OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Platja de Cobijero

La Platja de Cobijeru, és una platja interior de la localitat de Buelna, en el concejo asturià de Llanes. Està situada dins del Monument Natural conegut amb el nom de Complex de Cobijeru. Aquest Complex, comprèn una extensió de 8,73 hectàrees, va ser declarat pel Decret 140/2001 Monument Natural el 5 de desembre de 2001 i inclòs en el Paisatge Protegit de la Costa Oriental d'Astúries.

## Descripció

Situat a tres quilòmetres a l'oest de la localitat de Buelna, el Complex, considerat una singularitat geomorfològica del litoral de Llanes, està format per:
* La depressió de substrat calcari en la qual està situada la platja de Cobijeru, també coneguda com a platja de Las Acacias. Presenta unes reduïdes dimensions, té la particularitat d'estar aïllada de la costa, connectant amb el mar a través d'una esquerda de desenes de metres, estant la platja subjecta a marees i onatge.
Pel nord, la platja està separada de la costa per un ressalt rocós erosionat que dona lloc a: banda a un arc de pedra, al que es diu “Salto del Caballo”, i per un altre a l'obertura d'un bufó.
Pel sud, desguassa un petit rierol que té el seu llit excavat en pedra calcària. El rierol presenta un baix cabal, però en ocasions puntuals pot augmentar considerablement, causant destrosses en formació sorrenca produïda per l'onatge. Aquest desguàs constitueix un entorn similar a un estuari.
* La depressió que es coneix com a platja de El Molín. S'assembla molt a la platja de Cobijeru però el seu sòl és fangoso, amb vegetació. A més en ell existeix un antic molí de marea, de origen romà. Ambdues platges s'han format en dues dolines properes a la línia costanera amb sengles galeries subterrànies que comuniquen el fons de la dolina amb el mar, fet que explica l'entrada d'aigua en la marea alta.
* La cova de Cobijeru, d'origen càrstic, situada a l'oest de l'anterior platja de El Molín. En el seu interior es poden observar estalactites i estalagmites, així com sediments fangosos.
* L'entorn d'ambdues depressions càrstiques, que en presentar les calcàries del substrat diferents capes de dipòsits quaternaris, s'ha donat lloc a un sòl fèrtil que fa dona lloc a una esplèndida vegetació amb praderías i fins i tot terres òptimes per a llaurar.
* El penya-segat que pel nord separa la línia costanera.

## Referències

* ↑ «Playa de Cobijeru/ Las Acacias en Llanes, playas de Asturias» (en espanyol europeu). [Consulta: 18 octubre 2018].
* 1 2 «playa cobijeru,cobijeru llanes asturias,playas de llanes asturias,playas asturias,playas del cantabrico,y el cantabrico turismo rural y alojamientos en las playas de asturias,casas rurales,alojamientos cerca de playas,casas rurales mar» (en castellà). [Consulta: 18 octubre 2018].
* ↑ «Playa de Cobijeru» (en espanyol europeu). [Consulta: 18 octubre 2018].
Material obtingut de documents proporcionats pel Servei del Mitjà Natural (Direcció general de Biodiversitat i Paisatge de la Viceconsejería de Medi ambient).
# Enrique Omar Sívori

Enrique Omar Sívori (San Nicolás de los Arroyos, Argentina, 2 d'octubre de 1935 - 17 de febrer de 2005), fou un futbolista argentí que ocupava la posició de migcampista. Va ser internacional absolut per la selecció de futbol de l'Argentina en 18 ocasions, i s'hi va proclamar campió d'Amèrica l'any 1957, i amb la selecció de futbol d'Itàlia en 9 ocasions. Va guanyar el premi Pilota d'Or de 1961.

## Trajectòria

| Club | País | Any |
| River Plate | Argentina | 1954-1957 |
| Juventus FC | Itàlia | 1957-1965 |
| SSC Napoli | Itàlia | 1965-1968 |

## Palmarès

* 1 Copa Amèrica de futbol: 1957 (Argentina)
* 2 Campionat argentí de futbol: 1955 i 1956 (River Plate)
* 3 Lliga italiana de futbol: 1958, 1959 i 1960 (Juventus)
* 2 Copa italiana de futbol: 1959 i 1960 (Juventus)
# Ammochloa

Ammochloa és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

Es reconeixen tres espècies:
* Ammochloa involucrata Murb.
* Ammochloa palaestina Boiss.
* Ammochloa pungens (Schreb.) Boiss.

