OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Antonio Gómez Ramón

José Antonio Gómez Ramón, més conegut com a Pizo Gómez (Eibar, 7 de gener de 1964) és un exfutbolista basc, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Va començar a destacar en el club de la seua ciutat natal, la SD Eibar. De seguida, el 1983, va ser fitxat per l'Athletic Club, en principi com a jugador del filial. Eixe any va debutar amb el primer equip en dos partits de la Copa del rei, mentre que la seua aparició a la competició lliguera no va arribar fins a la campanya 85/86. A la 84/85 va entrenar amb la UE Lleida, atès que va fer el servei militar a Catalunya.
La seua consolidació a l'equip de San Mamés aplega a la temporada 86/87, en la qual juga 36 partits. No té continuïtat i a l'estiu de 1987 fitxa pel CA Osasuna, on milita dues campanyes en les quals serà titular. En la segona, marca fins a sis gols, la seua millor marca registradora.
L'Atlètic de Madrid es va amb els seus serveis el 1989. Serà titular de nou a l'esquadra matalassera, però la temporada 90/91, baixa a disputar només 15 partits. Després de passar pel RCD Espanyol i pel Rayo Vallecano, retorna a l'Atlético el 1993, per jugar 25 partits i marcar un gol.
L'estiu de 1994 retorna a l'Osasuna, on qualla dues bones temporades. El conjunt navarrés militava a la Segona Divisió, la mateixa en la qual ho fa la SD Eibar, amb qui Pizo Gómez disputa la campanya 96/97. Posteriorment, recala al CD Izarra de la Segona B, on penjarà les botes el 1998.
En total, el migcampista basc va jugar a prop de 200 partits entre Primera i Segona Divisió, marcant 14 gols. Va guanyar la lliga i la Copa de 1984 i la Copa de 1991.
Al desembre de 2011 va ser acusat de cobrar un xec de 460.742 € al seu nom per impartir la seva empresa, "Cenforpre", uns cursos de Prevenció de riscos laborals, en relació amb el Cas dels ERE a Andalusia.

## Clubs

* 82/83 SD Eibar
* 83/86 Athletic B
* 83/87 Athletic Club
* 84/85 UE Lleida
* 87/89 CA Osasuna
* 89/91 Atlètic de Madrid
* 91/92 RCD Espanyol
* 92/93 Rayo Vallecano
* 93/94 Atlético de Madrid
* 94/96 Osasuna
* 96/97 Eibar
* 97/98 Izarra

## Referències

* ↑ «La juez abre expediente al abogado de "Pizo" Gómez y le cita el día 15». Arxivat de l'original el 2014-03-14. [Consulta: 25 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa de Pizo Gómez
# Campionat del Món de natació en piscina curta de 2016

El XIII Campionat del Món de natació en piscina curta es va celebrar al centre WFCU de Windsor, Ontario (Canadà) entre el 6 i el 11 de desembre de 2016 sota l'organització de la FINA. Cal recordar que a diferència dels campionats del món de natació, en aquests només se celebren proves de natació en piscina de 25m, excloent la resta de disciplines.

## Medaller

* Nació amfitriona
| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |

## Referències

* ↑ «Omega Timing - Results - 13th FINA World Swimming Championships (25m) Windsor Canada 12/6/2016 - 12/11/2016». [Consulta: 25 juny 2018].

## Enllaços externs

* Campionat del Món de natació en piscina curta de 2016 - Lloc web oficial
# OX Pow

O.X. Pow va ser un grup musical madrileny practicant d'un rock potent i veloç, proper al punk i al hardcore punk en els seus primers enregistraments, i més tendent a la new wave en les últimes. Van existir de 1982 a 1987 aproximadament, deixant com a llegat diversos discos i algunes maquetes i enregistraments en directe. Especialment es recorda el seu primer EP, gravat en 1983, que ha estat reeditat en diverses ocasions. Els seus membres foren: Paul (veu, guitarra), Pedro (guitarra i cors), Andrés (baix) i Geli (bateria).

