OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lluís Gonzaga

Per a altres sants o persones venerades amb el nom Lluís vegeu: Sant Lluís (desambiguació)
Lluís Gonçaga (Castiglione delle Stiviere, 9 de març de 1568 - Roma, 21 de juny de 1591) va ser un religiós jesuïta, venerat com a sant per l'Església Catòlica.

## Vida

Fill de Ferrante Gonzaga, marquès de Castiglione delle Stiviere i de Marta Tana, de Santena, va néixer al castell de la família, a Castiglione delle Stiviere. Era el primer de set fills i l'hereu del títol, per la qual cosa va ser educat i preparat per a la vida militar. En 1580 va rebre la primera comunió de Carles Borromeu que visitava la diòcesi de Brescia. En 1581 anà a Madrid, on va ser dos anys com a patge de la cort, al servei de Felip II d'Espanya.
Va estudiar lletres, ciències i filosofia, va llegir textos religiosos i va meditar la decisió de fer-se jesuïta. Malgrat contrariar la voluntat paterna, als 17 anys ingressà al noviciat de la Companyia de Jesús a Roma, on estudià teologia i filosofia. Entre els seus professors hi havia Sant Robert Bellarmino.
El 1590-1591 una sèrie de malalties infeccioses van causar milers de morts a Roma, entre elles les dels papes Sixte V, Urbà VII i Gregori XIV. Lluís Gonzaga, amb Sant Camil de Lellis i altres companys, van entestar-se a ajudar els malalts, amb risc de la seva vida. Com que ell mateix ja havia estat malalt, només podia fer-se càrrec de casos que no s'encomanaven però, havent trobat un apestat al carrer, el va carregar a l'esquena per portar-lo a l'hospital. Va morir als pocs dies, a l'edat de 23 anys.
* Pintura de Francisco de Goya, ca. 1720 (Saragossa, Museo Provincial de Bellas Artes)
* Pintura del s. XVIII a St. Magnus de Waldburg
* Glòria de Sant Lluís Gonzaga per Giovanni Battista Tiepolo
* Escultura a la Columna Santa d'Olomuc (s. XVIII)

## Culte

El seu cos va ser sebollit a l'església de Sant'Ignazio di Loyola a Campo Marzio, a Roma, en un altar barroc esculpit per Andrea Pozzo i Pierre Legros, mentre el seu crani es conserva a la basílica del seu nom de Castiglione delle Stiviere. La mandíbula és a la Chiesa Madre di Rosolini, a la província de Siracusa.
Va ser beatificat per Pau V el 19 d'octubre de 1605. El 31 de desembre de 1726 va ser canonitzat juntament amb sant Estanislau Kostka per Benet XIII. Aquest el proclamà «protector dels estudiants» el 1729. El 1926 fou proclamat sant patró de la joventut catòlica per Pius XI.
* Altar i tomba del sant a Sant'Ignazio de Roma
* Tomba a Sant'Ignazio
* Altar de San Luigi de Castiglione, amb la relíquia del crani del sant
* Chiesa Madre de Rosolini, amb la mandíbula del sant

## Llegat

La Universitat Gonzaga duu el seu nom.

## Enllaços externs

* Vida del sant
* Llocs de Sant Lluís Gonzaga i el seu santuaris

## Notes

* ↑ Torras i Bages, Josep. San Lluis Gonçaga : miniatura psicológica. Barcelona: Editorial Ibérica, 1913, p. 11. OCLC 1044665565.
* ↑ «foto». Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 15 juny 2009].
# Campus de Gandia

El Campus de Gandia de la Universitat Politècnica de València, és un centre públic d'educació superior que va ser construït l'any 1993.
La Universitat Politècnica de València (UPV) té tres campus: Gandia, Vera (a València) i Alcoi, sent Gandia un d'ells. Està situat en el Grau de Gandia.

## Titulacions impartides

Amb un volum aproximat de 2.000 estudiants, el campus de Gandia ofereix les següents titulacions:

### Grau

* Grau en Enginyeria de Sistemes de Telecomunicacions, Imatge i So.
* Grau en Tecnologies Interactives.
* Grau en Ciències Ambientals.
* Grau en Turisme.
* Grau en Comunicació Audiovisual.
* Doble Grau en Administració i Direcció d'Empreses + Turisme.
* Doble Grau en Comunicació Audiovisual + Enginyeria de Sistemes de Telecomunicacions, Imatge i So.
* Doble Grau Forestals + Ambientals.