## Referències

* 1 2 «Ammochloa» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 8 abril 2022].
# Llista de comtats cerimonials d'Anglaterra per superfície

Aquesta és una llista dels comtats cerimonials d'Anglaterra ordenats en forma decreixent segons la superfície que ocupen.
| Lloc | Comtat | Superfície en km² |
| 1 | North Yorkshire | 8.654 |
| 2 | Lincolnshire | 6.959 |
| 3 | Cúmbria | 6.768 |
| 4 | Devon | 6.707 |
| 5 | Norfolk | 5.371 |
| 6 | Northumberland | 5.013 |
| 7 | Somerset | 4.171 |
| 8 | Suffolk | 3.801 |
| 9 | Hampshire | 3.769 |
| 10 | Kent | 3.736 |
| 11 | Essex | 3.670 |
| 12 | Cornualla | 3.563 |
| 13 | Shropshire | 3.487 |
| 14 | Wiltshire | 3.485 |
| 15 | Cambridgeshire | 3.389 |
| 16 | Gloucestershire | 3.150 |
| 17 | Lancashire | 3.075 |
| 18 | Staffordshire | 2.713 |
| 19 | Durham | 2.676 |
| 20 | Dorset | 2.653 |
| 21 | Derbyshire | 2.625 |
| 22 | Oxfordshire | 2.605 |
| 23 | East Riding de Yorkshire | 2.479 |
| 24 | Northamptonshire | 2.364 |
| 25 | Cheshire | 2.343 |
| 26 | Herefordshire | 2.180 |
| 27 | Nottinghamshire | 2.160 |
| 28 | Leicestershire | 2.156 |
| 29 | West Yorkshire | 2.029 |
| 30 | West Sussex | 1.991 |
| 31 | Warwickshire | 1.975 |
| 32 | Buckinghamshire | 1.874 |
| 33 | East Sussex | 1.792 |
| 34 | Worcestershire | 1.741 |
| 35 | Surrey | 1.663 |
| 36 | Hertfordshire | 1.643 |
| 37 | Gran Londres | 1.577 |
| 38 | South Yorkshire | 1.552 |
| 39 | Gran Manchester | 1.276 |
| 40 | Berkshire | 1.262 |
| 41 | Bedfordshire | 1.235 |
| 42 | West Midlands | 902 |
| 43 | Merseyside | 645 |
| 44 | Tyne i Wear | 540 |
| 45 | Rutland | 382 |
| 46 | Illa de Wight | 380 |
| 47 | Bristol | 110 |
| 48 | Ciutat de Londres | 2,6 |

## Vegeu també

* Comtats cerimonials d'Anglaterra
* Comtats d'Anglaterra
# Kostas Sloukas

Kostas Sloukas (Tessalònica, 15 de gener de 1990) és un jugador de bàsquet grec i capità de l'equip del Panathinaikos BC de la Lliga grega de bàsquet i l'Eurolliga. També és membre habitual de la selecció de bàsquet de Grèca. És esquerrà, fa 1,90 m d'alçada i juga en la posició de base.
Sloukas ha jugat vuit finals de l'Eurolliga (2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2018, 2023 i 2024) guanyant el títol en quatre ocasions (2012, 2013 i 2024). Va ser membre del primer equip de l'All-EuroLeague el 2019 i membre del segon equip de l'All-EuroLeague el 2024.
Sloukas és sobrenomenat «Slouky Luke» (pronunciat Slucky Luke) o «l'home que dispara i passa més ràpid que la seva ombra», que és un joc de paraules sobre el seu nom i el personatge de Lucky Luke.

## Referències

* ↑ «Στον Παναθηναϊκό ο Κώστας Σλούκας!» (en grec). , July 8, 2023.
* ↑ «EuroLeague» (en anglès britànic), 26-05-2024. [Consulta: 1r juny 2024].
* ↑ «Kostas Sloukas | League Career» (en anglès). [Consulta: 1r juny 2024].
* ↑ «Era una decision difícil, pero estoy contento de haber fichado por Panathinaikos» (en castellà). Mundo Deportivo, 23-05-2024. [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ «Kostas Sloukas, MVP de la Final Four» (en castellà). Mundo Deportivo, 26-05-2024. [Consulta: 1r juny 2024].
* ↑ “SLOUKY LUKE,” GREECE STUN LITHUANIA.
* ↑ «Saturday Review: Greece stun Lithuania; Germany advance as France's long streak ends» (en anglès), 09-09-2017. [Consulta: 1r juny 2024].
* ↑ «Sloukas: “Fenerbahçe Ailesinin Bir Parçası Olduğum İçin Çok Mutluyum”» (en turc), 02-12-2016. [Consulta: 1r juny 2024].
* ↑ Επικό ποστάρισμα! Και επίσημα "Slouky Luke" ο Κώστας Σλούκας! .
# Borrelia recurrentis

Borrelia recurrentis és un bacteri de la família Spirochaetaceae. B. recurrentis és l'agent etiològic de la febre recurrent, transmesa per polls. Aquesta malaltia infecciosa és freqüent a l'Àfrica, Orient Mitjà i l'Àsia, tot i que es creu que pugui emergir a Occident. La febre recurrent es caracteritza per l'aparició d'episodis de febre repetitius. L'ADN de la B. recurrentis es va trobar en el 23% dels polls del cap d'aquells pacients afectats amb febre recurrent a Etiòpia; aquests polls poden transmetre la malaltia passant al cap d'una altra persona.

## Referències

* ↑ Meri, T.; Cutler, S. J.; Blom, A. M.; Meri, S.; Jokiranta, T. S. «Relapsing Fever Spirochetes Borrelia recurrentis and B. duttonii Acquire Complement Regulators C4b-Binding Protein and Factor H» (en anglès). Infection and Immunity, 74, 7, 01-07-2006, pàg. 4157–4163. DOI: 10.1128/IAI.00007-06. ISSN: 0019-9567. PMID: 16790790.
* ↑ «International Journal of Systematic and Evolutionary Microbiology». International Journal of Systematic and Evolutionary Microbiology.
* ↑ Boutellis, A; Mediannikov, O; Bilcha, KD; Ali, J; Campelo, D; Barker, SC «Borrelia recurrentis in head lice, Ethiopia». Emerg Infect Dis, 19, 5. DOI: 10.3201/eid1905.121480.
# Donna Strickland

Donna Strickland (Guelph, 27 de maig de 1956) és una física canadenca guardonada amb el premi Nobel i és pionera en el camp dels làsers. La tècnica que va desenvolupar, anomenada chirp pulse amplification, s'usa per produir polsos ultracurts amb una intensitat molt alta, per a aplicacions en gravat làser, cirurgia, medicina i en estudis de ciència fonamental. Actualment és professora associada del departament de Física i Astrofísica de la Universitat de Waterloo.
Es va graduar en física a la Universitat McMaster el 1981 i va obtenir el títol de Doctora en Física amb especialitat en òptica a la Universitat de Rochester. La seva tesi doctoral es va titular "Development of an ultra-bright laser and an application to multi-photon ionization" i va estar supervisada per Gérard Mourou. El 2018 va guanyar el premi Nobel de Física, compartit amb el aleshores ja col·lega seu Gérard Mourou, pels seus treballs en la física dels làsers.

## Referències

* ↑ «Donna Strickland» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 2 abril 2022].
* ↑ «Donna Strickland | Physics and Astronomy» (en anglès). Physics and Astronomy, 05-04-2012.
* ↑ «Donna Strickland | Education Program for Photonics Professionals» (en anglès). Education Program for Photonics Professionals, 11-09-2012. Arxivat de l'original el 2018-10-02 [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ «Development of an ultra-bright laser and an application to multi-photon ionization» (en anglés), 1988. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Platja de Cazonera

La Platja de Cazonera es troba en el concejo asturià de Muros i pertany a la localitat de El Monte. El grau d'urbanització i d'ocupació són baixos i el seu entorn és rural.