## Discografia

* Casset Demos (gravat en 1982-83). 6 temes.
* Senzill compartido (flexi) amb Derribos Arias, i la cançó d' O.X. Pow «La nueva armada» (regalat amb la revista Duduá; Dos Rombos-GASA, M.12.886, 1983).
* EP O.X. Pow (Dos Rombos, DOS-004, c. 6/83).
* 12" EP s/t (també conegut com a Políticos) (Nuevos Medios, 7/85).
* MiniLP La esquina ilegal (Nuevos Medios, c. 11/86).
* Casete Directo en Campo de Criptana 18-6-83 (bootleg)
* Casete Directo en Madrid RNR-3 83 (bootleg)
* «La nueva armada» en el recopilatorio Viva la punk (Fonomusic-Revelde, 2001).

## Notes

* ↑ J. Gonzalo e I. Juliá en el número extra de Rockdelux: «Grandes Mitos de RDL», nº 4, New Wave - La España Pop 1977-1985, 1985, pág. 30.
# Club Deportivo Mensajero-La Palma

El Club Deportivo Mensajero-La Palma és un club de futbol de la ciutat de Santa Cruz de La Palma (La Palma, Canàries).

## Història

Les arrels del Club Deportivo Mensajero es troben l'any 1916 tot i que no és fins al 6 de gener de 1922, quan el club es constitueix oficialment, essent el més antic de l'illa de La Palma. Ha jugat durant 10 temporades a la Segona Divisió B. El seu rival històric és la Sociedad Deportiva Tenisca. Actualment té uns 900 socis.

## Enllaços externs

* Web oficial del Club Deportivo Mensajero-La Palma
# Håvard Flo

Håvard Flo (Stryn, 4 d'abril de 1970) és un futbolista noruec.
Començà al Sogndal Fotball, iniciant després la seva participació a diversos clubs d'Europa, AGF, SV Werder Bremen, Wolverhampton Wanderers FC, abans de retornar de nou al Sogndal.
Participà en la Copa del Món de 1998. És cosí dels també futbolistes Jostein Flo, Tore André Flo i Jarle Flo.

## Palmarès

* Copa danesa de futbol : 1996

## Enllaços externs

* Håvard Flo a la pàgina del Sogndal Fotball Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* a Store norske leksikon
# Givenchy

«Givenchy» té aquests significats:
* Hubert de Givenchy (Beauvais, França, 1927 - 2018) dissenyador d'indumentària francès
* Givenchy-lès-la-Bassée, comú al departament del Pas de Calais (regió dels Alts de França)
* Givenchy-en-Gohelle, comú al departament del Pas de Calais (Alts de França)
* Givenchy-le-Noble, comú al departament del Pas de Calais (Alts de França)
* Givenchy (empresa d'indumentària), casa d'alta costura fundada pel dissenyador de moda francès Hubert de Givenchy el 1952
# Aramides

Aramides és un gènere d'ocells de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita zones humides i boscoses de l'àrea neotropical.

## Llista d'espècies

Aquest gènere ha estat classificat en 8 espècies vives:
* rascló collrogenc (Aramides axillaris).
* rascló de Caiena (Aramides cajaneus).
* rascló ala-rogenc (Aramides calopterus).
* rascló de clatell rogenc (Aramides albiventris).
* rascló de manglar (Aramides mangle).
* rascló saracura (Aramides saracura).
* rascló de Wolf (Aramides wolfi).
* rascló ipacaà (Aramides ypecaha).

