OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Boley

Boley és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 1.126 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Boley tenia 1.126 habitants, 136 habitatges, i 79 famílies. La densitat de població era de 265,1 habitants per km².
Dels 136 habitatges en un 18,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,8% hi vivien parelles casades, en un 19,1% dones solteres, i en un 41,9% no eren unitats familiars. En el 36% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 7,6% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 51% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 7,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 490,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.042 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.875 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 9.304 $. Entorn del 25% de les famílies i el 40,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Boley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Boley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Can Bretós

Can Bretós és una casa noucentista de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa situada al passeig de la Vilesa que ocupa l'eixample sud del nucli urbà. És una casa aïllada o torre d'estiueig, que consta de planta baixa, pis i golfes. Presenta un mur exterior a mitja alçada amb una reixa que envolta el jardí de l'edifici. La teulada del cos principal és a dues aigües, el cos anterior té una coberta plana partida per una teulada a dos vessants perpendicular a la del cos posterior. La majoria de les finestres són rectangulars. Les façanes estan arrebossades i pintades color blanc amb decoracions en esgrafiat.

## Història

La urbanització dels terrenys de l'antiga finca de la Vilesa es va dur a terme cap al final del segle xix i principi del xx. En aquest sector van començar a edificar-se les torres dels estiuejants barcelonins que hi venien a passar les vacances. La major part d'aquestes cases van ser construïdes durant la segona dècada del segle xx, i en elles es pot veure clarament l'estil equilibrat i classicista del noucentisme. La major part d'aquestes obres van ser projectades per Ramon M. Riudor. D'ell és Can Boccato, del 1912 i la mateixa Can Bretós de 1915.

## Referències

* 1 2 «Can Bretós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Kojévniki

Kojévniki (en rus: Кожевники) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 41 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Velma Wallis

Velma Wallis (Fort Yukon, 1960) és una escriptora nadiua americana d'ètnia kutchin.
Va néixer a Fort Yukon, un petit poble d'uns 650 habitants, situat a uns 250 km al nord-est de Fairbanks, ja per sobre del cercle polar àrtic.
Va anar poc temps a l'escola perquè el pare va morir quan ella tenia tretze anys i va haver d'ajudar la mare a cuidar els germans més petits (tenia dotze germans). A la cabana que el seu pare havia tingut per a caçar, a uns 20 km del poble, va aprendre dedicà a caçar i pescar per sobreviure. Lectora autodidacta, ha escrit històries ambientades en els costums del seu poble i la seva lluita per la supervivència. El primer llibre que va publicar estava basat en una llegenda que havia après de la seva mare sobre dues dones velles abandonades que va lluitar per la seva supervivència. El llibre va tenir molt d'èxit, tant de vendes (més de 250.000 exemplars) com de crítica, i va ser traduït a setze llengües.

## Obres

* Two old women: An Alaska legend of betrayal, courage and survival (1994), que va rebre el premi de l'Associació de Llibreters del Nord-oest Pacífic.
* Bird girl and the man who followed the Sun: An Athabascan Indian legend from Alaska (1996) ISBN 0945397348
* Raising Ourselves:ÝA Gwich'in Coming of Age Story from the Yukon River (2002)

## Referències

* 1 2 3 4 Chapman, Jonathan D. «Voices from the Gaps - Velma Wallis» (pdf) (en anglès). Driven to Discover, 2004, pàg. 1-3 [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Velma Wallis on Native American Authors» (en anglès). Native American Authors. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Pacific Northwest Booksellers Association Award» (en anglès). Pacific Northwest Booksellers Association. [Consulta: 9 març 2024].

