OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Midot

El tractat de Midot (en hebreu: מסכת מידות) (trasliterat: Masechet Midot) és el desè tractat de l'ordre de Kodaixim, de la Mixnà, i del Talmud babilònic. El tractat està dividit en cinc capítols, no té Guemarà, ni al Talmud de Jerusalem, ni al Talmud de Babilònia. Aquest tractat descriu les dimensions i la disposició del Mont del Temple situat a la ciutat de Jerusalem, la posició dels edificis que formaven part del Segon Temple, les diverses portes, l'altar del sacrifici, i els indrets a on estaven ubicats els sacerdots cohanim, i els levites, a l'interior del Temple de Jerusalem.

## Referències

* ↑ Simon, Maurice. «Middoth: Translated into English with Notes». A: The Babylonian Talmud. Kodashim vol. 2. Londres: The Soncino Press, 1948, p. ix-x.
* ↑ Ehrman, Arnost Zvi. «Middot». A: Encyclopedia Judaica. 11. 1st. Jerusalem, Israel: Keter Publishing House Ltd., 1978.
* ↑ Goldwurm, Hersh. «Tractate Zevahim». A: The Mishnah, Seder Kodashim Vol. I(a). 1st. Brooklyn, N.Y.: Mesorah Publications, 2001, p. 26-29. ISBN 0-89906-301-2.
# Monterotondo

Monterotondo és un municipi italià, situat a la regió de Laci i a la Ciutat metropolitana de Roma Capital. L'any 2006 tenia 37.181 habitants.

## Referències

* ↑ «Monterotondo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Lepthoplosternum ucamara

Lepthoplosternum ucamara és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú i el Brasil.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lepthoplosternum tordilho

Lepthoplosternum tordilho és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: afluents septentrionals de Laguna dos Patos (sud del Brasil).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Reis, R.E., 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Reis, R.E., 1998. Systematics, biogeography, and the fossil record of the Callichthyidae: a review of the available data. p. 351-362. A: L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Reis, R.E. i C.C. Kaefer, 2005. Two new species of the neotropical catfish genus Lepthoplosternum (Ostariophysi: Siluriformes: Callichthyidae). Copeia 2005(4):724-731.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mikey Way

Michael James Way Lee, més conegut com a Mikey Way, és el baixista del grup My Chemical Romance, i germà petit del vocalista del mateix grup, Gerard Way. Va néixer el 10 de setembre de 1980 a Nova Jersey.

## Biografia

Va néixer i va créixer a Newark, Nova Jersey. En Mikey i en Gerard són cosins segons del comediant Joe Rogan, i descendents d'escocesos i italians. Ell és el responsable del nom del grup, el nom del qual va sorgir del llibre Ecstacy: three tales of chemical romance, escrit per Irvine Welsh; llibre que va trobar en una llibreria on treballava.
En Mikey va aprendre a tocar el baix per a poder estar a la banda del seu germà. Toca amb un "A Highway 1 Precision Bass", i amb un "Fender Standard Precision Bass". És miop i addicte a la cafeïna. Fa un temps es va fer una operació làser per curar-se la miopia, i també va fer un canvi radical de look, bastant brusc, que va consistir a canviar-se el color del cabell i tallar-se'l, i posar-se ombra als ulls. Es va casar amb la baixista i tècnica Alicia Simmons el 8 de març del 2007.

### Salut Mental

Durant la gravació del seu últim disc "The Black Parade", en Mikey tenia problemes personals per resoldre que el van fer deixar temporalment la banda, causant gairebé la desintegració d'aquesta. Ell va dir en una entrevista per a Alternative Press, en l'edició de desembre del 2006, que pensava ja no es divertia més: "Estava en l'etapa en què mirava cap enfora i veia que jo no gaudia com tots." En Mikey va sortir de la banda per "desconnectar-se". Després de diverses setmanes de psicoteràpia li van diagnosticar un trastorn bipolar. Després va tornar a la gravació.
# Llac Motosu

El llac Motosu (本 栖 湖) és un dels cinc llacs del mont Fuji a la frontera amb la prefectura de Yamanashi. Amb un abisme de 138 metres és el 9è llac més profund del Japó.
La temperatura de l'aigua mai descendeix per sota de 4 ℃, de manera que és l'únic Fujigoko que no congelen a l'hivern.