## Referències

* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.2). doi : 10.14344/IOC.ML.13.2.
# Lullubi

Els lullubi o potser lulubi van ser un grup de tribus que vivien al tercer mil·lenni aC. El seu país s'anomenava Lullubum, i correspon a la moderna regió de la plana de Sharazor al Kurdistan, a les muntanyes de Zagros, en la moderna governació de Sulaymaniyya al Kurdistan Iraquià. Frayne (1990) va identificar la seva capital Lulubuna (o Luluban) amb la moderna Halabja. Alguns historiadors pensen que els lullubi eren d'origen hurrita.
L'antiga llegenda sumèria Lugalbanda i l'ocell Anzud, datada del temps d'Enmerkar d'Uruk, es refereix a les "muntanyes de Lulubi" com el lloc on el personatge Lugalbanda va trobar l'ocell gegant Anzud buscant la resta de l'exèrcit d'Enmerkar en ruta per assetjar Aratta.
Lullubum s'esmenta en temps històrics com una de les dependències de Sargon el Gran dins l'Imperi d'Accàdia junt amb la veïna província de Gutium al sud. El seu net Naram-sin (mort el 2223 aC) va derrotar els lullubi i el seu rei Satuni, i va erigir la seva famosa estela de la victòria. A la caiguda d'Accàdia, va quedar en poder de la dinastia guti de Babilònia. Els lullubi es van revoltar contra el rei quteu (o guti) Erridupizir. Després del període guteu (guti), la dinastia tercera d'Ur sota Shulgi hauria fet no menys de nou expedicions contra els lullubi o lullu, però no se sap segur si totes es van dirigir contra els lullubi o contra altres pobles de les muntanyes. Algunes s'haurien dirigit cap al sud-oest del llac Urmia. En temps d'Amar-Sin, els lullubi formaven un contingent militar dins l'exèrcit d'Ur, cosa que suggereix que estaven sota el seu domini. Un gravat famós en pedra mostra el rei lullubi Anubanini amb la deessa Ixtar, captiu, i està datat del temps de la dinastia tercera d'Ur; una llegenda babilònia tardana relata els èxits de Sargon el Gran i esmenta el rei Anubanini com un dels seus rivals.
Al segon mil·lenni el terme lullubi o lullu sembla que es va convertir en genèric entre els babilonis i assiris per designar els muntanyesos, i la regió originària de Lullubum apareix esmentada com a Zamua. Al segle xii aC es torna a mencionar el territori, quan Nabucodonosor I de Babilònia, cap a l'any 1120 aC, i Teglatfalassar I d'Assíria el 1113 aC, reclamen haver sotmès la terra de Lullubi.
Els reis neoassiris parlen d'algunes campanyes a Zamua/Lullubum, i entre elles una que va fer Assurnasirpal II, per anar a suprimir una revolta entre els caps de Zamua l'any 881 aC. Durant aquesta campanya es va construir una muralla al pas de Bazian (entre la moderna Kirkuk i Sulaymaniyya). Segons les inscripcions, hi havia 19 ciutats emmurallades a Zamua, i com a tribut va aportar un nombre considerable de cavalls, ramats, metalls, tèxtils i vi. Caps locals o governadors de Zamua van seguir existint almenys fins al final del regnat d'Asarhaddon, el 669 aC.

## Referències

* ↑ Zadok, Ran. «Lulubi». Encyclopaedia Iranica. [Consulta: 26 agost 2021].

## Vegeu també

* Ellipi
* Zamua

## Bibliografia

* Cambridge Ancient History.
* Sar-e Pol-e Zahab Arxivat 2014-04-12 a Wayback Machine..
# Cantó de Tsingoni

El cantó de Tsingoni és un cantó francès del departament d'ultramar de Mayotte. Abasta el municipi de Tsingoni.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Issoufi Hamada | Sense etiqueta | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Stonefort

Stonefort és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 292 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stonefort tenia 292 habitants, 131 habitatges, i 89 famílies. La densitat de població era de 77,2 habitants/km².
Dels 131 habitatges en un 24,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,2% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 29,5% de 45 a 60 i un 24% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.654 $ i la renda mediana per família de 31.442 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.125 $ mentre que les dones 22.083 $. La renda per capita de la població era de 16.937 $. Aproximadament el 6% de les famílies i el 16,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stonefort». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stonefort». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hoja del Lunes

