OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesco Bissolo

Francesco Bissolo (Treviso (Vèneto) entre 1470-1472 - Venècia, 20 d'abril 1554) va ser un pintor venecià del Renaixement. També és conegut com a Pier Francesco Bissolo, té obra documentada entre 1492-1554.

## Biografia

Deixeble i ajudant de Giovanni Bellini, va estar amb ell durant la decoració del Palau Ducal de Venècia (1492). Com a artista independent sempre va mantenir un fort vincle amb la manera de pintar del mestre, encara que va introduir algunes novetats com una major suavitat al modelatge de les figures i una gran expressivitat als rostres. Sembla que va tenir alguna relació amb un altre pintor bellinià, el seu quasi contemporani Domenico Mancini, algunes de les obres del qual li han estat atribuïdes a Bissolo.

## Obres destacades

* Mare de Déu amb l'Infant, sants i dos donants, National Gallery de Londres.
* Mare de Déu amb l'Infant, Sant Pau i una dona màrtir, National Gallery de Londres.
* Retrat d'una dona jove, (c. 1500), Country Museum, Los Angeles.
* Crist que transforma la corona d'espines e] una corona d'or per a Santa Caterina (1513) per a l'església del Redemptor, ara a la Galeria de l'Acadèmia de Venècia.
* Santa Justina en la catedral de Treviso.
* Sagrada Família amb un donant en un paisatge (1520), Dayton Art Institute d'Ohio.

## Referències

* ↑ Dayton Art Institute painting Arxivat 2006-10-03 a Wayback Machine. (en anglès).
* Bryan, Michael. Robert Edmund Graves. Dictionary of Painters and Engravers, Biographical and Critical (Volume I: A-K). York St. #4, Covent Garden, London; Original from Fogg Library, Digitized May 18, 2007: George Bell and Sons, 1886, page 131.
* The Grove Dictionary of Art, MacMillan Publishers (2000)

## Enllaços externs

* Francesco Bissolo en Artcyclpedia
# Psychoda crenula

Psychoda crenula és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Les antenes de la femella presenten 16 segments.
* El mascle no ha estat encara descrit (tot i l'abundància de femelles) i hom sospita que aquesta espècie pugui ésser partenogenètica.

## Distribució geogràfica

Es troba a Borneo, les illes Filipines (Negros i Mindanao), les illes Ryukyu i Nova Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1962. A taxonomic study of Borneo Psychodidae (Diptera: Psychodidae). Pacific Insects. 4:1-75.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* ↑ Quate, L. W., 1965. A taxonomic study of Philippine Psychodidae (Diptera). Pacific Insects. 7: 815-902. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Quate, LW., 1966. The Psychodidae of the Ryukyu Islands (Diptera). Pacific Insects. 8:299-318. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Vallis Rheita

La Vallis Rheita és una vall lineal situada en la cara visible de la Lluna. Està situada en el quadrant sud-est i està orientat radialment cap al nord-est pel que fa a la Mare Nectaris, igual que la Vallis Snellius, amb el qual sembla compartir un origen comú.
El centre de la vall es troba en coordenades selenogràfiques 42.5 Sud i 51.5 Est, i té una longitud de 445 km. En la seva màxima extensió, aquesta vall té un ample d'aproximadament 30 km, però s'estreta a 10 km en l'extrem sud-est. És la segona vall més llarg de la cara visible de la Lluna, sent superada tan sols per la veïna Vallis Snellius.
Vallis Rheita ha estat erosionada per una sèrie d'impactes, i diversos cràters d'impacte notables jeuen sobre la vall. Prop de l'extrem nord-occidental es troba el cràter Rheita, pel qual es va nomenar a aquesta formació. Més cap al sud-est apareix el cràter Young, gairebé al centre de la vall. Al costat de Young es localitza Young D, que també s'estén a través de la vall, però menys distorsionat per la presència del perfil de la vall.
Més al sud-est se situen els cràters Mallet i Reimarus, l'últim situat prop del final de la vall, difícil de destriar. El cràter satèl·lit Mallet D, al costat de Mallet, també se superposa a una part de la vall.