### Màsters Universitaris

* Màster en Enginyeria Acústica (MIA).
* Màster en Postproducció Audiovisual.
* Màster en Evaluació i Seguiment Ambiental d'Ecosistemes Marins i Costaners (MEMIC).
* Máster Universitari en Comunicació Transmèdia.
* Màster Universitari en Intel·ligència Turística.

### Programes de Doctorat

* Programa de Doctorat en Ciència i Tecnologia Marina i Costanera.

## Referències

* ↑ «La llegada del Campus mejora en 25 años la formación en Gandia, el urbanismo y el turismo» (en castellà), 21-07-2018. [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ Camacho, Josep. «Las alumnas son mayoría por primera vez en el Campus de Gandia» (en castellà), 12-11-2022. [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ «Grau en Enginyeria de Sistemes de Telecomunicació, So i Imatge: UPV». [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ «La UPV pondrá en marcha en 2017-2018 el Grado en Tecnologías Interactivas», 09-06-2016. [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ «Grado en Ciencias Ambientales : Escuela Politécnica Superior de Gandia : UPV» (en castellà). Arxivat de l'original el 2012-04-16. [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ «Grado en Turismo: UPV». [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ «Grado en Comunicación Audiovisual : Escuela Politécnica Superior de Gandia : UPV» (en castellà). Arxivat de l'original el 2012-04-18. [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ «Doble grau en Administració i Direcció d'Empreses + Turisme: UPV». [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ «Doble grado en Ingeniería de Sistemas de Telecomunicación, Sonido e Imagen + Comunicación Audiovisual: UPV». [Consulta: 2 abril 2023].
* ↑ «Màster Universitari en Enginyeria Acústica: UPV». [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ «Màster Universitari en Postproducció Digital: UPV». [Consulta: 2 setembre 2019].
* ↑ «Màster Universitari en Avaluació i Seguiment Ambiental d'Ecosistemes Marins i Costaners: UPV». [Consulta: 2 setembre 2019].
* 1 2 «Màsters en l'EPSG: Campus de Gandia: UPV». [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ «Programa de Doctorat en Ciència i Tecnologia Marina i Costanera : Escola de Doctorat : UPV». [Consulta: 25 desembre 2023].
# Golunda ellioti

Golunda ellioti és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 100 i 1.300 msnm a l'Índia, l'Iran, el Nepal, el Pakistan i Sri Lanka. Es tracta d'un animal semiarborícola. Ocupa una gran varietat d'hàbitats naturals. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. L'espècie fou anomenada en honor del naturalista escocès Walter Elliot.

## Referències

* ↑ Molur, S.; Nameer, P. O. Golunda ellioti. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 29 desembre 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 125. ISBN 978-0801893049.
# Cantó de Soultz-sous-Forêts

El cantó de Soultz-sous-Forêts (alsacià Kanton Sulz) és una antiga divisió administrativa francesa que estava situada al departament del Baix Rin i a la regió del Gran Est.
Va desaparèixer al 2015 i el seu territori es va dividir entre el cantó de Wissembourg i el cantó de Reichshoffen.

## Composició

El cantó de Soultz-sous-Forêts aplega 19 comunes :
| Nom alsacià | Nom francès | Nom alemany |
| Àschbàch | Aschbach | Aschbach |
| Batschdorf frz. Betschdorf | Betschdorf | |
| Dràchebrunn-Bírlebach | Drachenbronn-Birlenbach | Drachenbronn-Birlenbach |
| Hàtte | Hatten | Hatten |
| Hoffe | Hoffen | Hoffen |
| Hunschpach | Hunspach | Hunspach |
| Íngelse | Ingolsheim | Ingolsheim |
| Keffenàch, / Kíffenàch | Keffenach | Keffenach |
| Kutzehüse | Kutzenhausen | Kutzenhausen |
| Lüsann | Lobsann | Lobsann |
| Mammelshoffe | Memmelshoffen | Memmelshoffen |
| Marikwiller-Bachelbrunn | Merkwiller-Pechelbronn | Merkweiler-Pechelbronn |
| Owerreddere | Oberrœdern | Oberrödern |
| Retschwiller | Retschwiller | Retschweiler |
| Ritterschoffe | Rittershoffen | Rittershoffen |
| Scheeneburi | Schœnenbourg | Schönenburg |
| Sulz | Soultz-sous-Forêts | Sulz unterm Wald |
| Stundwiller | Stundwiller | Stundweiler |
| Sürburi | Surbourg | Surburg |