Hoja del Lunes va ser durant molts anys l'únic diari que es podia publicar els dilluns, això permetia el descans dominical dels periodistes segons una Ordenança aprovada el 1924 durant la dictadura de Primo de Rivera. Va començar a editar-se el 1926 i durant la Segona República Espanyola va fer una edició en català anomenada Full Oficial del Dilluns de Barcelona.
La capçalera era propietat de l'Associació de la Premsa de Barcelona des de 1955, que va donar lloc al Col·legi de Periodistes de Catalunya i els beneficis del diari es dedicaven a prestacions mutualistes del periodistes col·legiats. Aquest periòdic independent de qualsevol grup de pressió econòmica, va deixar d'editar-se el 1983 per la forta competència dels diaris privats que, al·legant el dret a la llibertat d'expressió, van trencar el pacte que en permetia l'existència. Des de 2014 els seus exemplars es poden consultar de forma digitalitzada mercès a un acord entre el Col·legi de Periodistes i el Ministeri de Cultura.

## Referències

* ↑ «Hoja del Lunes (1915-1982)».
* ↑ «Full Oficial del Dilluns de Barcelona». Biblioteca Virtual de Premsa Històrica. Ministeri de Cultura.
* ↑ «La 'Hoja del Lunes' de Barcelona pide ayuda para no desaparecer». El País, 28-12-1983.
* ↑ «El Col·legi de Periodistes digitalitza la Hoja Oficial del Lunes de Barcelona». Col·legi de Periodistes de Catalunya, 05-02-2014. Arxivat de l'original el 2016-11-11. [Consulta: 10 novembre 2016].
# Aramili

Aramili fou una província del regne d'Urartu. Arame, rei d'Urartu, titulat erili-erilave (rei de reis), va donar el seu nom a la província d'Aramili (més tard coneguda com a Apahunik), que va tenir com a capital Arzachkun (suposadament Mantziciert). Se suposa que era el nucli del principat originari del que va sortir la dinastia urartiana i constituí la part de domini reial dins el regne.

## Referències

* ↑ René Grousset, Histoire d'Arménie (1947)
# Josep Palau i Busquets

Josep Palau i Busquets (la Llacuna, 25 de setembre de 1943 - 30 d'abril de 2022) va ser un futbolista català de les dècades de 1960 i 1970.

## Trajectòria

Després de jugar a l'equip del poble, fou incorporat pel futbol base del FC Barcelona, on jugà durant tres temporades. Arribà a ser campió de Catalunya i subcampió d'Espanya, però en el moment d'ascendir a l'equip amateur, se li donà la baixa i abandonà el Barça. Fitxà pel FC Vilafranca de Tercera Divisió i l'any 1964 pel CE Sabadell de Segona. Aquesta mateixa temporada ascendí a primera divisió, categoria en la qual Palau participà en set temporades, sis de les quals al Sabadell, club on visqué la major part de la seva carrera. Durant la temporada 1968-69 fou fitxat pel FC Barcelona, però només jugà 10 partits de lliga, i finalitzada la temporada retornà al Sabadell. Durant les 10 temporades al Centre d'Esports, 6 a Primera divisió i 4 a Segona, jugà 198 partits de lliga i marcà 51 gols. L'any 1975 fitxà pel CF Reus Deportiu, on jugà durant dues temporades, posant fi a la seva carrera esportiva. El maig de 1976 fitxà breument pel Terrassa FC, on jugà uns mesos, retornant al Reus acabada la temporada.