## Vegeu també

* Geologia de la Lluna
* Selenografia

## Referències

* ↑ "Vallis Rheita". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* "Vallis Rheita". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 3 agost 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 21 octubre 2018].
# Adam Clayton

Adam Clayton, nascut el 13 de març de 1960 és un músic anglès, conegut per ser el baixista de la banda irlandesa U2. Entre les peces claus de la seva trajectòria es poden destacar temes com New Years Eve o With or Without You o treballs al marge del grup com el tema de la pel·lícula Missió:Impossible, juntament amb el seu amic i també membre d'U2 Larry Mullen, Jr..
Va viure els primers anys de la seva vida en una colònia africana i es va traslladar a Dublín amb la seva família a l'edat de 5 anys. Va conèixer els altres integrants del grup a l'institut on tots anaven després de respondre a un anunci de Larry Mullen Jr.. En aquell moment era l'únic que tenia una certa experiència musical, fet pel qual va liderar la banda durant els seus primers anys.

## Referències

* ↑ Chatterton, Mark. «Adam Clayton, espíritu independiente». A: U2, más que una banda de rock. Ediciones Robinbook, 2005, p. 28–32. ISBN 978-84-96222-51-9.

## Enllaços externs

* Biografia d'Adam Clayton a @U2 (anglès)
# Centre històric de la Torre de l'Espanyol

El centre històric de la Torre de l'Espanyol és el nucli urbà de la Torre de l'Espanyol (Ribera d'Ebre), un conjunt inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El centre històric de la Torre de l'Espanyol s'estructura al voltant de l'església parroquial de Sant Jaume. El formen els carrers Major, Costa, Trullet de l'Era, del Torrent i de Baix. Són carrers de poca amplada, formats per cases entre mitgeres de dues a tres crugies. A nivell general, consten de planta baixa, dos pisos i golfes, i tenen la coberta a dues vessants que fan el desaiguat a la façana. El material de construcció emprat és la tàpia i els sostres estan fets de canyís.

## Història

La població de la Torre de l'Espanyol té els seus orígens en la torre d'Alboçalaz, construïda durant l'època islàmica. Després de la conquesta cristiana, l'any 1175 el rei Alfons I en va fer donació a Espanyol de Prades, establint així els actuals límits del seu terme. Pocs anys més tard, la vila d'Ascó, dins la qual hi havia integrada la Torre de l'Espanyol, va passar a mans de l'Orde del Temple. Durant el segle xiii, els deu habitants que ocupaven el lloc es van sotmetre al comanador d'Ascó, després que aquests es rebel·lessin contra l'Ordre.
Els conflictes que es van succeir entre Berenguer d'Entença, senyor de Móra, i el Temple van ocasionar la despoblació de la zona. Els antic pobladors no van poder tornar-hi fins al 1313, després de rebre autorització reial. A mitjans d'aquest segle, la Torre de l'Espanyol ja constava d'Universitat, sotmesa a l'Ordre de l'Hospital. La consolidació de la població es devia produir entre els segles XV i XVI, moment en el qual es va atorgar als seus veïns de privilegis, ordenacions i capítols de costums. L'Ordre de l'Hospital va tenir domini sobre la població fins al segle xix, amb motiu de la desamortització de Mendizábal.

## Referències

* 1 2 3 «Centre històric de la Torre de l'Espanyol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Vegeu també

* Cal Comte, casa senyorial de Rafael Montagut i Ravanals, comte de la Torre de l'Espanyol.

## Enllaços externs

* «Centre històric de la Torre de l'Espanyol». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Fluorwavel·lita

La fluorwavel·lita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la wavel·lita.

## Característiques

La fluorwavel·lita és un fosfat hidroxilat d'alumini de fórmula química Al₃(PO₄)₂(OH)₂F·5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. És l'anàleg de fluor de la wavel·lita. Químicament és un mineral similar a la fluellita, a la kingita i a la mitryaevaïta. Forma part del grup de la wavel·lita juntament amb l'allanpringita i la mateixa wavel·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Silver Coin, a Valmy, al districte d'Iron Point del Comtat de Humboldt (Nevada, Estats Units). També ha estat descrita a la mina Wood, al districte Del Rio del comtat de Cocke (Tennessee, Estats Units), així com a Líštěnec, a la regió de Bohèmia (República Txeca).

## Referències

* ↑ «Fluorwavellite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 desembre 2016].
# Sal (Cap Verd)

Sal és un concelho (municipi) de Cap Verd. Cobreix la totalitat de l'illa de Sal. La capital és la vila d'Espargos.

## Subdivisions

El municipi consisteix en una única freguesia (parròquia civil), Nossa Senhora das Dores, que també cobreix tota l'illa. La freguesia se subdivideix en els assentaments:
* Espargos
* Murdeira
* Palmeira
* Pedra de Lume
* Santa Maria
* Terra Boa

## Història

El municipi fou creat en 1935 quan a causa de l'augment de la població fou separat de l'antic concelho de Boa Vista. Des de 1977 la seu administrativa de l'illa fou traslladada a Vila de Santa Maria.

## Demografia

Població de Sal, Cap Verd (1940—2010) :
| 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 |
| 1.121 | 1.838 | 2.608 | 5.505 | 5.826 | 7.715 | 14.816 | 25.481 |

## Economia

A la principal vila de Sal, Espargos, hi ha d'un dels aeroports internacionals de la nació i té al voltant de 17.000 habitants. La població de Sal va créixer al voltant de l'explotació de sal i posteriorment es traslladà a la pesca, però ara es basa en el turisme (que ascendeix al 50% del turisme de l'arxipèlag) en el complex de platja de Santa Maria.
El seu aeroport, Aeroport Internacional Amílcar Cabral, fou utilitzat com a base d'abastiment de combustible per South African Airways en els seus vols de Johannesburg a Londres. Més tard, els vols cap i des de Nova York i Atlanta també hi feien provisió de combustible, i l'illa era una estació de canvi de la tripulació. SAA hi establí llargues pistes d'aterratge que necessiten els Boeing 707s en els seus aterratges en altes temperatures. L'1 de juliol de 2006 SAA va operar el seu últim vol a Sal conseqüència de l'acabament dels seus vols a Atlanta.
Encara es poden trobar salines al cràter de Pedra de Lume i al nord de Santa Maria.

## Referències

* ↑ "De povoação à vila e… à cidade" -- por Constânça de Pina, no jornal A Semana, de 24 de Novembro de 2000, pág. 16-17
* 1 2 3 4 5 6 Font: Statoids
* ↑ Font: Instituto Nacional de Estatísticas Arxivat 2008-11-18 a Wayback Machine..
* ↑ «2010 Census results Sal» (en portuguese). Instituto Nacional de Estatística Cabo Verde, 19-03-2014. Arxivat de l'original el 2013-11-06. [Consulta: 6 maig 2016].
Viccionari
# Glossogobius matanensis

Glossogobius matanensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 42 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sulawesi (Indonèsia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Fredericksburg (Texas)

Fredericksburg és una ciutat i seu del Comtat de Gillespie a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 8.911 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fredericksburg tenia 8.911 habitants, 3.784 habitatges, i 2.433 famílies. La densitat de població era de 518,2 habitants per km².
Dels 3.784 habitatges en un 23,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,3% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 20,8% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 30,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.276 $ i la renda mediana per família de 43.670 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.878 $ mentre que les dones 22.171 $. La renda per capita de la població era de 18.788 $. Aproximadament el 7,5% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fredericksburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fredericksburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].

## Enllaços externs

* Fredericksburg - Lloc web oficial
* http://www.tpwd.state.tx.us/huntwild/hunt/wma/find_a_wma/list/?id=17
# Psychoda consobrina

Psychoda consobrina és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Satchell, G.H., 1955. New species of East and Central African Psychodidae. Part 1. Revue de zoologie et de botanique africaines. 51:339-372.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Vallis Snellius

El Vallis Snellius és una vall lineal situada en la cara visible de la Lluna. Està situat en l'accidentada part sud-est de la superfície visible des de la Terra, al sud de la Mare Fecunditatis. La seva orientació és radial cap a l'oest-nord-oest pel que fa a la conca de la Mare Nectaris, molt similar a la del Vallis Rheita (situat cap al sud-oest), i els dos comparteixen un origen comú. Les coordenades selenogràgiques de la vall són 31.1 Sud i 56.0 Est, amb una longitud màxima de 592 km, la qual cosa el converteix a la vall amb nom propi més llarg de la Lluna.
Encara que la seva configuració és predominantment lineal, la vall té una forma irregular i ha estat molt desgastat per l'erosió causada per nombrosos impactes, per la qual cosa és difícil delimitar amb precisió la seva superfície. El cràter Snellius, del que porta el nom, jeu sobre la vall, que travessa la meitat sud del sòl del cràter. Prop de la part nord de la vall es troba el cràter Broda.