## Història

Llista dels consellers generals :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jean-Laurent Vonau | independents centristes | |
# Filles del Sagrat Cor de Jesús de Guadalajara

* No s'ha de confondre amb Filles del Sagrat Cor de Jesús.
Les Filles del Sagrat Cor de Jesús, conegudes també com de Guadalajara pel seu lloc de fundació (en espanyol Hijas del Sagrado Corazón de Jesús) són una congregació religiosa dedicada a l'assistència a malalts. Les germanes que en formen part posposen al seu nom les sigles H.S.C.J.
La congregació havia estat fundada per Atenógenes Silva y Álvarez Tostado (1848-1911), canonge de la catedral de Guadalajara (Mèxic) i, més tard, bisbe de Colima i arquebisbe de Morelia, amb cinc dones que confessava i que volien fer vida religiosa. El 2 de febrer de 1886 van obrir a Guadalajara, al carrer Analco 217, un hospital gratuït per a malalts crònics pobres, que fou dedicat al Sagrat Cor. Era una casa amb capacitat per a deu malalts, les despeses de la qual pagava una benefactora: Guadalupe Villaseñor de Pérez Verdía. En 1905, ingressà en la congregació María Venegas de la Torre (1868-1959), que en fou elegida superiora el 1921. Va reorganitzar la comunitat, que va començar a difondre's. Escrigué les primeres constitucions de l'institut, que foren aprovades per l'arquebisbe de Guadalajara, José Francisco Orozco y Jiménez. El decretum laudis pontifici arribà el 26 de juliol de 1930.
Les Filles del Sagrat Cor de Jesús es dediquen a la cura de malalts, l'educació religiosa i l'apostolat missioner. En 2006 eren 188 religioses en trenta cases, presents a: Mèxic, Guatemala, Honduras, Xile i Guinea;.

## Notes

* ↑ Ann. Pont. 2007, p. 1681.
* ↑ «María Concepción Dávalas. "La profonda spiritualità della prima donna messicana che sarà proclamata santa", L'osservatore romano, 21-5-2000». Arxivat de l'original el 2007-12-12. [Consulta: 30 juliol 2016].

## Bibliografia

* Lloc web de la congregació
* Annuario Pontificio per l'anno 2007. Città del Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2007. ISBN 978-88-209-7908-9.
* Guerrino Pelliccia e Giancarlo Rocca. Dizionario degli Istituti di Perfezione. Milano: Edizioni paoline, 1974-2003.
# Garamli

«Garamli» té aquests significats:
* Garamli Moti, petit estat tributari protegit del sud de Kathiawar, a la presidència de Bombai
* Garamli Nani, petit estat tributari protegit del sud de Kathiawar, a la presidència de Bombai
# Antoni Dot i Arxer

Antoni Dot i Arxer (Olot, Garrotxa, 8 de juny de 1908 - Houston, Texas, 1972) fou un polític i empresari català. Va fer els estudis primaris a Olot, però finalment es graduà a la Universitat de Montpeller. El 1926 va fundar la Revista d'Olot i el 1930 el setmanari Acció Ciutadana. Després de la Conferència d'Esquerres en la qual es va constituir ERC el 1931 fou escollit membre del consell executiu, i a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1932 fou elegit diputat per Girona. El 1932 fou nomenat primer secretari del Parlament de Catalunya, i posteriorment va ser condemnat a 4 mesos i un dia de presó per incitar a la rebel·lió durant els Fets del sis d'octubre de 1934.
Durant la guerra civil espanyola fou director general d'Assistència Social de 1937 a 1939.
En acabar la guerra es va exiliar a França, i d'allí el 1942 marxà a Mèxic, on fundà l'empresa d'assegurances Dot e Hijos y Asociados i participà activament en les activitats de la Comunitat Catalana de Mèxic, on fou vicepresident de l'Orfeó Català de Mèxic i donà suport a la candidatura de Josep Tarradellas com a president de la Generalitat de Catalunya a l'exili. Va escriure Presència (1965).

## Referències

* ↑ «Cuando un miembro de la Mesa del Parlament fue condenado por rebelión». La Vanguardia.
* ↑ Revista Sàpiens, 22-12-2006

## Bibliografia

* Dot i Arxer
* Vicenç Riera i Llorca Els exiliats catalans a Mèxic Curial Edicions Catalanes, 1994
* Antoni Dot a memòriaesquerra.cat
# Lluís Garriga i Roig

Lluís Garriga i Roig (Barcelona, 18 de desembre de 1880 - París, 12 d'agost de 1939) fou un futbolista català de la dècada de 1900 i col·leccionista d'art.
Fill de Pere Garriga i Nogués i Clarissa Roig Capella, la situació familiar acomodada el va permetre menar una vida sense preocupacions materials. Va treballar poc temps a la banca familiar, però va centrar el seu interès en els cotxes, el futbol i el col·leccionisme d'art. Visqué a París des de 1913 on, com abans a Barcelona, va tractar artistes i marxants. Llegà la seva col·lecció (principalment de pintura i dibuix d'autors catalans del moment) als museus de Barcelona. En destaquen cinquanta-una obres de Joaquim Sunyer, trenta-tres d'Isidre Nonell, tretze de Pablo Picasso, vint-i-una de Pere Ynglada i obres de Xavier Nogués, Louis-Eugène Boudin i algunes dels segles XVI i XVII, repartides entre el MNAC, el Museu Picasso de Barcelona i el Museu del Disseny de Barcelona.

## Trajectòria esportiva

Jugava principalment de defensa, i de vegades a posició de mig. Començà a practicar el futbol a la Societat Deportiva Santanach l'any 1901. Jugà a l'Hispania AC durant la temporada 1901-02. Més tard el trobem jugant amb l'FC Català, fins a l'any 1904. Durant la primera meitat del 1904 disputa dos partits oficials amb el FC Barcelona, i a finals d'any el trobem jugant amb el Club Espanyol. També fou membre de la societat poliesportiva Sportmen's Club.

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ https://taller.iec.cat/rcic/fitxa_una.asp?id_fitxa=20
* ↑ «Any 05, no. 001». Los Deportes, 06-01-1901. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Any 07, no. 042». Los Deportes, 18-10-1903. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Any 08, no. 280». Los Deportes, 03-01-1904. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Any 08, no. 332». Los Deportes, 31-12-1904. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Any 07, no. 051». Los Deportes, 20-12-1903. [Consulta: 17 febrer 2016].
# Walter Chrysler

Walter Percy Chrysler (2 d'abril de 1875, a Wamego - 18 d'agost de 1940) va ser el fundador de l'empresa d'automòbils Chrysler.

## Biografia

Li agradava la mecànica i els transports, Walter Percy Chrysler començà la seva carrera en els ferrocarrils i millorant les locomotores de l'Union Pacific. Va descobrir els automòbils al Saló de New York, el 1908, i va invertir tols seus estalvis en comprar un automòbil i va cercar ocupació laboral en aquest nou sector. Acceptà un lloc de treball a Buick, i a poc a poc hi anà ascendint laboralment.
Pren les regnes de l'empresa Maxwell Motor, la qual estava prop de la fallida. Llança el seu primer model, el Chrysler Six, l'any 1924, després fundà la Chrysler Company, el 1925.
La seva política d'innovacions mecàniques i preus atractius van fer que la Chrysler fos la tercera gran companyia automobilística de Detroit.
De 1928 a 1930, Walter P. Chrysler va fer construir l'edifici Chrysler Building.

## Enllaços externs

* Photo de la première Chrysler
# Cal Terzi

Cal Terzi és una casa de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge unifamiliar aïllat amb jardí i amb dues façanes alineades al carrer i fent cantonada.
L'immoble és de planta sensiblement rectangular compost de planta baixa i dos pisos sota coberta plana de la qual sobresurt la caixa d'escala central. El terrat és accessible sobre el cos principal. La torratxa presenta coberta a quatre vessants.
Les parets de càrrega són de totxo. Els forjats són de biguetes de ferro i revoltons.
La façana principal és de composició simètrica amb portal amb llinda de pedra i una finestra a cada costat. Al primer pis trobem un balcó sustentat sobre carteles de ferro i una finestra a cada banda. Al tercer pis hi ha una galeria d'arcades de mig punt.
El coronament està format per un important ràfec amb fris en zig-zag.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Terzi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Graham V. Hartstone