## Referències

* ↑ «Homenaje a D. Pablo Porta en Sarreal». Mundo Deportivo, 30-07-1973. [Consulta: 20 gener 2014].
* 1 2 3 4 5 6 «Josep Palau Busquets, vivències d'un exjugador del Barça». Butlletí Municipal de La Llacuna, num. 9, Febrer / Juliol 2009. Arxivat de l'original el 2015-02-22. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «El Vilafranca...». Mundo Deportivo, 15-08-1963. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Fitxa de Palau». Agrupació Barça Jugadors. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Palau fue el centro de atención en la presentación del Reus». Mundo Deportivo, 01-08-1975. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «¿Devolverá Palau su punch al Tarrasa?». Mundo Deportivo, 09-05-1976. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Empiezan los fichajes». Mundo Deportivo, 07-07-1976. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Zostrià

Zostrià o Zostrianos és un llibre del Còdex VIII dels Manuscrits de Nag Hammadi (NH VIII 1-132), que l'ocupa en quasi la seva totalitat. La resta del llibre la forma la breu Carta de Pere a Felip. Zostrià és el text més llarg de tota la col·lecció de Manuscrits. També se l'anomena l'Apocalipsi de Zostrià, ja que descriu el viatge d'aquest personatge per la vida després de la mort.

## Contingut

Escrit en llengua copta, el text està molt malmès i es fa difícil la seva interpretació. Tal com fa Marsanes (al Còdex X) i Al·logenes (al Còdex XI), el text explica una visió que va tenir un personatge anomenat Zostrià, i enumera amb detall les emanacions que segons la cosmogonia gnòstica són produïdes per Déu. Alguns paràgrafs del text fan creure que els setians haurien desenvolupat diverses idees monistes. L'hauria conegut el cercle de Plotí durant l'últim terç del segle iii a Roma, ja que aquest va recomanar refutar l'Apocalipsi de Zostrià als seus estudiants. Per tant, el llibre és important per a la història del moviment Gnòstic i també per al Neoplatonisme. A més, el descobriment de textos paral·lels entre Zostrià i alguns comentaris de Mari Victorí semblen demostrar la relació entre el gnosticisme i el neoplatonisme, i que potser els dos autors van utilitzar una font comuna, relacionada amb el "Comentari anònim" al Parmènides de Plató, que s'atribueix a Porfiri.

## Referències

* ↑ Turner, John D. Sethian gnosticism and the Platonic tradition. Québec: Presses de l'Univ. de Laval, 2006, p. 114. ISBN 9789042910881.

## Enllaços externs

* Zostrianos (anglès)
# Cantó de Tullins

El cantó de Tullins és un cantó francès del departament de la Isèra, situat al districte de Grenoble. Té 10 municipis i el cap és Tullins.

## Municipis

* Cras
* Montaud
* Morette
* Poliénas
* Quincieu
* La Rivière
* Saint-Paul-d'Izeaux
* Saint-Quentin-sur-Isère
* Tullins
* Vatilieu

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1973 | Joseph Garavel | radical, després Divers gauche |
| 1973-1985 | Clément Gondrand | Divers droite |
| 1985-1992 | Moïse Zala | Divers droite |
| 1992- | André Vallini | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 7.203 | 8.016 | 8.180 | 9.330 | 10.119 | 11.462 | 12.647 |
# Olga García Riquelme

Olga García Riquelme (Santa Cruz de Tenerife, 1920-2012) va ser doctora en ciències i professora d'investigació a l'Institut d'Òptica del Consell Superior d'Investigacions Científiques CSIC.
Es va especialitzar en l'obtenció i anàlisi d'espectres atòmics amb interés astrofísic i en càlculs teòrics de configuracions atómiques. Es va formar a l'Institut de física de la Universitat de Lund (Suècia) i al Centre Nacional de la Recerca Científica de Bellevue. Col·laborà amb organismes estrangers com ara el National Bureau of Standards (EUA), l'Observatori de Meudon (França) o el Laboratori d'Espectroscopia de la Comissió d'Energia Nuclear d'Israel a Soreq; estudiant els espectres atòmics i les seves configuracions electròniques d'elements com el manganès (Mn I i Mn III), el níquel (Ni III i Ni IV), el vanadi II o el tungstè IV.
Va morir el dia 15 d'agost del 2012, als 92 anys, a Santa Cruz de Tenerife.

