OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anna d'Habsburg (1280-1327)

Anna d'Habsburg, (Viena 1275/80-1327), filla primogènita de l'emperador Albert I d'Habsburg i d'Elisabet de Tirol, i serà educada en la cort per ser casada, com era el habitual en la seva època per a les dones.

## Biografia
### Família

Els seus germans més notables van ser Rodolf I de Bohèmia, Frederic el Bell, Leopold I duc d'Àustria, Albert II d'Àustria, el duc Otó d'Àustria i Agnès, reina d'Hongria.
Els avis materns d'Ana eren Meinard II de Gorízia-Tirol, duc de Caríntia, i la seva esposa Elisabet de Baviera, reina d'Alemanya. Els seus avis paterns van ser Rodolf I d'Habsburg i la seva primera esposa, Gertrudis de Hohenberg. Les seves ties paterns i oncles incloïen a Rodolf II duc d'Àustria, Matilde, duquessa de Baviera, Clemència, reina d'Hongria, i Judit, reina de Bohèmia.

### Primer matrimoni

Anna es va casar en primeres noces el 1295 a Graz, amb Herman, marcgravi de Brandenburg-Salzwedel. Van tenir quatre fills:
* Judit de Brandenburg (1301-1353), hereva de Coburg, casada amb el comte Enric VIII de Henneberg
* Joan (1302-1317), va succeir al seu pare, però va morir jove
* Matilde de Brandenburg (morta en 1323) es va casar amb Enric IV el Fidel
* Agnès de Brandenburg (1297-1334), hereva d'Altmark (Antiga Marca), es va casar amb el marcgravi Valdemar de Brandenburg, (1281-1381) i el 1319 amb el duc Otó de Brunswick-Gotinga (1290-1344).
En 1308, Herman va morir, i el seu fill Joan el va succeir.

### Segon matrimoni

En 1310 Anna es va casar amb Enric VI de Silesia, duc de Breslàvia, fill d'Enric V el Gros i la seva esposa Isabel de Kalisz.Van tenir tres filles:
* Elisabet de Brieg (c. 1311-20 de febrer 1328), es va casar abans de 10 de gener 1322 amb el duc Conrad I d'Oleśnica.
* Eufèmia de Brieg (Ofka) (vers 1312 - 21 de març posterior a 1384), es va casar abans de 29 de novembre de 1325 amb el duc Boleslau el Vell de Niemodlin (Falkenberg).
* Margarita de Brieg (vers 1313 - 8 de març 1379), abadessa de Santa Clara en Breslàvia (1359).
Anna va morir el 19 de març de 1327 a Legnica. Va deixar al seu marit vidu, i no havia pogut tenir un fill home. Quan el seu marit va morir deu anys més tard, el ducat de Breslau o Breslavia es va fusionar amb la corona de Bohèmia.

## Referències

* ↑ Habsburgo 2
* ↑ Enrique fue también Duque de Brzeg y Legnica entre 1296 y 1311 como co-gobernante con dos hermanos, que se repartieron los ducados de Silesia entre ellos en 1311.
* ↑ Complete Genealogy of the House of Piast: Silesia
# Vestit de fallera

El vestit de fallera és la vestimenta o abillament que representa o està relacionat amb la festivitat de les falles i que relaciona les dones vestides amb ell a aquesta festa.
Existeixen dos tipus de vestit de fallera diferenciats pel segle en què estan inspirats, el vestit de fallera del segle xviii i el vestit de fallera del segle xix.

## Parts del vestit de fallera

* Camisa: És la roba interior. Sol ser a conjunt amb les sinagües.
* Sinagües: Roba interior que es porta sota la falda, acompanyada d'un alçador per donar vol a la falda.
* Calces: Estan fetes de teixits com a seda o cotó amb brodats.
* Sabates: Normalment estan folrades amb la mateixa tela del vestit. N'hi ha de diversos estils.
* Falda: Confeccionada a base de seda o raió i tenen estampats de flors de colors o brocatellats.
* Cosset: Part superior del vestit, que va acompanyada de manteletes i està fabricada amb la mateixa tela que la falda. L'estil de la mànega canvia depenent de la inspiració del segle del vestit.
* Les manteletes: Fetes de materials com tul, seda, etc., van brodades de fil d'or o de plata formant dibuixos. La seua forma pot variar. Les manteletes es componen de dues parts: la superior, que és la que es porta en el cosset, i la inferior, l'anomenat davantal.
* Les pintes: Es col·loquen sobre els monyos i poden ser cisellades en llautó platejat o llautó en or.
* Les joies: solen estar fetes a mà per un orfebre. El conjunt està compost d'una joia que es col·loca en la part superior del cosset al costat de l'escot, el collaret i les agulles que es claven al monyo posterior i serveixen de subjecció d'aquest.