## Enllaços externs

* Entrevista Arxivat 2005-01-15 a Wayback Machine.
# Danger from the Deep

Danger from the Deep és un simulador de submarins per a Windows o Linux, de codi obert que compta amb gràfics 3D. Està ambientat en la Segona Guerra Mundial, en la qual l'usuari s'haurà de posar en mans d'un submarí alemany.
Tot i que està distribuït sota llicència GPL el contingut gràfic que acompanya el joc no és lliure. El projecte es va inciar l'any 2003. El videojoc està en anglès, alemany, italià i espanyol; s'han iniciat els processos de traducció al rus, polonès, francès i neerlandès, no obstant qualsevol pot traduir el joc a una altra llengua.

## Referències

* ↑ Knight, John. «Danger from the Deep». Linux Journal, 20-05-2010. [Consulta: 6 gener 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (anglès)
# Can Brau (Sant Pere de Vilamajor)

Can Brau és una masia gòtica de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Conjunt format pel cos principal, de planta rectangular i teulada a dos vessants, i una torre adossada que sobresurt, de planta quadrangular i teulada a quatre vessants. Les parets són de pedra i fang.
Pel que fa a la façana, destaquen la porta adovellada d'arc de mig punt, una finestra coronella i una altra conopial amb traceria.
L'habitatge i les corts es protegeixen integralment, per la seva tipologia i característiques constructives i elements d'interès. També es protegeix el pou de davant de l'edifici.

## Història

L'estructura de l'edifici i les finestres responen a les característiques del segle xvi.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Brau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Nakuk

Abu-l-Alà Atà ibn Yaqub conegut com a Nakuk (mort el 1098) fou un poeta i secretari del govern gaznèvida. Portava els títols d'amid i kàtib i va exercir diversos càrrecs a la cort gaznèvida o més probablement als seus dominis al Panjab, sota el sultà Ibrahim ibn Massud (1059-99). Nakuk fou un poeta distingit segons els autors que va compondre diwans en àrab i persa i s'esmenta el seu poema Barzu-nama.
Va caure en desgràcia del sultà i fou destituït del seu càrrec i empresonat a Lahore durant 8 anys.
Va morir el 1098 (encara que una altra font indica el 1078).

## Referències

* C. E. Bosworth, “Abu'l-Ala Ata,” Encyclopædia Iranica, I/3, p. 252; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abul-ala-ata-called-nakuk-secretary-and-poet-of-the-ghaznavid-period-d
# John Howard Yoder

John Howard Yoder (29 desembre 1927-30 desembre 1997) va ser un teòleg cristià, ètic i erudit bíblic conegut pel seu pacifisme cristià radical. Yoder és recordat per les seves reflexions sobre l'ètica cristiana. Va rebutjar la hipòtesi que la història humana és conduïda pel poder coercitiu, Yoder va argumentar que era més aviat Déu qui treballa en, amb, i a través dels no violents. Si l'Església en el passat van fer aliances amb els dirigents polítics, era perquè havia perdut la confiança en aquesta veritat.
Yoder va argumentar que la responsabilitat primordial dels cristians no és fer-se càrrec de la societat i imposar les seves conviccions i valors en les persones que no comparteixen la seva fe, sinó a "l'Església". Al negar-se a tornar mal per mal, vivint en pau, l'intercanvi de béns, i fer obres de caritat, quan es presenti l'oportunitat, els testimonis de l'església, diu Yoder, són una alternativa a una societat basada en la violència o l'amenaça de la violència. Tot ha estat possible gràcies a la vida, mort, resurrecció i ensenyaments de Jesús. Yoder afirma que l'Església es viu en la convicció que Déu crida els cristians a imitar el camí de Crist en la seva obediència absoluta, fins i tot si es porta a la mort, per a ells, també, finalment, serà reivindicat en la resurrecció.