## Vegeu també

* Geologia de la Lluna
* Selenografia

## Referències

* ↑ "Vallis Snellius". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 19 octubre 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 19 octubre 2018].
# Kollerita

La kollerita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom en honor de Gábor Koller (n. 1975), una figura destacada de la comunitat de recollida de minerals hongaresa des de 1995. Ha trobat més de 30 espècies minerals noves mai abans trobades al seu país, sent també el descobridor de la rudabanyaïta.

## Característiques

La kollerita és un sulfit de fórmula química (NH₄)₂Fe$^{3+}$(SO₃)₂(OH)·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, i publicada el 2021. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu Herman Ottó, (Hongria), amb el número de catàleg: 2018.201, i al museu d'història natural hongarès, a Budapest (Hongria), amb el número de catàleg: gyn/3591.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Pécs-Vasas, una localitat del districte de Pécs (Comtat de Baranya, Hongria), on es troba en forma de cristalls llargs prismàtics, llistons o esprais de fins a 0,7 mm. Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kollerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «New minerals and nomenclature modifications approved in 2019». Mineralogical Magazine, 83, 02, 01-04-2019, pàg. 315–317. DOI: DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2019.23 [Consulta: 30 març 2023].
* ↑ Ende, M., Effenberger, H., Fehér, B., Sajó, I., Kótai, L., Szakáll, S. «Kollerite, (NH4)2Fe3+(SO3)2(OH)·H2O, a new sulfite mineral». Mitt. Österr. Mineral. Ges., 88, 167, 2021 [Consulta: 30 març 2023].
# Charles Frewen Jenkin

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Jenkin».
Charles Frewen Jenkin (Chygate, Surrey, 24 de setembre de 1865 – 1940) fou un enginyer, acadèmic britànic i espongiòleg aficionat.
Jenkin es va convertir en professor de ciències de l'enginyeria a la Universitat d'Oxford. A més de la càtedra, se li va concedir la beca del New College d'Oxford. Anys més tard, va deixar el New College per convertir-se en membre del Brasenose College, també a Oxford. Durant la Primera Guerra Mundial, del 1915 al 1919, va prendre un descans de l'acadèmia per servir a la Royal Navy i després a la Royal Air Force. Va publicar un llibre sobre la construcció d'avions.
El gènere d'una esponja calcàrea, Jenkina (Brøndsted, 1931), està dedicat a la seva memòria.

## Referències

* 1 2 Southwell, R. V. «Charles Frewin Jenkin. 1865-1940». Obituary Notices of Fellows of the Royal Society, 3, 10, 1941, pàg. 575–585. ISSN: 1479-571X.
* ↑ Southwell, R.V. 1941. Charles Frewen Jenkin, 1865–1940. Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society 3(10): 575–585. doi:10.1098/rsbm.1941.0023 JSTOR 769168
* 1 2 3 «Biographical Etymology of Marine Organism Names. | petymol». [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «University Intelligence». The Times, 22-05-1908.
* ↑ Southwell, R. V.. «Jenkin, Charles Frewen (1865–1940)». A: Oxford Dictionary of National Biography. online. Oxford University Press, 2004. DOI 10.1093/ref:odnb/34172 [Consulta: 10 maig 2014]. requereix subscripció o ser soci de la biblioteca pública del Regne Unit

## Enllaços externs

* «Charles Frewen Jenkin - Wikispecies» (en anglès). [Consulta: 18 març 2021].
# Glossogobius olivaceus

Glossogobius olivaceus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Japó, Xina, Taiwan i Rússia (Sakhalín).

## Referències

* ↑ Reshetnikov, Y.S., N.G. Bogutskaya, E.D. Vasil'eva, E.A. Dorofeeva, A.M. Naseka, O.A. Popova, K.A. Savvaitova, V.G. Sideleva i L.I. Sokolov 1997. An annotated check-list of the freshwater fishes of Russia. J. Ichthyol. 37(9):687-736.
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Fredericksburg

«Fredericksburg» té aquests significats:
* Fredericksburg (Indiana)
* Fredericksburg (Iowa)
* Fredericksburg (Ohio)
* Fredericksburg (Texas)
* Fredericksburg (Virgínia), ciutat independent a la Commmonwealth de Virgínia, a 80 km al sud de Washington DC.
* Batalla de Fredericksburg, prop de Fredericksburg, Virgínia el desembre de 1862.
# Psychoda contortula

Psychoda contortula és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: el Camerun.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Satchell, G.H., 1955. New species of East and Central African Psychodidae. Part 1. Revue de zoologie et de botanique africaines. 51:339-372.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)