OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Església de Sant Agustí (Castelló de la Plana)

'Església de Sant Agustí Bisbe, situada al carrer Major 82 de Castelló de la Plana, a la comarca de la Plana Alta, també coneguda com a Església del exconvent de Sant Agustí, és un edifici catalogat, de manera genèrica, com Bé de Rellevància Local, segons la Disposició Addicional Cinquena de la Llei 5/2007, de 9 de febrer, de la Generalitat, de modificació de la Llei 4/1998, d'11 de juny, del Patrimoni Cultural Valencià (DOCV Núm. 5.449 / 13/02/2007), amb codi: 12.05.040-008. Pertany a la Diòcesi de Sogorb Castelló.

## Història

L'actual església de Sant Agustí és el que queda de l'antic Convent dels Pares Agustins de la ciutat de Castelló. Es disposa de documentació que parla de l'existència d'un Convent de Sant Agustí a la ciutat a mitjan segle xiv, que ja va sofrir una reconstrucció en 1393, la qual no seria l'última que sofrís al llarg de la seva història.
El temple actual data del segle xvii, presentant una façana d'estil barroc i un retaule de l'altar major datat en 1771 i obra de l'escultor Josep Vergara i el daurador Gonzalo Coll, així com un interior decorat amb frescs de Joaquim Oliet i Cruella.
L'any 1835 és clausurada i cedit, ja l'any 1849, el complex d'instal·lacions conventuals a l'Ajuntament de Castelló, institució que va usar les dependències per a diversos organismes públics com a seu del Govern Civil, Delegació d'Hisenda, i fins i tot caserna militar.
Ja entrada la dècada dels anys 50 del segle xx, els edificis del convent amb la seva església van ser retornats a Ordre dels Agustinos, en concret a la seva Província de Castella el 19 d'octubre de 1957, cosa que va permetre als agustins tornar a la ciutat.
Com a conseqüència del lamentable estat en el qual les instal·lacions es trobaven, l'any 1974, no es va poder més que derruir tot menys l'Església conventual, que va poder restaurar-se i tornar-se a obrir al culte, encara que no fos parròquia.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: https://ceice.gva.es/va/web/patrimonio-cultural-y-museos/inventario-general. Data de consulta: 31 març 2023.
* 1 2 Fitxa BRL. Generalitat Valenciana. Conselleria de Educació, Investigació, Cultura i Esport.
* ↑ Diòcesi de Sogorb-Castelló.Iglesia de Santa Catalina y San Agustín Arxivat 2016-08-20 a Wayback Machine. Consulta 19 d'agosto del 2016.
* 1 2 3 4 5 Agustins. Iglesia de San Agustín en Castellón Arxivat 2016-08-20 a Wayback Machine. (Castellà) Consulta 19 d'agosto del 2016
* ↑ Fiesta y arte efímero en el Castellón del setecientos: celebraciones extraordinarias promovidas por la Corona y por la Iglesia. Beatriz Lores Mestre. Diputación Provincial de Castellón, 1999. Universitat Jaume I. Servei de Comunicació i Publicacions - ISBN 8480212853, 229 pàgines (pàgines 171 i 172)
# Escuts oficials de les demarcacions provincials de Catalunya

En aquest article s'apleguen els escuts oficials de les demarcacions provincials de Catalunya.
L'any 1981, la Generalitat de Catalunya va assumir la competència d'oficialitzar els símbols dels ens locals. Només dues demarcacions de les quatre han oficialitzat el seu escut.
El 15 d'abril del 1987 es promulgà una primera llei (la 8/1987) , que fixava la normativa per a la denominació, els símbols i el registre dels ens locals.
A l'hora de definir com havien de ser els escuts oficials de les comarques, aquesta llei fixava, entre altres coses, una forma, la caironada, així com la corona mural que havien de dur, que en el cas de les diputacions ha de tenir el llenç de muralla sense portes i realçat per setze torres merletades (se'n veuen nou) unides fins a la meitat de llur alçària per un mur sense merlets.
El 26 de juny del 2007 es va aprovar un nou decret (el 139/2007) , on s'ampliava, es complementava i es corregien aspectes de l'anterior llei.
* Escuts oficials de les demarcacions provincials de Catalunya
* Girona
* Lleida
* Barcelona
* Tarragona