## El vestit de fallera del segle xviii

Està inspirat en els vestits del segle xviii i es caracteritza per estar basat en els gravats antics. El cosset cau per fora i s'ajusta al cos amb elements rígids. Porta mànegues estretes que arriben fins al colze. Es porta amb un monyo i s'ensenyen els turmells i les sabates.

## El vestit de fallera del segle xix

Està inspirat en els vestits del segle xix i es caracteritza perquè les mànegues són de seda i passen a formar part del cosset, a més de ser més curtes. Així mateix, tenen forma de fanalet. Es caracteritza per portar un conjunt de joies realitzat amb perles en forma de raïm. Es porta amb pentinat amb ratlla en forma de T, i 3 monyos.

## Referències

* ↑ «Cómo es el traje regional de la Comunidad Valenciana».
* ↑ «La indumentaria valenciana entra en cintura».
* ↑ «Las claves del traje del siglo XVIII de pies a cabeza».
* ↑ «Historia del traje de fallera (y de fallero)».
# Carlhintzeïta

La carlhintzeïta és un mineral de la classe dels halurs. Rep el seu nom per Pete J. Dunn, Donald R. Peacor i B. Darko Sturman en honor del Dr. Carl Adolf Ferdinand Hintze (1851-1916), professor de mineralogia i director de l'Institut de Mineralogia de la Universitat de Breslau.

## Característiques

La carlhintzeïta és un halur de fórmula química Ca₂[AlF₆]F·H₂O. Cristal·litza en el sistema triclínic. Es troba en forma de petits cristalls aplanats de color blanc en grups radials oberts.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la carlhintzeïta pertany a «03.CB - Halurs complexos, nesoaluminofluorurs» juntament amb els següents minerals: criolitionita, criolita, elpasolita, simmonsita, colquiriïta, weberita, karasugita, usovita, pachnolita, thomsenolita i yaroslavita.

## Formació i jaciments

Es troba en mineralitzacions de fosfats en pegmatites de granit. Sol trobar-se associada a strengita, rockbridgeïta, pirita i apatita. Va ser descoberta l'any 1979 a la mina Cornelia, a Hagendorf (Waidhaus, Bavària, Alemanya).

## Referències

* ↑ «Carlhintzeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 març 2016].
# Breviceps macrops

Breviceps macrops és una espècie de granota que viu a Namíbia i Sud-àfrica.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Minter, L., Channing, A. & Harrison, J. 2004. Breviceps macrops. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 18 de gener de 2008.
# Diofantí

Un nombre real $\omega$ es diu diofantí si existeixen nombres reals positius $\gamma ,\tau$ tals que per a tot nombre racional ${\frac {p}{q}}$ es compleix
$\left|q\omega -p\right|\geq {\frac {\gamma }{|q|^{\tau }}}$.
Un vector amb components reals $\omega =(\omega _{1},\dots ,\omega _{n})$ és diofantí si existeixen nombres reals positius $\gamma ,\tau$ tals que per a tot vector amb components enteres $k=(k_{1},\dots ,k_{n})$ es compleix
$|k\cdot \omega |\geq {\frac {\gamma }{|k|_{1}^{\tau }}},$
a on $k\cdot \omega$ és el producte escalar i $|k|_{1}:=\sum _{i=1}^{n}|k_{i}|$ és la norma $\ell _{1}$.

## Bibliografia

* de la Llave, Rafael, A tutorial on KAM theory, In Smooth ergodic theory and its applications (Seattle, WA, 1999), volume 69 of Proc. Sympos. Pure Math., pages 175–292. Amer. Math. Soc., Providence, RI, 2001.
# Zrianin

Zrianin (en rus: Зрянин) és un poble (un khútor) de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 27 habitants.

## Referències

* ↑ «Газ пришел в хутор Ближнемельничный». Arxivat de l'original el 2018-01-04. [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ «Государственный архив Волгоградской области. Справка по истории административно-территориального деления Волгоградской области». Arxivat de l'original el 2017-09-04. [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ «Климат: Ближнеосиновский». Arxivat de l'original el 2017-09-04.
# Xalets Julià Lledó

Els Xalets Julià Lledó és una obra d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Grup de cinc habitatges populars entre mitgeres, de planta baixa. L'interès radica en el seu agrupament i els espai lliures que genera.
Les obertures de les cases són simètriques entre elles. En el coronament es poden llegir les inscripcions: Villa Paquita, Villa Ana Maria, Villa Mercedes.
El cós de tramuntana té un pis i uns motius neogòtics, amb ceràmica de trencadís a la façana.