Graham V. Hartstone (Uxbridge, Anglaterra, juny de 1944) és un enginyer de so britànic, candidat tres cops a l'Oscar al millor so.
Va començar la seva carrera a principis de la dècada de 1960, i va debutar en el cinema com a creditor de reproducció a la pel·lícula de Basil Dearden All Night Long el 1962. El mateix any va assistir a l'enginyer de so en la comèdia Carry On Cruising. Fins a 1976 va participar en un total de vuit pel·lícules de la sèrie Carry-on. A més, va treballar el 1962 en la primera de la sèrie de pel·lícules de James Bond, Agent 007 contra el Dr. No. Fins al 2002, va estar involucrat en 16 de les 20 pel·lícules produïdes. Excepte George Lazenby, ha treballat amb tots els anteriors actors que han interpretat Bond fins aleshores.
Ha estat nominat en diverses ocasions per la seva tasca al Oscar i al Premi BAFTA, en cadascuna de les categories de millor so. La seva primera nominació a l'Oscar la va rebre el 1979 per Superman. El 1985 va ser nominat per Passatge a l'Índia, i el 1987 per Aliens. El 1983 va ser nominada a dos premis BAFTA per Blade Runner i Pink Floyd The Wall, amb el que va guanyar el premi. Fou nominat dos cops més, el 1987 per Aliens i el 1996 per Goldeneye. També va rebre dues nominacions al Goya al millor so per Kika (1993) i La flor de mi secreto (1995).
El 2005 es va retirar inicialment del negoci cinematogràfic, però el 2012 va tornar com a consultor del psychothriller Berberian Sound Studio.

## Filmografia parcial

* 1962: Agent 007 contra el Dr. No
* 1963: Des de Rússia amb amor
* 1964: Goldfinger
* 1965: Operació tro
* 1973: Viu i deixa morir
* 1974: L'home de la pistola d'or
* 1977: L'espia que em va estimar
* 1979: Moonraker
* 1979:Superman
* 1981: Només per als teus ulls
* 1982: Blade Runner
* 1982:Pink Floyd The Wall
* 1984: Supergirl
* 1985: Panorama per matar
* 1985:Passatge a l'Índia
* 1985: Legend
* 1987: Alta tensió
* 1987 :Aliens
* 1989: Llicencia per matar
* 1989: ¡Átame!
* 1991: Thelma i Louise
* 1991: Tacones lejanos
* 1993:Kika
* 1995: Goldeneye
* 1995: La flor de mi secreto
* 1997: El demà no mor mai
* 1999: Amb el món no n'hi ha prou
* 1999: Eyes Wide Shut
* 2002: Mor un altre dia

## Referències

* ↑ «The 51st Academy Awards (1979) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 6 octubre 2011].
* ↑ «The 57th Academy Awards (1985) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 13 octubre 2011].
* ↑ «The 59th Academy Awards (1987) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 16 octubre 2011].
* ↑ Kika al web dels Goya
# Cantó de Songeons

El cantó de Songeons és un cantó francès del departament de l'Oise, situat al districte de Beauvais. Té 28 municipis i el cap és Songeons.

## Municipis

* Bazancourt
* Buicourt
* Crillon
* Ernemont-Boutavent
* Escames
* Fontenay-Torcy
* Gerberoy
* Glatigny
* Grémévillers
* Hannaches
* Hanvoile
* Haucourt
* Hécourt
* Lachapelle-sous-Gerberoy
* Lhéraule
* Loueuse
* Martincourt
* Morvillers
* Saint-Deniscourt
* Saint-Quentin-des-Prés
* Senantes
* Songeons
* Sully
* Thérines
* Villembray
* Villers-sur-Auchy
* Vrocourt
* Wambez

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Marc Toutain | SFIO |
| 1949-1955 | M. Duval | RPF, després SFIO |
| 1955-1973 | Marc Toutain | SFIO, després PS |
| 1973-1985 | Raymond Laffoley | Sense etiqueta, després UDF, després MRG |
| 1985-2004 | Brigitte Magnier | Divers droite |
| 2004-2011 | Thierry Maugez | PRG |
| 2011- | Roseline Pinel | PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 5.189 | 5.765 | 5.424 | 5.516 | 5.930 | 6.590 | 7.291 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Fokker A.I