## Vegeu també

* Escuts oficials de les entitats municipals descentralitzades de Catalunya
# Ermelinda de Meldert

Ermelinda de Meldert (Lovenjoel, Bèlgica, 510 - Meldert, 590), fou una eremita del Brabant. És venerada com a santa per diverses confessions cristianes. La seva festa és el 29 d'octubre.
Els seus pares eren rics castellans i la volien casar, però va refusar-ho i finalment li van permetre seguir la seva vocació. Es va retirar a unes terres que li donaren els pares i va dedicar la vida a fer caritat als pobres, vivint en una ermita, probablement prop de Beauvechain. Després va construir una ermita a Meldert on va passar la resta de la vida pregant i mortificant-se.
Si bé en algunes fonts es diu que era germana de sant Emebert, això és impossible cronològicament.

## Veneració

A la parròquia de Meldert, dedicada a Santa Ermelinda, hi ha un reliquiari amb les restes de la santa. Cada cinc anys les relíquies es presenten als devots. El dimarts de Pentecostes a Meldert se celebra una processó en honor de Santa Ermelinda. També és venerada a Moergestel, al Brabant del Nord (Holanda), on va obrir-se un parc dedicat a la santa el 2008.
# Ermita dels Sants Joans d'Albocàsser

L'ermita dels Sants Joans d'Albocàsser (Alt Maestrat, País Valencià) és un edifici religiós situat al nucli urbà, si bé fou construïda a extramurs del nucli primitiu de la població. Es tracta d'una construcció de finals del segle xiii, amb planta del tipus anomenat de Reconquesta, que presenta una sola nau amb arcs apuntats que sostenen el sostre de fusta i porta de mig punt. Conté el sepulcre del primer poblador de la localitat, Joan de Brusca, i també alberga un retaule dedicat als Sants Joans Baptista i Evangelista que es considera realitzat a principis del segle xv, tot i que alguns autor l'identifiquen amb una obra del pintor tortosí Domènec Valls, de la que se'n té notícia per documents i que dataria del 1373.
Antigament havia estat la parròquia d'Albocàsser, que actualment té la seu a l'església de l'Assumpció.

## Referències

* 1 2 3 «Ermita dels Sants Joans d'Albocàsser». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ermita dels Sants Joans d'Albocàsser». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Estèla

Étoile-sur-Rhône és un municipi francès del departament de la Droma, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Estació de Pàdua

Mapa Metro Línia 7 :
Pàdua és una estació de la xarxa de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) que pertany a la L7, situada al districte de Sarrià - Sant Gervasi de Barcelona.
Es va inaugurar el 1954 quan es va obrir el tram des de l'estació de Gràcia fins a l'estació d'Avinguda Tibidabo. Disposa de dues andanes laterals de 60 metres de longitud, on s'hi poden estacionar trens de tres cotxes. Les instal·lacions estan adaptades a PMR, ja que compta amb ascensors que enllacen els diferents nivells de l'estació.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 718.780 passatgers.
Línia Barcelona-Vallès de FGC :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Pl. Catalunya | Pl. Molina | | El Putxet | Av. Tibidabo |

## Accessos

* carrer Balmes - carrer Pàdua
* carrer Balmes - carrer Corint (accés amb ascensor)

## Vegeu també

* Línia 7 del metro de Barcelona
* Metro de Barcelona
* Línia Barcelona-Vallès
* Xarxa ferroviària de Catalunya

## Referències

* ↑ «Pàdua». FGC.
* ↑ «Pàdua». trenscat.cat. [Consulta: 28 agost 2017].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].
# Espinàs