## Formació

El llac Sai i el llac Shoji, van ser formats per un flux de lava que cobria el que avui és bosc Aokigahara. En capbussar-se en un llac enorme que una vegada van dominar la regió, aquest flux s'ha format tres petits llacs. Situat a 900 metres sobre el nivell del mar, que estan connectats per les aigües subterrànies.
# Montserrat Fontané Serra

Montserrat Fontané Serra (Sant Martí de Llémena, 8 de juny del 1936) és una cuinera catalana que va fundar i dirigeix el restaurant Can Roca de Girona des del 1967. Va ensenyar a cuinar als seus fills Joan, Josep i Jordi Roca Fontané, que més endavant arribarien a ser els millors xefs del món amb El Celler de Can Roca.
De família senzilla, va néixer a Can Batista de Sant Martí de Llémena. Va deixar els estudis aviat i amb 13 anys va començar a fer de cambrera. Va aprendre a cuinar a Can Lloret de la plaça Independència amb la seva germana gran Maria. Quan tenia 17 o 18 anys va treballar un any a Termes Victòria de Caldes de Malavella. Va decidir iniciar un negoci perquè els seus fills no haguessin de buscar feina a fora. El seu marit, Josep Roca, que era conductor d'autobús, la va avisar que hi havia un local en venda sense taulat on hi havia una barberia i un bar, i el van comprar per fer-hi el restaurant de cuina tradicional catalana Can Roca de Girona, que ella dirigeix des del seu origen, com a cantina, el 13 d'abril del 1967. Al principi era un bar amb una cuina molt petita i dues paelles que servia tapes. Els 70 professionals del Celler de Can Roca mengen sovint al restaurant Can Roca.
El 2014 l'Ajuntament de Sant Martí de Llémena la va nomenar filla predilecta juntament amb el seu marit Josep Roca Pont, en reconeixement per la seva contribució en la trajectòria del Celler de Can Roca. El mateix any va rebre el Premi Nacional de Cuina Lola Torres que atorga la fundació benèfica i cultural Amics de Galícia, per apostar per la màxima qualitat en les matèries primeres i receptes de sempre.

## Referències

* 1 2 3 «Montserrat Fontané, una vida dedicada a la cocina humilde» (en castellà), 24-04-2019. [Consulta: 24 maig 2021].
* 1 2 Capel, José Carlos «Montse Fontané, medio siglo de Can Roca, la popular casa de comidas en Girona» (en castellà). El País [Madrid], 26-11-2017. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Garcia-Arbós, Salvador. ««Nosaltres vam fer els casaments dels pares i al Celler fan els dels seus fills» - 07 març 2010». [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ «Montserrat Fontané: 'No he arribat a entendre la cuina que fan els meus fills'». [Consulta: 24 maig 2021].
* 1 2 méndez, o grove/santiago | manuel. «La mare dels Roca rep el Premi Nacional de Cuina Lola Torres», 25-04-2014. [Consulta: 24 maig 2021].
* ↑ NacióGirona. «Sant Martí de Llémena nomena els germans Roca fills adoptius | NacióGirona». [Consulta: 24 maig 2021].
# Llau del Civadal

La Llau del Civadal és una llau de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, actualment integrant del municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Forma part del territori de l'antic poble del Mas de Vilanova.
Es forma a llevant del Pui Fals, des d'on davalla cap al sud-oest fins que s'aboca en la llau dels Horts al nord-est de la partida de la Campana Partida i al sud de la d'Obés. En el seu decurs travessa la partida de lo Civadal i passa al nord de la de Bordes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Llau del Goteller

La llau del Goteller és una llau de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, actualment integrant del municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Es forma a 1.260 m. alt., a la Font del Goteller, al vessant septentrional de la Serra de Pessonada, al nord del Roquissot i al sud-est de la Portella. Des d'allí baixa cap al nord, decantant-se progressivament cap a l'oest, fins que es transforma en la llau dels Carants, que després esdevé el barranc de Santa.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Monipita

La monipita és un mineral de la classe dels elements natius, que pertany al grup de la barringerita. Actualment es té molt poca informació sobre el mineral. El seu nom prové de la seva fórmula (MoNiP). Un sinònim del seu nom és el codi IMA2007-033.

## Classificació

La monipita es troba classificada en el grup 1.BD.10 segons la classificació de Nickel-Strunz (1 per a Elements; B per a Carburs metàl·lics, silicurs, nitrurs i fosfurs i D per a Fosfurs; el nombre 10 correspon a la posició del mineral dins del grup), juntament amb els següents minerals: schreibersita, niquelfosfur, barringerita, florenskiïta, allabogdanita, andreyivanovita i melliniïta. En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 1.1.31.5.

