar amb les restes dels britons, però aquest va preferir pactar la rendició amb els reis locals, els quals el van reconèixer com a nou monarca.

## Conseqüències

Per evitar futures revoltes, les legions del Tàmesi van construir diversos emplaçaments reforçats. Claudi va establir el territori conquerit com una província romana disposant que Plauci fos el governador, i es van establir aliances amb les nacions fora del control directe romà. El, 47 Plauci fou substituït per Publi Ostori Escapula. Fins amb el lliurament de Caratac als romans per la reina dels brigantes, Cartimandua, després de la seva derrota a la batalla de Caer Caradoc no es va arribar una precària situació d'equilibri.

## Referències

* ↑ Leonard Cottrell, The Roman Invasion of Britain, Barnes & Noble. New York, 1992
* ↑ Cannon, John; Crowcroft, Robert. The Oxford Companion to British History (en anglès). Oxford University Press, 2015, p. 161. ISBN 0199677832.
* ↑ (llatí) Tàcit, De vita et moribus Iulii Agricolae
# Mount Pleasant (Iowa)

Mount Pleasant és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 8.751 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Pleasant tenia 8.751 habitants, 3.119 habitatges, i 1.940 famílies. La densitat de població era de 439,4 habitants/km².
Dels 3.119 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 33,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.558 $ i la renda mediana per família de 46.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.524 $ mentre que les dones 22.628 $. La renda per capita de la població era de 16.824 $. Entorn del 8,3% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Pleasant». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Pleasant». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pletiu d'Estany Negre

El Pletiu d'Estany Negre és un pletiu situat dins del terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
Es troba, entre 2.190 i 2.215 metres d'altitud, al sud del Pletiu de Travessani, a llevant de les Llastres de la Morta i al nord de l'Estany Negre. El Refugi Joan Ventosa i Calvell està situat en el seu extrem oriental del pletiu.

## Rutes

Per la situació del Refugi Joan Ventosa i Calvell, totes les rutes que comuniquen el refugi amb occident travessen el pletiu.

## Referències

* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Pletiu d'Estany Negre. [Consulta: 22/09/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Ctenolophus

Ctenolophus és un gènere d'aranyes migalomorfes de la família dels idiòpids (Idiopidae). Es poden trobar a Sud-àfrica.
Van ser descrits per primer cop per William Frederick Purcell l'any 1904.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 11.5:
* Ctenolophus cregoei (Purcell, 1902)
* Ctenolophus fenoulheti Hewitt, 1913
* Ctenolophus heligmomeriformis Strand, 1907
* Ctenolophus kolbei (Purcell, 1902)
* Ctenolophus oomi Hewitt, 1913
* Ctenolophus pectinipalpis (Purcell, 1903)
* Ctenolophus spiricola (Purcell, 1903)

## Referències

* ↑ Platnick, 2011 : The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Bibliografia

* Purcell, 1904 : Descriptions of new genera and species of South African spiders. Transactions of the South African Philosophical Society, vol.15, p.115-173.

## Enllaços externs

* en ION
* Nomenclator Zoologicus
# Cinosarges

El Cinosarges (grec antic: Κυνόσαργες, «Kynósarges») o Cinosargos va ser un temple d'Hèracles, un bosquet circumdant i un gimnàs públic a Atenes, a l'antiga Grècia, conegut per ser el lloc on es reunien els filòsofs cínics. Estava situat als afores de la muralla de l'antiga Atenes, a la riba sud del riu Ilissos, prop de la porta de Diomeia. No se sap la seva localització exacta, però es pensa que era a la zona sud d'Atenes.
L'origen d'aquest nom s'explicava per una llegenda sobre un gos blanc o àgil. Etimològicament la paraula està formada pels mots κυνός («kynós», genitiu de κύων 'gos') i ἀργός («argós», 'blanc', 'brillant' o 'àgil'). Una història que recull Suides explica que una vegada, quan un atenenc anomenat Dídim feia un sacrifici als déus, un gos blanc (o àgil) li va robar l'ofrena. Alarmat, Dídim va consultar un oracle, que el va tranquil·litzar dient-li que edifiqués un temple a Hèracles al lloc on el gos havia deixat l'ofrena.
Heròdot esmenta un temple en aquell lloc l'any 490 aC que es va convertir en un famós santuari, on al culte a Hèracles s'hi havia associat el de la seva mare Alcmena, de la seva esposa Hebe i del seu nebot i ajudant Iolau. A la vora s'hi va construir un gimnàs, dirigit sobretot als nothoi, els fills il·legítims. El lloc es va fer famós per Antístenes, el deixeble de Sòcrates i fundador de l'escola cínica, i s'explica que el nom dels cínics derivava de Cinosarges.

## Referències

* ↑ Liddell, Henry & Scott, Robert. «Κυνόσαργες». A Greek English Lexicon. Perseus. [Consulta: 31 agost 2020].
* ↑ Aristòtil. Política. Comentada per Joan Alberich i Mariné. Barcelona: RBA, 2014, p. 19. ISBN 9788482646916.
* ↑ Wycherley, R.E. The stones of Athens. Princeton: Princeton University Press, 1978, p. 229. ISBN 9780691035536.
* ↑ Suides κ2721, ε3160
* ↑ Heròdot, Històries, VI, 116.
* ↑ Pausànias, Descripció de Grècia I, 19.3.
* ↑ Diògenes Laerci. Vides i opinions de filòsofs eminents VI, 12, 13
# Can Bonomo

Can Bonomo (Esmirna, 16 de maig de 1987) és un cantant turc de música rock.
Fill d'una familia jueva sefardita, va néixer a Esmirna. Salta a la fama quan la TRT l'escull per a representar a Turquia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012. Representà Turquia a Bakú amb la cançó Love Me Back i aconseguí el 7e lloc, amb 112 punts.