## Obres més importants

* The Christian and Capital Punishment (1961)
* Christ and the Powers (translator) by Hendrik Berkhof (1962)
* The Christian Pacifism of Karl Barth (1964)
* The Christian Witness to the State (1964)
* Discipleship as Political Responsibility (1964)
* Reinhold Niebuhr and Christian Pacifism (1968)
* Karl Barth and the Problem of War (1970)
* The Original Revolution: Essays on Christian Pacifism (1971)
* Nevertheless: The Varieties and Shortcomings of Religious Pacifism (1971)
* The Politics of Jesus (1972)[5]
* The Legacy of Michael Sattler, editor and translator (1973)
* The Schleitheim Confession, editor and translator (1977)
* Christian Attitudes to War, Peace, and Revolution: A Companion to Bainton (1983)
* What Would You Do? A Serious Answer to a Standard Question (1983)
* God's Revolution: The Witness of Eberhard Arnold, editor (1984)
* The Priestly Kingdom: Social Ethics as Gospel (1984)
* When War Is Unjust: Being Honest In Just-War Thinking (1984)
* He Came Preaching Peace (1985)
* The Fullness of Christ: Paul's Revolutionary Vision of Universal Ministry (1987)
* The Death Penalty Debate: Two Opposing Views of Capitol Punishment (1991)
* A Declaration of Peace: In God's People the World's Renewal Has Begun (with Douglas Gwyn, George Hunsinger, and Eugene F. Roop) (1991)
* Body Politics: Five Practices of the Christian Community Before the Watching World (1991)
* The Royal Priesthood: Essays Ecclesiological and Ecumenical (1994)
* Authentic Transformation: A New Vision of Christ and Culture (with Glen Stassen and Diane Yeager) (1996)
* For the Nations: Essays Evangelical and Public (1997)

## Referències

* Article sobre John H. Yoder Arxivat 2011-07-23 a Wayback Machine.
* Remembering John Howard Yoder Arxivat 2010-05-14 a Wayback Machine.
# Toshimitsu Tanaka

Toshimitsu Tanaka (japonès: 田中利光) (Aomori, 17 de juliol de 1930 - Tòquio, 30 de juliol de 2020) fou un compositor japonès. Va estudiar composició a la Facultat de Música de Kunitachi, on posteriorment va exercir com a professor. També ensenyà a la Universitat Nacional de Cultura i Arts de Kíev.

## Obres

* Adagio i allegro per a quartet de pianos
* Dos moviments per a marimba
* Gunzo
* Hadaka no Shima
* Les quatre estacions
* Maze
* Pathos
* Sadlo Concerto
* Suite per a marimba
* The Grave

## Referències

* 1 2 «https://southernpercussion.com/568-tanaka-toshimitsu». Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2019. [Consulta: 3 novembre 2019].
* ↑ «https://www.allmusic.com/artist/toshimitsu-tanaka-mn0002175338». [Consulta: 3 novembre 2019].
# Neon Bunny

Neon Bunny, pseudònim de Yoojin Lim, és una música del moviment de la música indie sud-coreana, concretament de la música electrònica i música pop. A la novena edició anual dels Premis Musicals Coreans del 2012, guanyà pel Millor Àlbum de Pop per Seoulight.
Abans del seu debut en solitari, Neon Bunny era una teclista de sessió per al grup de indie rock sud-coreà The Black Skirts. El seu debut va ocórrer el 2011 amb l'àlbum Seoulight. Després del debut, llençà un EP titulat Happy Ending el 2012 a continuació de Seoulight.
El 2014, Neon Bunny llençà el senzill "It's You." El 2015, llençà "Romance in Seoul", el qual va ser posicionat com al número 8 a la llista de Noisey "Top 20 K-pop Songs of 2015". El 2016, llençà "Forest of Skyscrapers", el vídeo inspirat per pel·lícules de Wong Kar-wai i l'animació japonesa com Akira.
El 13 de juliol de 2016 llençà el segon àlbum Stay Gold, el qual inclou les cançons "It's You," "Romance in Seoul" i "Forest of Skyscrapers."