## Característiques

La monipita és un mineral de fórmula química MoNiP. Cristal·litza en el sistema hexagonal.

## Formació i jaciments

Ha estat descrita només a la seva localitat tipus, a el meteorit Allende, Chihuahua, Mèxic.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Monipite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

* Beckett, J. & G.r.Rossman (2009): Discovery of a new phosphide mineral, Monipite (MoNiP) in an allende Type B1 CAI. 72nd Annual Meteorical Society Meeting Abstracts, 5090(2009)
# Llei de símbols de les Balears

La Llei de símbols de les Illes Balears va ser una llei aprovada únicament pel PP de José Ramón Bauzà Díaz, després d'haver rebutjat totes les esmenes i haver eliminat l'adjectiu prèvia per intentar adequar el text a la Constitució espanyola, permetent penjar un símbol només si hi havia autorització municipal. Els grups parlamentaris MÉS i Socialista varen demanar un dictamen al Consell Consultiu de les Illes Balears perquè es pronunciés respecte al projecte de llei. Amb 33 vots el PP va rebutjar la proposta.
La llei 9/2013, de 23 de desembre, va ser aprovada sense consens polític i social, i al marge de la comunitat educativa. L'article 2.3 de la Llei sobre l'ús dels símbols institucionals va establir que les banderes, els escuts i els altres símbols acordats per les corporacions locals podien estar permesos als edificis públics. Com a resposta a la prohibició de la senyera, els Municipis de les Illes Balears amb la senyera van establir la senyera com a símbol oficial.
El nou govern de les Illes Balears (2015) ha derogat la Llei de símbols amb els motius següents: es justifica en la inutilitat de la norma, el risc d'infracció constitucional i la manca de seguretat jurídica.

## Vegeu també

* Municipis de les Illes Balears amb la senyera

## Referències

* ↑ «Govern de les Illes Balears, Aprovat el Projecte de llei sobre l'ús dels símbols institucionals de les Illes Balears». Arxivat de l'original el 2015-07-12. [Consulta: 11 juliol 2015].
* ↑ «de les Illes Balears, Aprovada la Llei sobre l'ús dels símbols institucionals de les Illes Balears». Arxivat de l'original el 2015-07-12. [Consulta: 11 juliol 2015].
* ↑ VilaWeb, El PP aprova tot sol la llei de símbols de les Illes
* ↑ «El llaços quadribarrats es podran lluir als centres educatius on l'ajuntament els hagi declarat símbol oficial». Arxivat de l'original el 2015-07-13. [Consulta: 11 juliol 2015].
* ↑ «El llaços quadribarrats es podran lluir als centres educatius on l'ajuntament els hagi declarat símbol oficial». Arxivat de l'original el 2014-01-18. [Consulta: 11 juliol 2015].
* ↑ «La quadribarrada és declarada símbol oficial d'Inca». Arxivat de l'original el 2014-01-16. [Consulta: 11 juliol 2015].
* ↑ arabalears, Valldemossa i Algaida fan de la senyera símbol oficial
* ↑ diariodeMallorca, Son Servera aprova que la'senyera' sigui un nou símbol oficial local
* ↑ VilaWeb, El govern balear deroga la llei de símbols i retira els recursos en defensa del TIL

## Enllaços externs

* Informatiu balear, El Govern deroga el TIL i la Llei de Símbols
# Libèl·lula d'ulls grisos

La libèl·lula d'ulls grisos (Libellula fulva) és una espècie d'odonat anisòpter de la família Libellulidae.

## Descripció

El mascle adult té un abdomen de color blau brillant amb taques negres, mentre que la femella adulta i el mascle jove tenen l'abdomen de color taronja brillant. Fan uns 45 mm de llargada amb una envergadura alar d'uns 74 mm.

## Distribució

Es distribueix per tot Europa. Aquesta libèl·lula és considerada una espècie de preocupació especial a la Gran Bretanya a causa de la pèrdua del seu hàbitat específic.
És una espècie present a Catalunya i a la península Ibèrica.

## Hàbitat

Aquesta espècie viu a les planes inundades i en pantans amb densa i abundant vegetació on les femelles dipositen els seus ous en àrees de corrents lents.
Un cop dipositats per la femella, els ous reposen incrustats en el fang del llit del riu i les larves es desenvolupen sota l'aigua durant uns dos anys.