«Espinàs» té aquests significats:
* Espinàs (Tarn i Garona), municipi al departament de Tarn i Garona (regió d'Occitània, França)
* Josep Espinàs i Capdevila, polític català, alcalde de Sant Just Desvern (1941 - 45)
* Josep Maria Espinàs i Massip (Barcelona, 1927), escriptor i periodista català conegut del gran públic per les novel·les, per les cròniques de viatges i pels articles periodístics
# Espinulòsides

Els espinulòsides (Spinulosida) són un ordre d'equinoderms asteroïdeus que manquen de pedicelaris. Es desconeixen formes fòssils. Inclou l'estrella de mar vermella (Echinaster sepositus), molt freqüent al litoral de Catalunya.

## Taxonomia

Inclou una sola família, amb 8 gèneres i 137 espècies:
* Família Echinasteridae
** Gènere Aleutihenricia Clark & Jewett, 2010
** Gènere Dictyaster Wood-Mason & Alcock, 1891
** Gènere Echinaster Müller and Troschel, 1840
** Gènere Henricia Gray, 1840
** Gènere Metrodira Gray, 1840
** Gènere Odontohenricia Rowe and Albertson, 1988
** Gènere Plectaster Sladen, 1889
** Gènere Rhopiella Fisher, 1940

## Referències

* 1 2 Altaba, C. R., 1991. Invertebrats no artròpodes. Història Natural dels Països Catalans, 8. Fundació Enciclopèdia Catalana, Barcelona.
* ↑ Barnes, Robert D.. Invertebrate Zoology. Philadelphia, PA: Holt-Saunders International, 1982, p. 948. ISBN 0-03-056747-5.
* ↑ «Asterozoa: Fossil groups: SciComms 05-06: Earth Sciences». Palaeo.gly.bris.ac.uk, 22-11-2005. Arxivat de l'original el 2015-05-20. [Consulta: 30 juliol 2010].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species». [Consulta: 1r juny 2020].
# Espinosàurids

Els espinosàurids (Spinosauridae) constitueixen una família de dinosaures teròpodes que visqueren al període Cretaci. La majoria d'espinosàurids eren grans depredadors bípedes amb cranis allargats similars als dels cocodrils i presentaven dents còniques amb denticles petits o absents. El nom d'aquesta família fa al·lusió a la típica estructura en forma de vela que sobresortia de l'esquena d'algunes de les espècies. La funció de la vela encara es discuteix, però una explicació força popular diu que la devien utilitzar com a termoregulador o per a fer fugir possibles atacants.
Les restes fòssils d'aquestes espècies s'han trobat a Àfrica, Europa, Amèrica del sud i Àsia.

## Descripció

Els espinosàurids exhibien cranis superficialment similars al dels cocodrils moderns. S'alimentaven de peixos igual que d'una àmplia varietat d'animals petits i/o de mitja grandària, entre els quals es pot esmentar als pterosaures. Un exemple d'aquesta depredació ho conforma un espècimen de Baryonyx, el qual va ser descobert amb escates de peixos i restes parcialment digerides d'un Iguanodon jove en la seva cavitat estomacal.

## Classificació

* Baryonychinae
** Baryonyx
** Cristatusaurus (=Baryonyx?)
** Protathlitis
** Suchosaurus (=Baryonyx?)
** "Weenyonyx" (nomen nudum; =Baryonyx?)?
** Ceratosuchopsini
*** Ceratosuchops
*** Riparovenator
*** Suchomimus
* Spinosaurinae
** Ichthyovenator
** Irritator
** Oxalaia (=Spinosaurus?)
** Siamosaurus
** Spinosaurini
*** Sigilmassasaurus (=Spinosaurus?)
*** Spinosaurus
* Espinosàurids indeterminats
** Camarillasaurus
** Iberospinus
** Sinopliosaurus [sic] fusuiensis
** Vallibonavenatrix
** "Vectispinus" (nomen nudum)