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20131022123518/http://www.sabah.com.tr/fotohaber/yasam/muzigin-dili-dini-irki-olmaz-795984476487/39822

## Vegeu també

* Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012
* Sertab Erener
# Rajita

La rajita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom del mineralogista nord-americà Robert Allen Jenkins (R.A.J.), qui va trobar les primeres mostres.

## Característiques

La rajita és un òxid de fórmula química Cu(Te₂$^{4+}$O₅). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1978. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la rajita pertany a «04.JK - Tel·lurits sense anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: winstanleyita, walfordita, spiroffita, zincospiroffita, balyakinita, carlfriesita, denningita, chekhovichita, smirnita, choloalita, fairbankita, plumbotel·lurita, magnolita, moctezumita, schmitterita i cliffordita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1978 a la mMina Lone Pine, al districte de Wilcox del comtat de Catron, a Nou Mèxic (Estats Units). També ha estat descrita a la mina Kawazu, a la ciutat japonesa de Shimoda, a la prefectura de Shizuoka. Es tracta dels dos únics indrets del món on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Rajite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 abril 2017].
# Plademunt

Plademunt és un veïnat al nord del municipi de la Cellera de Ter a la comarca de la Selva al marge del Brugent. En el cens de 2006 tenia 80 habitants, en el de 2013 amb 74.

## Monuments llistats

* Vinyoles d'Avall
* Vinyoles d'Amunt

## Referències

* ↑ «Plademunt». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Idescat. «Municipis: 171899 Cellera de Ter, la». Codis territorials i d'entitats., 1 gener 2013 (2013-01-01). [Consulta: de gener 2015].
# Bob Kick, l'enfant terrible

Bob Kick, l'enfant terrible és un curtmetratge mut francès del 1903 dirigit per Georges Méliès. Va ser venut per la Star Film Company de Méliès i està numerat del 510 al 511 als seus catàlegs.
Méliès interpreta Bob Kick a la pel·lícula, que utilitza pirotècnia, escamoteigs i exposició múltiples per crear els seus efectes especials. La pel·lícula és una de les pel·lícules de trucs de Méliès en què s'utilitzen efectes màgics per suggerir un tema de bellesa femenina il·lusiva.
Dues impressions en paper idèntiques de la pel·lícula, que representen les estrenes americanes i franceses de la pel·lícula, sobreviuen a la Biblioteca del Congrés dels Estats Units. Poden existir versions variants de la pel·lícula; en una guia de pel·lícules de Méliès de 1981, publicada pel Centre National de la Cinématographie, els editors van informar que el final que van veure era diferent del que va resumir John Frazer al seu llibre de 1979 Artificially Arranged Scenes: The Films of Georges Méliès.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques & Mannoni, Laurent (2008), L'oeuvre de Georges Méliès, Paris: Éditions de La Martinière, p. 346, ISBN 9782732437323
* 1 2 Essai de reconstitution du catalogue français de la Star-Film; suivi d'une analyse catalographique des films de Georges Méliès recensés en France, Bois d'Arcy: Service des archives du film du Centre national de la cinématographie, 1981, pàg. 156–57, ISBN 2903053073
* ↑ Ezra, Elizabeth (2000), Georges Méliès, Manchester: Manchester University Press, p. 96, ISBN 0-7190-5395-1
* ↑ Niver, Kemp R. & Bergsten, Bebe (1985), Early Motion Pictures: The Paper Print Collection in the Library of Congress, Washington, D.C.: Library of Congress, pàg. 32–33

## Enllaços externs

* Bob Kick, l'enfant terrible a YouTube
# Coutinho

Coutinho és el nom dels següents personatges:
* Antônio Wilson Vieira Honório, Coutinho (1934-2019), futbolista brasiler.
* Philippe Coutinho Correia (1992), futbolista carioca.
# Cinopterins

Els cinopterins (Cynopterinae) són una subfamília de ratpenats de la família dels pteropòdids. Es compon de vint-i-quatre espècies repartides en catorze gèneres. Tots els ratpenats cinopterins viuen al sud o el sud-est asiàtic.

## Referències

* ↑ Almeida FC; Giannini NP; DeSalle R; Simmons NB «The phylogenetic relationships of cynopterine fruit bats (Chiroptera: Pteropodidae: Cynopterinae)» (resum) (en anglès). Mol Phylogenet Evol., 53, 3, 2009, pàg. 772-83 [Consulta: 1r juny 2012].
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Base

«Base» té aquests significats:
* Química:
** Base química, substància que pot cedir un parell electrònic
** Base nitrogenada, substància derivada dels compostos heterocíclics aromàtics
* Àlgebra: Base (àlgebra), conjunt de vectors linealment independent i que formen sistema generador d'un espai vectorial finit
* Aritmètica: Base (aritmètica), el nombre de dígits diferents en un sistema de numeració posicional
* Arquitectura: Base (arquitectura), part inferior de la columna, que té com a finalitat servir de punt d'assentament al fust
* Bàsquet: Base (bàsquet), posició de joc d'aquest esport
* Cinema: Base (pel·lícula), pel·lícula o cinta que serveix de suport a l'emulsió
* Geometria: Base (geometria), línia o pla del contorn d'una figura geomètrica sobre el qual hom imagina que aquesta descansa
# Bardallur

Bardallur és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarcar de Valdejalón.