## Referències

* ↑ Béjar, C. C. (2008). La otra mitad de la ciencia. 100cias@ uned, (1), 188-202.
* 1 2 «La otra mitad de la Ciencia» (en castellà). Instituto de la Mujer Madrid., 2001. [Consulta: 30 novembre 2016].
* ↑ «La señora doña Olga García Riquelme» (en castellà). Rememori. Arxivat de l'original el 2016-11-30. [Consulta: 30 novembre 2016].
# Stoneville

Stoneville és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.002 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stoneville tenia 1.002 habitants, 469 habitatges i 292 famílies. La densitat de població era de 317,1 habitants per km².
Dels 469 habitatges en un 20,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,3% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 37,7% no eren unitats familiars. En el 35,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 20% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 23,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.313 $ i la renda mediana per família de 39.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.167 $ mentre que les dones 21.354 $. La renda per capita de la població era de 17.255 $. Entorn del 8,2% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stoneville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stoneville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Korimate

Korimate (àrab كريمات) és una comuna rural de la província d'Essaouira de la regió de Marràqueix-Safi. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.897 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Plaça de Pontejos

La plaça de Pontejos (denominada també com a plaça del marquès vidu de Pontejos) és una plaça situada al centre de Madrid, prop de la Puerta del Sol (comunicada mitjançant la carrer del Correo). Aquesta plaça existeix des de 1841 quan es produeix l'enderrocament del Claustre de San Felipe. Quedant delimitada per la Real Casa de Postas.

## Història

L'adveniment de la desamortització de Mendizabal fa que el Convent de San Felipe el Real es derroqui, deixant el Claustre i el Pati d'aquest edifici intactes. Finalment en 1841 aquests dos espais són derruïts obrint un espai que acaba sent la plaça Pontejos. Es va construir la Casa Cordero i va quedar la plaça formada. En 1849 es va col·locar la font amb el bust del marquès de Pontejos, aquesta font va tenir anteriorment funcions de pilón en la Puerta del Sol i proveïment d'aigua a gairebé una centena d'aiguaders (procedent del viatge de l'Alto Abroñigal).Durant el període de la Segona República es va instal·lar la caserna de la Guàrdia d'Assalt, situat a esquena de l'edifici de la Ministeri de la Governació. Ja a mitjan segle XX es converteix la Plaça en un lloc de venda de bijuteria.

## Referències literàries

* A la fi del segle xix, l'escriptor Benito Pérez Galdós posa a aquesta plaça en la seva novel·la Fortunata y Jacinta, escrita en 1886-1887.
* Ramón Gómez de la Serna fa referència de la plaça en "Nostalgias de Madrid" i esmena como la denominan inútil, llòbrega i «zancajo de la Puerta del Sol».

## Referències

* 1 2 Répide, Pedro. «Toledo». A: La Librería. Las Calles de Madrid. sexta, 2007, p. 503-504. ISBN 978-84-87290-90-9.
* ↑ Pedro Montoliú Camps, (2003), Madrid, villa y corte: historia de una ciudad, Volumen 1, Sílex Ediciones, pág. 174
* ↑ Revista de erudición y crítica, Números 1-4, pág. 17
* ↑ Ramón Gómez de la Serna, (1966), "Nostalgías de Madrid", Espasa-Calpe, pág. 189
# Makwe

El Makwe (Macue), Kimakwe, és una llengua molt propera al suahili parlada a la costa de la província de Cabo Delgado a Moçambic, i a través de la frontera amb Tanzània. Tot i que comparteix una alta similitud lèxica (60%) amb el suahili, no és n'és intel·ligible, ni amb el seu cosí mwani. Arends et al. suggereixen que podria arribar a ser una llengua mixta makonde-suahili.

## Referències

* ↑ Makwe a The Joshua Project
* ↑ Arends, Muysken, & Smith (1995), Pidgins and Creoles: An Introduction

## Bibliografia

* (anglès) Maud Devos, A grammar of Makwe : (Palma, Mozambique), Lincom Europa, München, 2008, 512 p. ISBN 978-3-89586-107-9