## Període de vol

Els adults viuen de maig a agost, temps durant el qual s'aparellen i ponen ous.

## Galeria

* Mascle immadur (mort)
* Mascle adult
* Femella immadura
* Còpula

## Referències

* ↑ «Libèl·lula d'ulls grisos». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Oxygastra, grup d'estudi dels odonats de Catalunya». [Consulta: 7 gener 2016].
* ↑ «Biodiversidad Virtual». [Consulta: 7 gener 2016].

## Enllaços externs

* «Scarce Chaser». British Dragonfly Society. [Consulta: 29 setembre 2011].
# Libyella

Libyella és un gènere monotípic de plantes de la família de les poàcies. La seva única espècie: Libyella cyrenaica, és originària de Líbia i el Marroc.

## Descripció

És una petita planta anual; cespitosa, amb culms de 2-5 cm d'alt, (els entrenusos reduïts); herbàcia. Fulles en la seva majoria basals; amb els marges no auriculats. Les làmines linears a linear-lanceolades, estretes; de 0,4-1 mm d'ample, doblegades, sense nervadura transversal. La lígula persistent (el seu marge connat); una membrana; no truncada de 0,5-1 mm de llarg. Contra-lígula absent. Plantes bisexual, amb espiguetes bisexuals; amb flors hermafrodites. Les espiguetes sexualment amb formes diferents en la mateixa planta; hermafrodites i només femenines, o hermafrodites, només femenines, i només masculina (les espiguetes més baixes de la inflorescència femenina terminal i amagada en la funda superior, la resta hermafrodita o rarament masculina). Les espiguetes masculines i femenines fèrtils separades, en diferents parts de la mateixa branca de la inflorescència (l'espigueta més baixa de la inflorescència, amagada en la beina de la fulla superior, és femenina). Plantes amb cleistogens ocults. Els cleistogens ocults en les beines foliares i subterrànies (en les beines de les fulles radicals: solitari, que manquen de les glumes, amb estigmes de fins a 25 mm de llarg que es projecten des de les beines). Inflorescència amb poques espigues; un sol bec. Inflorescència amb eixos acabant en espiguetes.

## Taxonomia

Libyella cyrenaica va ser descrita per (E.A.Durand i Barratte) Pamp. i publicat a Bolletino della Società Botanica Italiana 151. 1925.

### Sinonímia

* Poa cyrenaica E.A.Durand & Barratte

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2014-10-27. [Consulta: 5 març 2010].
* ↑ «Libyella». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ Libyella a PlantList
* ↑ «Libyella en». World Checklist of Selected Plant Families.

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 d'ara endavant). Libyella. A: GrassBase - The Online World Grass Flora.
# Muisjes

Els muisjes ('ratolinets' en neerlandès, per la seva forma) són un aliment untable tradicional dels Països Baixos. Estan fets d'anís amb una capa de sucre colorada.
La tradició va començar al segle xvii, tot i que aleshores era anís molt. Era un símbol de fertilitat. Al segle xviii se li va afegir la capa de sucre. La combinació de bescuit amb muisjes es va popularitzar el 1938, quan la marca De Ruijter, que fabrica els muisjes, va oferir una gran llauna de muisjes a la família reial, com a regal pel naixement de Beatriu.

## Varietats

Abans del segle xx, només hi havia els muisjes blancs, però després se'n van comercialitzar altres colors.

### Muisjes roses

Els muisjes roses eren originalment utilitzats amb els blancs tant per a nenes com per a nens. Amb la introducció dels muisjes blaus, la mescla de roses i blancs està reservada per al naixement de nenes.

### Muisjes blaus

El bescuit amb la mescla de muisjes blaus i blancs és utilitzat per al naixement de nens.

### Muisjes taronja

Els muisjes taronja només es van vendre durant una setmana al desembre de 2003, per celebrar el naixement de Caterina Amàlia i també n'hi havia pel naixement de Beatriu. El color taronja és el color de la família reial neerlandesa.

### Muisjes molts

Els muisjes molts (gestampte muisjes) no estan relacionats amb naixements.

## Referències

* ↑ Anne-Marie van der Poel. «Waarom eten we beschuit met muisjes?» (en neerlandès). NRC Handelsblad, 08-08-2015. [Consulta: 2 gener 2015].
# Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles

El Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles és un museu obert al públic des del 1913 a Exposition Park (Los Angeles). L'edifici original encara existeix i ha estat afegit al registre de monuments històrics (National Register of Historic Places). Ha estat ampliat diverses vegades amb l'afegit de noves ales. S'hi conserven més de 33 milions d'espècimens naturals i objectes arqueològics, amb un abast temporal de més de 4.500 milions d'anys. És el museu d'història natural més gran de l'oest dels Estats Units.
De fet, el museu està associat amb dos altres museus de Greater Los Angeles Area: el Museu Page a La Brea Tar Pits a Hancock Park i el Museu del Ranxo de William S. Hart a Newhall, Santa Clarita. Els tres museus treballen junts per aconseguir la seva missió en comú: "sorprendre, descobrir i responsabilitzar-se dels nostres mons natural i cultural." Actualment, el museu està dirigit pel Dr. Lori Bettison-Varga

## Referències

* ↑ «Los Angeles County» (en anglès). Arxivat de l'original el 16 d’abril 2014. [Consulta: 10 abril 2017].
* ↑ «About us - nhmla» (en anglès). National History Museum Los Angeles. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ Boehm, Mike. «Lori Bettison-Varga named new president of L.A. County's Natural History Museum», July 8, 2015. [Consulta: July 15, 2016].
# Municipi de Frederikssund

El municipi de Frederikssund és un municipi danès de la regió de Hovedstaden que va ser creat l'1 de gener del 2007 com a part de la Reforma Municipal Danesa, integrant els antics municipis de Slangerup (excepte el districte d'Uvelse que va passar al municipi de Hillerød), Skibby, Jægerspris i Frederikssund. El municipi és situat al nord de l'illa de Sjælland, abastant una superfície de 305 km². El territori del municipi està dividit pel fiord de Roskilde. La ciutat més important i la seu administrativa del municipi és Frederikssund (15.283 habitants el 2009). Altres poblacions del municipi són:
* Dalby
* Dalby Huse
* Ferslev
* Gerlev
* Græse Bakkeby
* Græse
* Jægerspris
* Jørlunde
* Kulhuse
* Kyndby Huse
* Kyndby
* Landerslev
* Lyngerup
* Over Dråby Strand
* Skibby
* Skuldelev
* Slangerup
* Sønderby
* Store Rørbæk
* Vellerup
* Venslev

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 8374 | 37,6 |
| Det Radikale Venstre | 525 | 2,4 |
| Det Konservative Folkeparti | 2862 | 12,9 |
| Socialistisk Folkeparti | 3194 | 14,4 |
| Liberal Alliance | 119 | 0,5 |
| Dansk Folkeparti | 2292 | 10,3 |
| Venstre | 4886 | 22,0 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Ole Find Jensen | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Socialdemokratiet |
| | 1-1-2010 a 31-12-2013 | |

## Referències

* ↑ (danès) Resultats eleccions municipals a Frederikssund
# Municipi de Fredensborg

El municipi de Fredensborg és un municipi danès situat al nord-est de l'illa de Sjælland, a l'estret de l'Øresund, abastant una superfície de 121km². Amb la Reforma Municipal Danesa del 2007 va passar a formar part de la Regió de Hovedstaden, però no va ser afectat territorialment. El llac Esrum Sø és al nord-oest de la ciutat de Fredensborg. La seu administrativa del municipi és la vila de Kokkedal. Altres poblacions del municipi són:
Fredensborg és un petit poble de danesa de l'illa de Sjælland, és al municipi de Fredensborg que forma part de la regió de Hovedstaden, ambdós creats l'1 de gener del 2007 com a part d'una reforma territorial.
* Fredensborg
* Humlebæk
* Karlebo
* Nivå
* Niverød
* Sørup

## Fills ilustres

* Antoine Bournonville (1760-1843), ballarí.

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 5187 | 26,3 |
| Det Radikale Venstre | 1202 | 6,1 |
| Det Konservative Folkeparti | 3089 | 15,7 |
| Socialistisk Folkeparti | 2910 | 14,8 |
| Focus Fredensborg | 968 | 4,9 |
| Dansk Folkeparti | 1291 | 6,6 |
| Venstre | 5047 | 25,6 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Olav Aaen | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Venstre |
| Thomas Lykke Pedersen | 1-1-2010 a 31-12-2013 | Socialdemokratiet |

## Llocs d'interès

* Museu Louisiana d'Art Modern

## Referències

* ↑ (danès) Resultats eleccions municipals a Fredensborg