## Referències

* ↑ Santos-Cubedo, Andrés; de Santisteban, Carlos; Poza, Begoña; and Meseguer, Sergi «A new spinosaurid dinosaur species from the Early Cretaceous of Cinctorres (Spain)». Scientific Reports, 13, 1, 2023. DOI: 10.1038/s41598-023-33418-2.
* ↑ https://www.theropoddatabase.com/Megalosauroidea.htm#Weenyonyx
* ↑ Buffetaut, Eric; Suteethorn, Varavudh; Tong, Haiyan; and Amiot, Romain «An Early Cretaceous spinosaurid theropod from southern China». Geological Magazine, 145, 5, 2008, pàg. 745-748. DOI: 10.1017/S0016756808005360.
* ↑ https://tetzoo.com/blog/2022/6/8/giant-spinosaurid-dinosaur-from-the-isle-of-wight
* ↑ https://www.theropoddatabase.com/Megalosauroidea.htm#Vectispinus
# Etheostoma fonticola

Etheostoma fonticola és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Mida: 4,3 cm de llargària màxima (tot i que la mida normal és de 2,9).
* 6-8 espines i 10-13 radis tous a l'aleta dorsal.
* 1 espina i 5-8 radis tous a l'aleta anal.
* 32-33 vèrtebres.

## Reproducció

Té lloc durant tot l'any a intervals de 33 dies i la posta és abandonada al fons aquàtic sense protecció.

## Alimentació

Menja bàsicament cladòcers, copèpodes, amfípodes i insectes aquàtics.

## Hàbitat

És d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima subtropical (31°N-29°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Texas, incloent-hi la conca del riu Guadalupe.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* ↑ Schenck, J.R. i B.G. Whiteside, 1977. Reproduction, fecundity, sexual dimorphism, and sex ratio of Etheostoma fonticola (Osteichthyes: Percidae). Am. Midl. Nat. 98:365-375.
* ↑ Bonner, T H., T.M. Brandt, J.N. Fries i B.G. Whiteside, 1998. Effects of temperature on egg production and early life stages of the fountain darter. Trans. Am. Fish. Soc. 127(6):971-978.
* ↑ Page, L., 1983. Handbook of Darters. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey. 271 pàgines.
* ↑ Bonner, T.H. i D.L. McDonald, 2005. Threatened fishes of the world: Etheostoma fonticola (Jordan & Gilbert, 1886) (Percidae). Environ. Biol. Fish. 73:333-334.
* ↑ GBIF (anglès)
# Etheostoma fricksium

Etheostoma fricksium és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Carolina del Sud i Geòrgia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nkpokiti

Nkpokiti és un nom que rep un conjunt de danses pròpies del poble Igbo, consistent bàsicament en cinc danses diferents, Egwu ogbagu, Atilogwu, Ihediegwu, Igba i Ijele. Reben el nom del seu creador, Festus Nwankwo, un mestre d'escola que creà esta combinació de danses el 1947 com un exercici per ad aprendre les danses tradicionals igbo.
Es popularitzen arran d'un concurs folklòric celebrat a Lagos el 1970, on els qui la realitzen guanyen el primer premi, posició que mantindrien els anys següents. A partir de finals de la dècada del 1970, s'exhibeix internacionalment.

## Referències

* 1 2 3 4 Nwafor, O. «The development of indigenous African dance: A paradigmatic appraisal of Nkpokiti of Umunze» (en anglès). Creative Artist: A Journal of Theatre and Media Studies, 7, 1, 05-08-2013, pàg. 188-192. ISSN: 2006-6910.
# Noèlia Llorens Lerma

Noelia Llorens Lerma (Godella, 1988), coneguda amb el nom artístic Titana, és una cantaora tradicional valenciana.
L'any 2017 va guanyar el II Concurs de Cant de Batre del Port de Catarroja. Juntament amb Miquel Gil, i per iniciativa d'Acció Cultural del País Valencià, va protagonitzar el disc Arrel, publicat el 2021. També el 2021 va llançar el seu primer disc en solitari, Titana, amb el segell RC studio. A més, ha col·laborat amb altres artistes del cant tradicional valencià, com és el cas de la cançó Ja ve l'aire del disc homònim de Pep Gimeno, El Botifarra, així com amb grups de música popular com Tito Pontet, amb el qual va enregistrar el tema Ai, mare.

## Referències

* ↑ «Noelia Llorens: “Cante amb persones que em matarien si els diguera 'mu». [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ «II Concurs de cants de batre 2017. Port de Catarroja. Final». [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ «Miquel Gil i Noèlia Llorens ‘Titana’ al CAT | Barnasants | Projecte de Cultura en Xarxa». [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ «Titana», 06-11-2021. [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ «Pep Gimeno «Botifarra» presenta una cançó del nou disc dedicada al treball de les dones [Vídeo]» (en catalan). [Consulta: 2 febrer 2023].
* ↑ «Ai, mare, de l'àlbum "Ai, mare" (Tito Pontet)». [Consulta: 2 febrer 2023].
# Neosita australiana

La neosita australiana (Daphoenositta chrysoptera) és una espècie d'ocell de la família dels neosítids (Neosittidae) que habita boscos, matolls i ciutats de la major part d'Austràlia.

## Referències

* ↑ «Neosita australiana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev: 27-1-2021 (català)
# Núria Ventura i Brusca

Núria Ventura i Brusca (Ulldecona, Montsià, 1974) és una política catalana, alcaldessa d'Ulldecona i militant del partit Socialistes d'Ulldecona. Com a militant del Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC), fou alcaldessa d'Ulldecona entre 2006 i 2007 i Diputada al Parlament de Catalunya entre 2006 i 2015. Ha treballat a Ràdio i Televisió Ulldecona i a Ona Catalana. Ha col·laborat amb el Diari de Tarragona, RAC 1, Vinaròs News i La Veu de l'Ebre. Va ser vicepresidenta de l'Associació de Comunicadors de la Regió de l'Ebre (ACRE), coordinadora local de Creu Roja Joventut i una de les fundadores de la coordinadora a les Terres de l'Ebre de l'Associació Catalana d'Amics del Poble Saharaui.

## Activitat política

Va ser alcaldessa d'Ulldecona del 2006 fins al 16 de juny de 2007, quan cedí el càrrec a Josep-Lluís Millan i Masdéu i aquest li fou retornat l'11 d'octubre de 2008, en ambdós casos a causa de pactes derivats dels resultats electorals que no atorgaven majoria suficient a cap dels pactants. Fou membre de l'Executiva Nacional del PSC, Primera Secretària de la Federació XVI - Terres de l'Ebre del PSC i diputada al Parlament de Catalunya des del 2006 fins al 2015.
El 16 de gener del 2014, juntament amb Marina Geli i Joan Ignasi Elena, Núria Ventura va votar Si a demanar al Congrés dels Diputats la potestat de fer una consulta sobre la possible independència de Catalunya, trencant així la disciplina de vot; la resta dels seus companys de partit van votar No, amb l'excepció d'Àngel Ros, qui va deixar la seva acta de diputat per evitar confrontar-se amb la direcció del PSC. Poc després de la votació, el portaveu del Partit Socialista al Parlament de Catalunya, Maurici Lucena, va demanar als tres diputats díscols que entreguessin la seva acta de diputat, com havia fet Ros; en cas contrari, es reservaven el dret d'expulsar-los de la formació. Formà part del corrent crític del PSC Moviment Catalunya. Actualment és alcaldessa d'Ulldecona amb el suport de la plataforma d'àmbit local Socialistes d'Ulldecona.

## Referències

* ↑ Discurs de presa de possessió, per segon cop, del càrrec d'alcaldesa
* ↑ Diputats de la VIII Legislatura
* ↑ «Joan Ignasi Elena, Marina Geli y Núria Ventura se inclinan por romper la disciplina del PSC» (en castellà). La Vanguardia, 15-01-2014. [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ Callol, Mònica Planas. «Lucena està convençut que els crítics del PSC lliuraran l'acta de diputat i Elena ho nega i veu "inimaginable" que se'ls expulsi». Diari ARA, 17-01-2014. [Consulta: 8 gener 2021].
* ↑ «Els ex del PSC firmen una declaració conjunta per assegurar una "acció política compartida"». Ara, 06-09-2014.

## Enllaços externs

* Núria Ventura
* Núria Ventura al web del Parlament de Catalunya
# Nižná Kamenica

Nižná Kamenica és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1347.
# Nižná Pisaná

Nižná Pisaná és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1600.
# Nižná Myšľa

Nižná Myšľa és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1270.
# Oberems

Oberems és un municipi del cantó suís del Valais, situat al districte de Leuk.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Numeració armènia

Sistema de nombres en matemàtiques :
El sistema de numeració armènia és un sistema de numeració històric creat utilitzant les lletres majúscules de l'alfabet armeni.
No té notació pel nombre zero en el sistema antic, i els valors numèrics per a cada lletra individual se sumen per obtenir la quantitat global. Els principis d'aquest sistema de numeració són els mateixos que per a l'antiga numeració grega i numeració hebrea. En armeni modern és usada la numeració aràbiga. La numeració armènia és usada si fa no fa com la numeració romana en les llengües occidentals, és a dir per exemple Գարեգին Բ. significa Garegin II i Գ. գլուխ significa Capítol III.
Atès que no tots els navegadors de web poden visualitzar l'Unicode de les lletres de l'alfabet armeni, la transliteració (REArm) és mostrada.
Numeració armènia :
| Armeni | Transliteració | Arabic |
| Ա | A | 1 |
| Բ | B | 2 |
| Գ | G | 3 |
| Դ | D | 4 |
| Ե | E / YE | 5 |
| Զ | Z | 6 |
| Է | É | 7 |
| Ը | Ě (Ə/ə) | 8 |
| Թ | T‘ | 9 |
| Ժ | Ž | 10 |
| Ի | I (Ē) | 20 |
| Լ | L | 30 |
| Խ | X (KH) | 40 |
| Ծ | C ('tDZ) | 50 |
| Կ | K' | 60 |
| Հ | H | 70 |
| Ձ | DZ | 80 |
| Ղ | GH | 90 |
| Ճ | Č ('TCH) | 100 |
| Մ | M | 200 |
| Յ | Y | 300 |
| Ն | N | 400 |
| Շ | Š (SH) | 500 |
| Ո | O / V | 600 |
| Չ | Č‘ (CH) | 700 |
| Պ | P' | 800 |
| Ջ | J' | 900 |
| Ռ | RR | 1000 |
| Ս | S | 2000 |
| Վ | V | 3000 |
| Տ | T' | 4000 |
| Ր | `R | 5000 |
| Ց | C‘ (TS) | 6000 |
| Ւ | Y / I / V (H) | 7000 |
| Փ | P | 8000 |
| Ք | K | 9000 |
Les dues últimes lletres de l'alfabet armeni, "o" (Օ) and "fe" (Ֆ) van ser afegides a l'alfabet armeni més tard de què es fes extensiu la numeració aràbiga, per facilitar la transliteració a altres llenguatges. Per aquesta raó aquestes dues grafies no tenen assignats valors numèrics.

## Algorisme

Els nombres en la numeració armènia s'obtenen per simple addició. La numeració armènia s'escriu d'esquerra a dreta (com en el llenguatge armeni). De totes maneres l'ordre dels nombres és irrelevant, ja que només necessita una suma, per convenció s'escriu en ordre decreixent del seu valor numèric..
Exemples:
* ՌՋՀԵ = 1975 = 1000 + 900 + 70 + 5
* ՍՄԻԲ = 2222 = 2000 + 200 + 20 + 2
* ՍԴ = 2004 = 2000 + 4
* ՃԻ = 120 = 100 + 20
* Ծ = 50