## Referències

* 1 2 3 «Xalets Julià Lledó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Llista de pel·lícules bàsics del cinema català

Alguns dels títols més significatius del cinema català que es conserven al Centre de Conservació i Restauració de la Filmoteca de Catalunya i que aquesta considera que formen part del que anomena els Bàsics del cinema català. És un projecte obert que anirà ampliant-se a mesura que ho permeti les tasques de restauració i preservació de la institució.

## Llista de pel·lícules Bàsics del cinema català

| Títol | Director | Gènere |
| 1904 |||||
| L'hereu de Can Pruna | Segundo de Chomón | Comèdia |
| 1909 |||||
| Barcelona en tranvía | Ricardo de Baños | |
| 1916 |||||
| La secta de los misteriosos | Albert Marro | Serial d'aventures |
| 1937 |||||
| Els tapers de la costa | Laya Films | Documental |
| Espanya al dia. Edició especial | Laya Films | Noticiari |
| 1938 |||||
| Catalunya màrtir | Laya Films | Documental |
| 1948 |||||
| Vida en sombras | Llorenç Llobet Gràcia | Drama |
| 1950 |||||
| Apartado de correos 1001 | Julio Salvador | Policíac |
| 1956 |||||
| Forma, color y ritmo | Josep Mestres | Experimental |
| Ballet burlón | Fermí Marimón | Experimental |
| 1962 |||||
| Los Tarantos | Francesc Rovira Beleta | Drama |
| Pintura 1962-63 | Ton Sirera | Experimental |
| 1966 |||||
| Noche de vino tinto | José María Nunes | |
| 1967 |||||
| La piel quemada | Josep Maria Forn | Drama |
| Dante no es únicamente severo | Jacinto Esteva i Joaquim Jordà | Experimental |
| 1969 |||||
| BiBiCi Story | Carles Duran | Experimental |
| 1970 |||||
| Ice cream | Antoni Padrós | Experimental |
| 1977 |||||
| Ocaña, retrat intermitent | Ventura Pons | Documental |
| 1978 |||||
| Ritmes cromàtics | Jordi Artigas | Experimental |
| 1979 |||||
| Miserere | Benet Rossell i Antoni Miralda | Experimental |
| LA, RE, MI, LA | Carles Santos | Experimental |
| 1982 |||||
| La plaça del Diamant | Francesc Betriu | Drama |
| 1986 |||||
| Angoixa | Bigas Luna | Terror |

## Vegeu també

* Llista de les pel·lícules catalanes més taquilleres

## Referències

* ↑ «Bàsics del Cinema Català / Basic Films of Catalan Cinema | Filmoteca de Catalunya», 26-03-2018. Arxivat de l'original el 2018-04-03. [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ «Films imprescindibles per a exportar al món». Núvol.
# Vestit antigravetat

El vestit antigravetat, usat pels pilots de les forces aèries consisteix en un sistema de càmeres inflables que en augmentar l'acceleració vertical s'inflen oprimint el cos del pilot en les cames i l'abdomen i evitant d'aquesta manera que la sang es desplaci a aquesta part del cos, mantenint el reg al cervell.
El vestit antigravetat és de gran utilitat per evitar l'anomenada visió negra produïda per ascensos o maniobres que facin baixar la sang a les cames. Però no contra la visió vermella produïda per maniobres de sentit contrari.

## Referències

* ↑ Balldin, Ulf. «33». A: Acceleration effects on fighter pilots. In: Medical conditions of Harsh Environments. 2. Borden Institute, 2002 [Consulta: 6 abril 2009]. Arxivat 2009-01-11 a Wayback Machine.
# Carli Zoeller

Carli Zoeller (Berlín, 26 de març de 1840 - Londres, 13 de juliol de 1889), fou intèrpret alemany de la viola d'amor, director de banda i compositor.
Al conservatori de Berlín, tingué com a professors Hubert Ries (violí), Wenzel Gärich (harmonia) i Eduard Grell (contrapunt). Va viatjar a Alemanya amb una companyia d'òpera italiana, finalment es va instal·lar a Londres el 1873. El 1879 va convertir-se per oposicions en músic major de la 7a Hussars (pròpia de la reina); el 1884 va ser elegit membre de l'Accademia di S Cecilia, Roma, i el 1885 li va conferir un honor similar a l'Instituto Musical de Florència.
Va compondre:
* l'opereta còmica The Missing Heir;
* el drama líric Mary Stuart of Fotheringay;
* l'escena dramàtica per a soprano i orquestra The Rhine King's Daughter;
* quatre obertures de concert;
* un concert de violí amb orquestra i, diverses cançons.
Però el que va distingir especialment a Zoeller en el terreny musical foren els seus treballs d'investigació vers de la viola d'amor, de la que en fou un incansable propagandista. Va escriure per aquest instrument, que a principis del segle XX fou injustament oblidat per les orquestres, un notable mètode precedit d'una noticia històrica, titulada The viole d'amour, Its Origin and hitory, and Artof playing it.