## Referències

* 1 2 3 «April's best new music from across the MAP». The Guardian, 15-04-2011. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ Epstein, S. «Us and Them: Korean Indie Rock in a K-Pop World». The Asia-Pacific Journal, 13, 46, 2015, pàg. 8.
* ↑ «Winners from the '2012 Korean Music Awards'». Allkpop, 29-02-2012. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ «K-Pop Indie Gem: Neon Bunny». Seoulbeats, 10-05-2016.
* ↑ «Review: Neon Bunny 'Happy Ending'». Allkpop, 18-08-2012. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ «The 20 Best K-Pop Songs of 2014». Noisey, 29-12-2014. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ «The Top 20 K-pop Songs of 2015». Noisey, 09-12-2015. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Trip Into Korea’s “Forest of Skyscrapers” With Neon Bunny’s New Video». The Fader, 12-02-2016. [Consulta: 10 maig 2016].
* ↑ «Album Review: Neon Bunny – Stay Gold». Hellokpop, 15-07-2016. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Dang Thi Ngoc Thinh

Dang Thi Ngoc Thinh (Quảng Nam, 25 de desembre de 1959) és una política vietnamita. Destaca per ser la primera presidenta de la República Socialista del Vietnam, càrrec que ocupà el setembre de 2018 per substitució de Tran Dai Quang, qui va deixar el càrrec a causa d'haver mort.
Des de 1979 va ser membres del Partit Comunista del Vietnam.
L'abril de 2016 va ser elegida vicepresidenta pel 91,09 percent dels membres de l'Assemblea Nacional del Vietnam.

## Referències

* 1 2 Cole, Brendan «Who is dang Thi Ngoc Thinh? Vietnam's first female president takes over after Tran dai Quang dies at 61». Newsweek, 21-09-2018 [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ «Una dona en la presidència del Vietnam per primera vegada». À Punt, 24-09-2018 [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ «National Assembly elects new Vice President, top judicial officials». , 08-04-2016 [Consulta: 6 agost 2019].
# Ben Chaplin

Benedict John Greenwood, més conegut com a Ben Chaplin, (Windsor, Berkshire, 31 de juliol de 1969) és un actor i guionista anglès.

## Primers anys

Ben Chaplin és fill de Cynthia (Chaplin), una mestra, i Peter Greenwood, un enginyer civil. Té dues germanes, Sarah i Rachel, i un germà, Justin. Chaplin es va interessar per l'actuació a l'adolescència quan va actuar en una actuació escolar. Chaplin va assistir a la Princess Margaret Royal Free School i, a l'edat de 17 anys, es va inscriure a la Guildhall School of Music and Drama de Londres. Va continuar la seva carrera artística primerenca entre feines estranyes, treballant en diversos llocs de treball clerical i com a estadístic de l'Autoritat de Transport de Londres. Chaplin va començar a aparèixer en drames de la BBC i diverses pel·lícules britàniques. Va prendre el seu nom artístic del nom de soltera de la seva mare.

## Referències

* ↑ Wallace, Debra L «Question Time: Interview – Ben Chaplin: Britain's sexiest export». Sunday Mirror, 03-03-2002.
* ↑ «The truth about Ben: Unleashing charm on and off screen, Chaplin ponders big-time film fame». Thefreelibrary.com. Arxivat de l'original el 2018-07-28. [Consulta: 5 gener 2019].
# Múscul quadrat femoral

El múscul quadrat femoral o quadrat crural (musculus quadratus femoris) és un múscul de la cama situat en la part posterior de l'articulació del maluc. És aplanat i té forma de quadrilàter.
S'origina en la vora externa de la tuberositat isquiàtica (isqui) i descendeix fins a inserir-se en una línia de la vora posterior del trocànter major. És innervat pel plexe sacre, a través del nervi quadrat femoral. La seva acció és la rotació lateral del fèmur, és a dir, rotar la cama cap a fora.

## Notes

* ↑ En el Diccionari enciclopèdic de medicina apareix només la denominació quadrat crural. Al Termcat només la denominació quadrat femoral, en consonància amb la denominació llatina de la Terminologia Anatomica i d'altres viquipèdies. Així apareix també al Diccionari d'anatomia, Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 2 abril 2015].
* ↑ Thieme Atlas of Anatomy (2006), p 424
* ↑ Drake, Richard L.; Vogl, Wayne; Mitchell, Adam W.M.. Gray: Anatomía para estudiantes (en castellà). Espanya: Elsevier, 2007, p. 507. ISBN 9788481748321.
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Bibliografia

Thieme Atlas of Anatomy. Thieme Medical Publishers, 2006. ISBN 978-1-60406-062-1.

## Galeria d'imatges

* Fèmur dret. Superfície posterior.
* Estructures circumdants l'articulació del maluc dret.
* Nervis de l'extremitat inferior dreta. Vista posterior.
* Múscul quadrat femoral
* Músculs de la cuixa. Vista anterior.

## Enllaços externs

* LUC qf
* 147849294 al GPnotebook
* PTCentral Arxivat 2010-07-15 a Wayback Machine.
* Figura anatòmica: 13:st-04 a Human Anatomy Online, SUNY Downstate Medical Center
# La Cepeda

La Cepeda és una comarca situada en el cor de la província de Lleó, entre la Maragatería, El Bierzo i La Vega del Órbigo. Es tracta d'una comarca històrica sense reconeixement administratiu (l'única comarca reconeguda administrativament a Castella i Lleó és el Bierzo).

## Municipis

* Quintana del Castillo.
* Magaz de Cepeda.
* Villagatón.
* Villamejil.
* Villaobispo de Otero.
# Juli Tutor

Juli Tutor, en llatí Julius Tutor, fou un militar romà, d'origen trèver que va viure al segle i.
Vitel·li li va donar el comandament de la riba esquerra del Rin l'any 69. Després de la mort de Vitel·li el mateix 69 aC, es va unir a la revolta de Civilis al front d'una part dels trèvers que fins llavors havien restat lleials als romans. No hi va haver però signes d'oberta rebel·lió fins a la mort d'Hordeoni Flac. Junt amb Civilis i Juli Sabí, del poble dels lingons, en una reunió a Colonia Agrippinensis van decidir fer una emboscada a les forces romanes als passos dels Alps.
Dil·li Vòcula, el comandant romà, es va assabentar del complot però no tenia prou forces per avortar-lo, i encara va haver d'abandonar Colònia per anar contra Civilis a Castra Vetera. La revolta en aquell moment dels auxiliars gals, va obligar a Vòcula a retirar-se a Novesium. Juli Clàssic i els seus companys van convèncer a part de les tropes de Vòcula, d'amotinar-se i en els disturbis que van seguir, un desertor romà de nom Emili Longí, va ser enviat al camp de Vòcula, i el va matar. Llavors Clàssic va entrar al camp i es va posar les insígnies d'emperador romà i va obligar els soldats a fer el jurament a l'emperador dels gals (pro imperio Galliarum). El comandament es va repartir entre Clàssic i Tutor. Els soldats romans van convèncer els seus companys assetjats a Castra Vetera de rendir-se i fer el mateix jurament.
A Roma, Licini Mucià va decidir enviar un exèrcit poderós al Rin i posar fi a la revolta. En va encarregar el comandament a Quint Petili Cerealis i Anni Gal. Tutor va descuidar vigilar els passos dels Alps i els passos de l'Alt Rin i quan va aparèixer l'exèrcit romà, part de les seves tropes van desertar. Cerealis no va tardar a ocupar la capital dels trèvers, Augusta dels Trèvers.
Civilis esperava reforços de l'altre costat del Rin però Clàssic i Juli Tutor volien la batalla decisiva, que es va lliurar al Mosel·la, en la que els romans van obtenir una victòria completa. Colonia Agrippinensis va ser ocupada pel guanyador. Els rebels encara conservaven força poder i van destruir part de la flota romana i van derrotar a un cos de nervis que s'havien sotmès al legat romà Fabi Prisc i havien atacat als seus antics aliats.
Tutor es va retirar a Bingium, on va ser derrotat. Després de donar suport a Valentí en un intent de revifar la guerra es va unir a Civilis i Clàssic amb els quals va creuar el Rin. Els chauci se'ls van unir, i va fer un darrer esforç per mantenir el control de les illes dels bataus, però encara que inicialment victoriosos, aviat en van sortir derrotats. Com que la història de Tàcit s'acaba aquí la seva sort final no es coneix.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1202?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=TutorSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1194. ]
# Tirrena-Adriàtica 1999

La Tirrena-Adriàtica 1999 va ser la 34a edició de la Tirrena-Adriàtica. La cursa es va disputar en vuit etapes, entre el 10 i el 17 de març de 1999, amb un recorregut final de 1.401 km.
El vencedor de la cursa fou l'italià Michele Bartoli (Mapei-Quick Step), que s'imposà als seus compatriotes Davide Rebellin (Team Polti) i Stefano Garzelli (Mercatone Uno-Bianchi), segon i tercer respectivament.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 10 de març | Sorrento - Sorrento | 131,0 | Romāns Vainšteins (LAT) | Romāns Vainšteins (LAT) |
| 2a | 11 de març | Sorrento - Santa Maria Capua Vetere | 178,0 | Massimo Strazzer (ITA) | Romāns Vainšteins (LAT) |
| 3a | 12 de març | S.M. Capua Vetere - S.M. Capua Vetere | 214,0 | Mario Cipollini (ITA) | Romāns Vainšteins (LAT) |
| 4a | 13 de març | Luco dei Marsi - Paglieta | 197,0 | Paolo Bettini (ITA) | Romāns Vainšteins (LAT) |
| 5a | 14 de març | Paglieta - Torricella Sicura | 198,0 | Igor González (ESP) | Michele Bartoli (ITA) |
| 6a | 15 de març | Teramo - Alba Adriatica | 170,0 | Romāns Vainšteins (LAT) | Michele Bartoli (ITA) |
| 7a | 16 de març | Alba Adriatica - Civitanova Marche | 160,0 | Steven de Jongh (NED) | Michele Bartoli (ITA) |
| 8a | 17 de març | Civitanova Marche - S.B del Tronto | 164,0 | Ján Svorada (CZE) | Michele Bartoli (ITA) |

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Michele Bartoli (ITA) | Mapei Quick Step | 36h 03' 30" |
| 2 | Davide Rebellin (ITA) | Polti | + 9" |
| 3 | Stefano Garzelli (ITA) | Mercatone Uno-Bianchi | + 14" |
| 4 | Laurent Jalabert (FRA) | ONCE | + 21" |
| 5 | Igor González de Galdeano (ESP) | Vitalicio Seguros | + 30" |
| 6 | Alessandro Spezialetti (ITA) | Mobilvetta Design | + 1' 56" |
| 7 | Bo Hamburger (DEN) | Cantina Tollo | + 3' 57" |
| 8 | Christopher Jenner (FRA) | Crédit Agricole | + 4' 26" |
| 9 | Oscar Camenzind (SUI) | Lampre-Daikin | + 4' 26" |
| 10 | Davide Casarotto (ITA) | TVM-Farm Frites | + 4' 27" |

## Referències

* ↑ «Tirreno - Adriatico». sitiodeciclismo.net/. [Consulta: 9 març 2014].
* ↑ «Tirreno - Adriatico 1999». cyclingfever.com/. [Consulta: 9 març 2014].
* ↑ «TIRRENO - ADRIATICO». cyclebase.nl [Consulta: 9 març 2014].
* ↑ «Tirreno - Adriatico». museociclismo.it/. [Consulta: 9 març 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial (italià)