El Fokker A.I, també conegut per la seva designació Fokker M.8, era un avió de reconeixement monoplà de dos seients, sense armament, "classe A", de l'era 1914-15 al començament de la Primera Guerra Mundial, impulsat com l'anterior Fokker M.5, amb 58,8 kW. (80 CV) motor rotatiu de set cilindres Oberursel U.0, o umlaufmotor, gairebé un clon del motor rotatiu Gnome Lambda del mateix nivell de potència de sortida. Es va utilitzar la mateixa versió de motor rotatiu de set cilindres U.0 en tots Fokker monoplans militars abans del debut del caça Fokker E.II Eindecker en 1915-16. L'avió «A.I» s'assemblava a un Fokker M.5 substancialment ampliat, amb una estructura de puntals dorsal alts per manejar els conjunts triples de cables estacionaris de vol i aterratge ancorats al travesser davanter dels panells laterals, cadascun dels quals té catorze costelles, i els conjunts triples similars de cables d'ordit de l'ala units al travesser posterior. El «A.I» i els anteriors «A.II» van ser fabricats per Fokker sota llicència Halberstadt. Els orígens de l'A.I, A.II i A.III estaven en un Morane-Saulnier Tipus H comprat a França. Això va portar a l'inicial fuselatge del Fokker M.5, dissenyat per Martin Kreutzer, del qual es va derivar l'I.A més gran. Fokker va donar moltes exhibicions acrobàtiques en el M.5 en vespres de la Primera Guerra Mundial. El M.8 va ser utilitzat, com l'A.I, pel Fliegertruppe (Servei Aeri de l'Exèrcit Imperial Alemany) i entre Fokker i Halberstadt es van produir al voltant de 63.

## Especificacions

* Dades de Scott, Josef (2012). Fokker Eindecker Compendium, Volum 1. Berkhampstead, Hertfordshire Regne Unit: Albatros Publications, Ltd. p. 18. ISBN 978-1-906798-22-2 .

### Característiques generals

* Tripulació: 2, pilot i observador.
* Longitud: 7.54 m (24 peus 9 pulg.)
* Envergadura: 12.12 m (39 peus 9 pulg.)
* Altura: 2.75 m (9 peus 0 in)
* Àrea de l'ala: 16.0 m² (172 peus 2)
* Central elèctrica : 1 × Oberursel U.0, 58.8 kW (80 CV)

### Actuació

* Velocitat màxima: 135 km / h (84 mph)
* Abast: 400 km (249 milles).
* Sostre de servei: 3000 m (9840 peus)
* Sense armament

## Referències

* ↑ Scott, 2012, p. 18.
* ↑ Scott, 2012, p. 23, 25–27.
* ↑ Scott, 2012, p. 14–15, 23.

## Bibliografia

* Taylor, Michael J. H.. Jane's Encyclopedia of Aviation. Londres: Studio Editions, 1989, p. 398.
* Scott, Josef. Albatros Publications, Ltd.. Fokker Eindecker Compendium, Volume 1, 2012, p. 32. ISBN 978-1-906798-22-2.
# Giuseppe Terragni

Giuseppe Terragni (Meda, 18 d'abril de 1904 - Como, 19 de juliol de 1943) va ser un arquitecte italià va ser un pioner en el moviment italià sota el nom del Racionalisme al llac de Como. Un dels seus treballs més famosos és la Casa del Fascio, la qual va ser començada el 1932 i completada el 1936. La casa va ser construïda originàriament sota l'estil internacional d'arquitectura a Como, un poble al nord d'Itàlia.

## Biografia

Giuseppe va estudiar al Col·legi Tècnic de Como i després va acabar arquitectura al Politècnic de Milà. El 1927, ell i el seu germà Attilio van obrir una oficina a Como que va estar oberta fins a la mort de Giuseppe durant la Segona Guerra Mundial.
Estant un pioner a l'arquitectura moderna a Itàlia, Terragni va crear alguns dels edificis més importants. Membre fundador del feixista «Grup 7» i líder del racionalisme italià, Terragni va lluitar per posicionar l'arquitectura lluny del revivalisme neoclàssic i neobarroc. El 1926, ell i d'altres membres del Grup 7 van signar un manifest que els va fer líders en la seva lluita contra el revivalisme.
A una carrera professional que només va durar 13 anys, Terragni va crear un petit però important grup de projectes; quasi tots es troben a Como, el qual va ser aleshores el centre de l'arquitectura italiana moderna. Aquests treballs van formar el nucli del llenguatge del racionalisme italià o arquitectura moderna. En els seus últims projectes, Terragni va assolir un marcat caràcter mediterrani a través de la fusió entre la teoria moderna i la tradició.

## Aportacions

* Mur laminar: concepte en el qual el mur és tractat com una làmina, una pell que es desplega del volum original.
* Buidatge: Terragni acostumava a buidar unes certes parts del volum total, sense perdre la referència de l'objecte original.

## Referències

* ↑ «El Arquitecto Giuseppe Terragni (1904-1943, Italia)» (en castellà). G Quantum. [Consulta: 9 desembre 2014].