## Referències

* Enciclopèdia Espasa, vol. 70, pàg. 1327. (ISBN-84-239-4570-7)
* 1 2 https://doi.org/10.1093/gmo/9781561592630.article.31015
# Breviceps acutirostris

Breviceps acutirostris és una espècie de granota que viu a Sud-àfrica.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Minter, L., Channing, A. & Harrison, J. 2004. Breviceps acutirostris. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Diofant de Siracusa

Diofant de Siracusa (en llatí Diophantus, en grec antic Διόφαντος) fou un filòsof pitagòric nascut a Siracusa que es creu que va escriure una obra sobre l'origen del món, mencionada per Teodoret.

## Referències

* ↑ 5.Diophantus of Syracuse a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1050
# Gacià de Tours

Gacià de Tours o Gracià (Itàlia?, segle iii - Tours, Aude, ca. 307) va ésser el primer bisbe de Tours, venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Vida

Gairebé no hi ha dades sobre la vida de Gacià. Era un dels set apòstols dels gals enviats pel papa Fabià I cap al 250 per cristianitzar la Gàl·lia, en el consolat de Deci i Grat. En una carta que el papa Zòsim I escriu a un bisbe gal, esmenta aquest fet.
Gregori de Tours, diu que Gacià va ésser entre els preveres enviats des de Roma; mentre que d'altres moriren màrtirs, Gacià va predicar a la Gàl·lia Lugdunense i a Tours durant cinquanta anys, i va formar a Narbona una comunitat cristiana estable, de la que va ésser el primer bisbe. Al començament, però, la població era hostil i va haver de celebrar els oficis a les catacumbes. Va morir-hi de mort natural i fou sebollit en un cementiri proper a la ciutat.
Posteriorment, es desenvolupà una llegenda que identificava aquest bisbe amb un personatge del segle i, llegendari, que hauria estat enviat a la Gàl·lia pel mateix Sant Pere apòstol.

## Veneració

La seva festa litúrgica és el 18 de desembre. Un segle més tard de la seva mort, Martí de Tours, tercer bisbe de la ciutat, va fer traslladar la seva despulla a una església que havia fet construir el segon bisbe, Lidoric. Sobre ella s'aixecà la catedral de Saint-Gatien s'edificà sobre el lloc de sepultura del sant bisbe, a una necròpolis cristiana. Inicialment dedicada a Sant Maurici d'Agaunum, en 1357 es dedicà a Gacià.

## Notes

* ↑ Fabià va enviar-hi set bisbes des de Roma: Sant Gacià a Tours, Tròfim a Arle, Pau a Narbona, Sadurní a Tolosa, Dionís a París, Austromoni a Clarmont d'Alvèrnia i Marcial a Llemotges.
* ↑ Historia Francorum, I, 30
# Sot de la Rovireta

El Sot de la Rovireta és un sot, o vall estreta i feréstega, del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
És en el sector central del terme, en el vessant sud-est de la Serra de la Rovireta, al sud-oest de la masia de la Rovireta. Es troba al sud de la Solella de la Rovireta, al nord-est de l'Estret i al sud-oest de Puigdolena.

## Enllaços externs

* El Sot de la Rovireta en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Anna Serrallonga Arqués

Anna Serrallonga Arqués (Barcelona, 7 de juny de 1989) és una orientadora catalana, especialitzada en curses d'orientació de diversa distància.
Residint a Antwerpen, a Bèlgica, ha estat membre del Club Esportiu Go-Xtrem, i ha aconseguit proclamar-se quatre vegades campiona de Catalunya de relleus els anys 2005, 2006, 2007 i 2008, i un cop de mitjana distància el 2009, i llarga distància també el 2009. En l'àmbit estatal, es proclamà campiona d'Espanya de relleus els anys 2010 i 2013, de mitjana i llarga distància el 2013. També assolí les medalles de bronze de mitjana distància i relleus als Campionats del Món universitaris el 2012. El 2010 debutà al Campionat del Món absolut, competició que disputà per quarta vegada el 2013. Des del 2006 forma part de la selecció catalana. A més de membre del Club Esportiu Go-Xtrem, també ha format part del club ASO Sillery, del club suec OK Skogshjortarna, i del club belga Trol.