## Descripció

Aquesta platja pertany a la Costa Central asturiana i presenta protecció com ZEPA i com a LIC.
Per poder accedir a aquesta platja cal localitzar prèviament els nuclis poblacionals més propers que són «El Monte» i «San Esteban». Aquesta platja està situada, al costat de la seva veïna per l'est, la platja de L'Atalaya en una gran ancorada i que solament uns illots coneguts com «El Paso» les separen. Com en algunes altres platges d'aquesta zona occidental, existeixen restes dels artefactes que s'utilitzaven per portar el «ocle» a terra. En aquest cas és una corriola de dimensions mitjanes. Hi ha un lloc per observar tota la platja sense córrer els perills del descens que és el mirador de l'«Esperit Sant» que està al costat de l'ermita del mateix nom.
Les úniques activitats que poden considerar-se recomanables però amb certes objeccions ja citades són la pesca submarina i l'esportiva o recreativa a canya. Els dies amb mar agitada es dipositen a la platja gran quantitat de trossos de fusta, troncs, algues, etc. La platja no té cap servei.

## Referències

* ↑ SL, EuroWeb Media, «Playa de La Cazonera - La Atalaya | Playas Muros de Nalón | Turismo Asturias» (en castellà). Turismo Asturias, 29-10-2017.
* ↑ «http://sig.magrama.gob.es/93/ClienteWS/Guia-Playas/Default.aspx?nombre=PLAYAS_WEB&claves=DGC.». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 20 març 2015].
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 132. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Esculhens e Sant Just de Belengard

Esculhens e Sant Just de Belengard (en francès Escueillens-et-Saint-Just-de-Bélengard) és un municipi francès, situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Mar d'Ariake

La mar d'Ariake (有明海, Ariake-kai) és una mar interior de l'illa de Kyushu, al Japó. La mar està envoltada per les costes de les prefectures de Fukuoka, Saga, Nagasaki i de Kumamoto. És la badia més gran de Kyûshû, malgrat tindre una profunditat de només 50 metres i fins a 4 metres amb les marees extremes.
Alguns dels ports més importants d'aquesta mar són els de Misumi, a Uki, Kumamoto; el de Shimabara, a Nagasaki; el de Taira, a Unzen, Nagasaki; el de Nagasu, a Kumamoto; el de Kumamoto; el de Miike, a Ōmuta, Fukuoka; el de Kuchinotsu, a Minami-Shimabara, Nagasaki i el d'Oniike, a Amakusa, Kumamoto. Cinc línies de transboradador travessen aquesta mar.

## Referències

* ↑ https://www.enciclopedia.cat/ec-gec-0503350.xml
* ↑ https://www.nippon.com/es/guide-to-japan/gu011021/
# Ammiya

Ammiya era un principat amorrita del Líban, que al segle xiv aC era vassall d'Egipte. Una revolta interior va fer caure assassinat al seu príncep i va quedar dominat pels hapiru. Cap a l'any 1330 aC va quedar integrat al Regne d'Amurru, un regne vassall del rei hitita Subiluliuma I.

## Referències

* ↑ Bryce, Trevor. El reino de los hititas. Madrid: Cátedra, 2001, p. 211. ISBN 8437619181.
# Novaculichthys macrolepidotus

Novaculichthys macrolepidotus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a Nova Guinea i les Illes Ryukyu.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Khai

Khai (Kh-'-y) va ser un noble egipci de la dinastia XIX. Va servir com a djati a la darrera part del regnat de Ramsès II.

## Biografia

Una estela familiar d'Abidos esmenta que Khai era fill de Hai i Nub-em-niut. En ella s'hi diu que el "Senyor de les Dues Terres i comandant de les tropes del bon Déu" afavoria molt al seu pare. La mare de Khai, Nub-em-niut, era una "Cantant d'Amon i dama de la Casa". L'esposa de Khai, Iam, també apareix a l'estela, tot i que no hi apareix cap fill seu.
Khai en jeroglífic :
Khai va créixer com el fill del comandant de tropes Hai. L'estela d'Abidos mostra que Khai va començar la seva carrera com a "Primer Herald Reial del Senyor de les Dues Terres". Va ser encarregat d'informar dels afers d'Egipte. L'any 26 de Ramsès II, Khai va ser nomenat djati, potser succeint a Paser al càrrec. Després de l'any 40, Khai va ser l'encarregat d'anunciar els jubileus sed celebrats per Ramsés II. A Djebel al-Silsila, una estela diu que
   Al Senyor de les dues Terres, Usermaatre Setepenre, el Senyor de les Corones, Ramsès II, va donar vida com a Re per sempre. Sa Majestat va decretar que el Noble i Comte Hereditari, el Pare de Déu, estimat del Déu, Guardià de Nekhen, Profeta de Maat, jutge i dignatari, governador de la ciutat i djati, Khai, està justificat, serà encarregat de proclamar la festa del Jubileu a tota la terra, al sud i al nord.
Als festivals sed anteriors Khai havia compartit el seu anunci pel fill del rei, Khaemwase.

## Enterrament

Khai va ser enterrat a Xeikh Abd al-Gurnah, Tebes, al lloc on la missió de la Universitat Lliure de Brussel·les va trobar el 2013 una piràmide de maons de fang que pertanyia al complex de la tomba. La piràmide hauria fet uns 15 metres d'alçada i tenia aproximadament 12 metres d'amplada. La piràmide estava coronada amb un piramidó que representava Khai dabant del déu Ra-Harakhti.

## Referències

* 1 2 Kitchen, 2001, p. 26.
* ↑ Kitchen, 2001, p. 27.
* ↑ Kitchen, 1983.
* ↑ Kitchen, 1985, p. 29.
* ↑ «Ramsis II vizier's tomb cover discovered» (en anglès). Ahram Online, 20-02-2013. [Consulta: 18 març 2024].
* ↑ «Une nouvelle pyramide découverte en Egypte par des archéologues belges» (en francès). rtbf.be, 21-02-2013. [Consulta: 18 març 2024].

## Vegeu també

* Llista de djatis de l'antic Egipte.

## Bibliografia

* Kitchen, Kenneth A. Pharaoh Triumphant: The Life and Times of Ramesses II, King of Egypt (en anglès). Aris & Phillips, 1983. ISBN 978-0-85668-215-5.
* Kitchen, Kenneth Anderson. Pharaoh triumphant: the life and times of Ramesses II, King of Egypt (en anglès). Aris & Phillips, 1985. ISBN 0920808069.
* Kitchen, Kenneth Anderson. Ramesside Inscriptions: Merenptah & the late Nineteenth Dynasty (en anglès). vol. III. Wiley-Blackwell, 2001. ISBN 0631184287.
# Den tyranniske fästmannen

Den tyranniske fästmannen (literalment "el marit tirànic") és una pel·lícula muda dramàtica sueca estrenada el 1912 i dirigida per Mauritz Stiller. El guió és basat en l'obra de teatre Bakom Kuopio de Gustaf von Numers.

## Sinopsi

Elias Petterson, un pastor vicari luterà al camp, i Naemi estan compromesos, tot i que ell la tracta malament, Naemi veu en ell l'home ideal. Un dia, la Lilli, la promesa d'Anders i defensora dels drets de les dones, va a visitar la Naemi i s'adona que l'Elias l'està tiranitzant. Lilli és impactant perquè fuma cigarrets i defensa la igualtat entre homes i dones. Les dues joves acompanyen l'Elias que ha de donar una conferència davant del club femení del poble; però el seu discurs reaccionari és rebutjat pel públic. La Naemi finalment s'adona qui és realment i decideix trencar el seu compromís. Elias roman sol, com un heroi abatut, com s'esmenta al final de la pel·lícula.

## Repartiment

* Mauritz Stiller: Elias Pettersson
* Ester Julin: Naemi
* Mabel Norrie: Lilli
* Jenny Tschernichin-Larsson: Esposa del degà
* Stina Berg: dona de la cambra
* Agda Helin: una feminista

## Producció

La pel·lícula es va projectar per primera vegada el 30 de desembre de 1912 als cinemes Röda Kvarn i Fenix d'Estocolm. L'obra Bakom Kuopio en la qual es va inspirar la pel·lícula és de l'autor suec de Finlàndia Gustaf von Numers i data de 1890. Es va representar per primera vegada a Suècia, el 29 de març de 1911, al Lilla Teatern d'Estocolm.
La fotografia és obra de Julius Jaenzon a l'estudi del teatre suec Biograft i els seus voltants, a Lidingö. Stiller havia dirigit el muntatge teatral i havia fet el paper del pastor vicari; fins i tot Ester Julin havia fet el mateix paper a l'obra que a la pel·lícula.

## Referències

* ↑ Den tyranniske fästmannen a Svensk Film Database

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula en un vídeo sobre Mauritz Stiller a YouTube
# Trapezoide

* Per a altres significats, vegeu «Trapezoide (os)».
Un trapezoide és un quadrilàter simple i convex no paral·lelogram, és a dir, un polígon tancat de quatre costats, cap dels quals no és paral·lel a un dels altres.

## Àrea del trapezoide

Com altres polígons irregulars, l'àrea del trapezoide es pot calcular subdividint-lo en triangles.
Una possibilitat és traçar una línia entre dos vèrtexs oposats que en serà una de les dues diagonals; després traçarem dues línies perpendiculars a la diagonal que la uneixin amb els altres dos vèrtexs, i obtindrem així quatre triangles rectangles. Ja només cal calcular les àrees d'aquests triangles i sumar-les per obtenir l'àrea total del trapezoide.
Una altra possibilitat és subdividir-lo en només dos triangles i fer servir la fórmula d'Heró; d'aquesta manera ens estalviem d'haver de traçar tantes línies a l'interior del trapezoide. L'àrea l'obtindrem aleshores a partir de les longituds dels quatre costats i de la diagonal que hem fet servir per subdividir-lo. Anomenant a, b, c i d la longitud dels quatre costats, D la de la diagonal que uneix el vèrtex en què es tallen els costats corresponents a a i c i el vèrtex en què es tallen els costats corresponents a b i d, i sent s la semisuma (la meitat de la suma) de a, b i D, i t la semisuma de c, d i D, l'àrea del trapezoide serà aquesta:
    $A={\sqrt {s(s-a)(s-b)(s-D)}}+{\sqrt {t(t-c)(t-d)(s-D)}}$
Una manera equivalent a l'anterior permet de fugir de les semimisumes esmentades:
    $A={\frac {1}{4}}({\sqrt {(a^{2}+b^{2}+D^{2})^{2}-2(a^{4}+b^{4}+D^{4})}}+{\sqrt {(c^{2}+d^{2}+D^{2})^{2}-2(c^{4}+d^{4}+D^{4})}})$,
tenint present que a, b, c i d són la longitud dels quatre costats del trapezoide i D és la de la diagonal que uneix el vèrtex en què es tallen els costats corresponents a a i c i el vèrtex en què es tallen els costats corresponents a b i d.
Viccionari
# Ardennita-(V)

La ardennita-(V) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de l'ardennita. Rep el seu nom en al·lusió a la seva relació amb l'ardennita-(As) i el domini de VO₄ sobre AsO₄ en la seva composició.

## Característiques

L'ardennita-(V) és un silicat de fórmula química Mn₄$^{2+}$Al₄(AlMg)(VO₄)(SiO₄)₂(Si₃O$_{10}$)(OH)₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic en forma de cristalls aciculars, tabulars, allargats en [010] i de fins a 1 mil·límetre. També es troba en agregats paral·lels. Va ser aprovada com a espècie l'any 2005 per l'Associació Mineralògica Internacional.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ardennita-(V) pertany a «09.BJ: Estructures de sorosilicats amb anions Si₃O$_{10}$, Si₄O$_{11}$, etc.; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: orientita, rosenhahnita, trabzonita, thalenita-(Y), fluorthalenita-(Y), tiragal·loïta, medaïta, ruizita, ardennita-(As), kilchoanita, kornerupina, prismatina, zunyita, hubeïta i cassagnaïta.

## Formació i jaciments

Es troba en filons de quars en esquists de mica que contenen piemontita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: quars, piemontita, moscovita i hematites. La seva localitat tipus es troba a Sparone, a la vall d'Orco (província de Torino, Piemont, Itàlia). També se n'ha pogut trobar aquesta espècie a Àustria, Bèlgica, Grècia i Japó.

## Referències

* ↑ «Ardennite-(V)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 novembre 2015].