## Referències

* 1 2 «Anna Serrallonga Arqués». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Guardonats l'any 2012: Anna Serrallonga Arques». Lliurament de premis i reconeixements: Campionats esportius universitaris d’Espanya 2012. UPC. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ «Anna Serrallonga». Selección Española Élite 2022. Selección Española Femenina. Federación Española de Orientación (FEO). [Consulta: 13 novembre 2022].
# Hephaestus trimaculatus

Hephaestus trimaculatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels terapòntids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 22 cm de llargària màxima.
* 13 espines i 11-13 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 10-11 radis tous a l'anal.

## Alimentació

És carnívor.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical (9°S-10°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ De Vis C. W., 1884. New Australian fishes in the Queensland Museum. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 9 (pt 2). 389-400.
* ↑ Macleay, W., 1883. Contribution to a knowledge of the fishes of New Guinea, Núm. 4. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 8 (pt 2): 252-280.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Axelrod, H.R., W.E. Burgess, N. Pronek i J.G. Walls, 1991. Dr. Axelrod's Atlas of freshwater aquarium fishes. Sisena edició. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Casa de les Trabucades

Casa de les Trabucades és una obra de Caldes de Montbui (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos amb la teulada a doble vessant de teula àrab. L'estructura és de partes de càrrega i forjats unidireccionals. Totes les obertures són allindades. A la planta baixa s'obre una gran porta de dues fulles metàl·liques amb un sobrearc de fusta i a l'esquerra una porta molt més estreta. Al primer pis hi ha dues finestres amb un ampit de gran voladís i a la segona planta hi ha una finestra gran i una molt petita a l'esquerra. La façana està arrebossada però l'arrebossat està molt malmès deixant veure el parament en molts llocs i mostra els impactes de trets de trabuc.
A la façana que dona al passeig del Remei hi ha peces de ceràmica i de ferro forjat.

## Història

El nom de casa de les trabucades li ve donat perquè en la seva façana es pot observar els impactes dels trets de trabuc que es varen produir l'any 1873 durant les guerres carlines. En el Raval del Remei es lliurà un gran combat perquè els carlins varen optar per aquell indret per atacar la ciutat i forçar l'entrada a la vila.

## Referències

* 1 2 3 «Casa de les Trabucades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Breviceps gibbosus

Breviceps gibbosus és una espècie de granota que viu a Sud-àfrica.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Minter, L., Channing, A. & Harrison, J. 2004. Breviceps gibbosus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Diofant l'àrab

Diofant l'àrab (en llatí Diophantus, en grec Διόφαντος) fou un àrab que va viure sempre a Atenes, on va estar al front de l'escola dels sofistes. Fou contemporani de Proeresi (Proaeresius), al que va sobreviure, i del que va fer l'oració del seu funeral el 368.

## Referències

* ↑ 1.Diophantus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1050
# The Boy Next Door

The Boy Next Door (a España Obsesión i a Amèrica Llatina Cercana Obsesión) és una pel·lícula thriller estatunidenca estrenada l'any 2015 dirigida per Rob Cohen, amb guió de Barbara Curry i protagonitzada per Jennifer Lopez, Ryan Guzman, John Corbett i Kristin Chenoweth.

## Argument

A Los Angeles, la Claire, una professora que s'està divorciant, té una aventura amb el seu nou veí, un psicòpata.

## Referències

* ↑ «Cercana obsesión» (en castellà), 18-03-2015. [Consulta: 23 gener 2020].
# Xevtxénkove

«Xevtxénkove» té aquests significats:
* Xevtxénkove (Kharkiv), localitat de l'óblast de Khàrkiv a Ucraïna.
* Xevtxénkove (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna.
# Hephaestus roemeri

Hephaestus roemeri és una espècie de peix pertanyent a la família dels terapòntids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 30 cm de llargària màxima.
* 11-12 espines i 12-14 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 9-10 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical (4°S-8°S), el qual habita els grans rius tèrbols de les terres baixes.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius Digul i Lorentz (Irian Jaya, Indonèsia) i Binge (Papua Nova Guinea).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ De Vis C. W., 1884. New Australian fishes in the Queensland Museum. Proc. Linn. Soc. N. S. W. v. 9 (pt 2). 389-400.
* ↑ Weber, M., 1910. Neue Fische aus Niederländisch Süd-Neu-Guinea. Notes Leyden Mus. v. 32: 225-240, Pl. 3.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Allen, G.R., 1991.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB