OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cratí d'Atenes

* Per a altres significats, vegeu «Cratí d'Atenes el jove».
Cratí d'Atenes (en grec antic Κρατῖνος Kratinos) fou un poeta còmic grec de la vella comèdia que va viure 97 anys, principalment en el segle V aC. Hauria nascut el 519 aC, i va morir no gaire després del 422 aC. Se suposa que la seva primera victòria en competicions literàries va ser cap el 437 aC, quan ja tenia uns 80 anys, però havia compost obres molts abans (i probablement va guanyar el seu primer premi vers el 450 aC). Era famós per les seves virulentes sàtires contra les figures públiques de la seva època, com ara Pèricles, o la seva concubina Aspasia. Va satiritzar també els poetes tràgics i lírics a Εὐνεῖδαι (Euneides). Aristòfanes, de qui era contemporani, va lloar les seves obres, però també el va criticar i satiritzar, presentant-lo com un borratxo. Però Cratí va escriure Πυτίνη (la botella), on agafava el guant de la broma d'Aristòfanes i es presentava ell mateix com un borratxo, dubtós entre les Muses i Melopea (borratxera) Aquesta obra va guanyar el primer premi, el 423 aC. En tercer lloc van quedar Els núvols d'Aristòfanes. En total va obtenir nou premis.
Els seus drames atribuïts, dels que no se'n conserva cap, són: Γλαῦκος, Θράσων, Ἥρωες, Ἰίαδες, Κρήσσαι, Ψηφίσματα, i Ἀλλοτριογνώμονες. Altres presenten alguna dificultat: Ἀρχίλοχοι (448 aC), Βουκόλοι, Δηλιάδες, Διδασκαλίαι, Δραπετίδες, Ἐμπιπράμενοι o Ἰδαῖοι, Εὐνεῖδαι, Θρᾷτται, Κλεοβουλῖναι, Δάκωνες, Μαλθακοί, Νέμεσις, Νόμοι, Ὀδυσσεῖς, Πανόπται, Πυλαία, Πλοῦτοι, Πυτινη, Σάτυροι, Σερίφιοι, Τροφώνιος, Χειμαζόμενοι (425 aC), Χείρωνες, i Ὧραι.

## Referències

* ↑ Kelly, Stuart. La biblioteca de los libros perdidos. Barcelona: Paidos, 2007, p. 82-83. ISBN 9788449319853.
# Cédric Kanté

Cédric Kanté (Estrasburg, 6 de juliol de 1979) és un exfutbolista malià de la dècada de 2000. Fou internacional amb la selecció de futbol de Mali. Pel que fa a clubs, destacà a RC Strasbourg, OGC Nice i Panathinaikos FC.

## Referències

* ↑ Cédric Kanté a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Cédric Kanté, Fitxa a Soccerway
* ↑ «el:Συμφωνία με Καντέ» (en greek). pao.gr, 12-06-2009 [Consulta: 19 juny 2009].
* ↑ «2018 Soccer news, photos, stats, schedules, standings and videos» (en anglès). Arxivat de l'original el 23 d’octubre 2012.
# Dagenaisita

La dagenaisita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom per John Dagenais (4 de setembre de 1945 -), un destacat col·leccionista i micromounter de Vancouver, Canadà.

## Característiques

La dagenaisita és un sulfat de fórmula química Zn₃Te$^{6+}$O₆. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 0 i 2.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 66561, 66562, 66563 i 66564.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Gold Chain, situada a la localitat de Mammoth, dins el comtat de Juab (Utah, Estats Units). També ha estat trobada a la propera mina North Star. Aquestes dues mines són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Dagenaisite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 juny 2021].
# Dagmar Geisler

Dagmar Geisler (Siegen, 30 de setembre de 1958) és una autora i il·lustradora de llibres infantils. Es va criar a Hessia i a l'actualitat viu a prop de Múnic amb la seva família. Entre 1979 i 1984 va estudiar a la Universitat de Wiesbaden. Va realitzar els seus primers treballs com a il·lustradora, mentre estudiava, al departament gràfic de ZDF. Més endavant va fer feines de maquetadora de foto estudi i d'il·lustradora, en aquest segon cas per als diaris Frankfurter Rundschau i Frankfurter Allgemeine Zeitung i per a la televisió local RTL. El Journal Frankfurt li publicà alguna de les seves historietes. A final dels anys 80 del segle xx, treballava a la institució cultural de Frankfurt Romanfabrik, quan començà a escriure llibres infantils, el primer el 1987, com a il·lustradora, al costat del conegut escriptor Manfred Mai. Des de llavors no ha parat i ha publicat més de 50 títols.
A Alemanya ha estat reconeguda per la seva feina amb el segon premi Stiftung Buchkunst al 2003 i el Penzberger Urmel al 2007.

## Títols publicats en català

Títols editats en català de l'autora.
| Títol | Editorial | Any d'edició | ISBN | Traducció |
| A vegades els meus pares s'enfaden | Joventut | 2016 | 9788426143617 | - |
| Jo també vaig ser dins la panxa de la mama? | Joventut | 2015 | 9788426141316 | Susana Tornero |
| La Wanda es fa famosa | Cruïlla | 2013 | 9788466131810 | Elena Martí i Segarra, Coral Romà i Garcia |
| La Wanda va al galop | Cruïlla | 2012 | 9788466130387 | Elena Martí i Segarra, Coral Romà i Garcia |
| La Wanda i els antinenes | Cruïlla | 2012 | 9788466130097 | Elena Martí i Segarra, Coral Romà i Garcia |
| Descobreix el teu cos | Elfos | 2011 | 9788484233480 | - |
| Les sorpreses de la Wanda | Cruïlla | 2011 | 9788466128094 | Elena Martí i Segarra, Coral Romà i Garcia |
| Les notes secretes de la Wanda | Cruïlla | 2011 | 9788466128087 | Elena Martí i Segarra, Coral Romà i Garcia |
| A banyar-se, Max! | Joventut | 2003 | 8426132987 | Teresa Farran |
| Bon profit, Max! | Joventut | 2003 | 8426132944 | Teresa Farran |
| En Max juga a la sorra | Joventut | 2003 | 8426132960 | Teresa Farran |
| En Max té un tricicle | Joventut | 2003 | 8426133002 | Teresa Farran |
| En Max no té son | Joventut | 2001 | 8426132081 | - |
| L'Oriol i la minibruixa | Cruïlla | 2000 | 8482869574 | Núria Font i Ferré |

## Referències

* ↑ «Dagmar Geisler» (en castellà). COMERCIAL DE EDICIONES SM, S.A.U.. [Consulta: 30 març 2022].
* ↑ «Todos tus libros.com». [Consulta: 4 abril 2022].
* ↑ «dagmar geisler». catàleg de lectura pública de les biblioteques de Catalunya. Argus. Generalitat de Catalunya. Servei de Biblioteques. [Consulta: 5 abril 2022].
# Crónica (revista)

Crónica va ser una revista d'informació general editada a la ciutat espanyola de Madrid entre 1929 i 1938.
De tiratge setmanal, va ser publicada entre 1929 i 1938 i incloïa contingut de moda, relats curts, entrevistes, cròniques i reportatges diversos. Es publicava els diumenges a 20 cèntims. El seu últim exemplar va ser de l'11 de desembre de 1938.
Crònica va ser editada per Prensa Gráfica. Juntament amb Estampa va ser «una de les revistes gràfiques d'informació general amb més tirada durant la república», afirmant-se que aquesta va poder aconseguir els 200 000 exemplars. El contingut de la revista ha estat considerat com a «popular» i «lleuger», fins i tot «sensacionalista», arribant a aparèixer fins i tot nus femenins. En termes polítics va ser una publicació bastant moderada i no gaire prolixa, amb altres fonts apuntant «una notable inclinació en favor de la democràcia», malgrat la qual cosa amb freqüència va ser atacada per publicacions d'esquerra. Dirigida per Antonio González Linares, en ella van col·laborar autors com Fernando de la Milla Alonso de la Florida, César González Ruano, Antoniorrobles, Germán Gómez de la Mata, Elena Fortún o Enrique Díez Canedo.

## Referències

* ↑ Aznar Soler, 2006, p. 754.
* 1 2 3 4 Biblioteca Nacional de España. Crónica (Madrid. 1929) Hemeroteca digital
* ↑ Andrés del Campo, 2005, p. 39.
* ↑ Sáiz i Seoane, 1996, p. 375.
* ↑ Núñez Pérez, 1998, p. 394.
* 1 2 Esteban, 2000, p. 140.
* 1 2 3 4 Esteban i Santonja, 1998, p. 315.
* 1 2 Sánchez Álvarez-Insúa, 2007, p. 924.
* ↑ Sánchez Álvarez-Insúa, 2007, p. 923.

## Bibliografia

* Andrés del Campo, Susana (2005). Estereotipos de género en la publicidad de la Segunda República Española. Universidad de Granada.
* Aznar Soler, Manuel (2006). Escritores, editoriales y revistas del exilio republicano de 1939. Editorial Renacimiento. ISBN 9788484722885.
* Esteban, José; Santonja, Gonzalo (1988). Los Novelistas sociales españoles (1928-1936): antología. Anthropos Editorial. ISBN 9788476580929.
* Esteban, José (2000). El Madrid de la República. Silex Ediciones. ISBN 9788477370864.
* Núñez Pérez, María Gloria (1998). «Políticas de igualdad entre varones y mujeres en la segunda república española». Espacio, tiempo y forma. Serie V, Historia contemporánea (UNED) (11): 393-446. ISSN 1130-0124.
* Sáiz, María Dolores; Seoane, María Cruz (1996). Historia del periodismo en España 3. El Siglo XX: 1898-1936. Alianza.
* Sánchez Álvarez-Insúa, Alberto (2007). «1930 : el desarrollo de la física en España. "Crónica de una «Crónica»"». Arbor: Ciencia, pensamiento y cultura (CSIC) (728): 923-931. ISSN 0210-1963.

## Enllaços externs

* Crónica, a la Hemeroteca Digital
Viccionari
# Desulo

Desulo (en sard, Dèsulu) és un municipi italià, dins de la província de Nuoro. L'any 2007 tenia 2.887 habitants. Es troba a la regió de Mandrolisai. Limita amb els municipis d'Aritzo, Arzana (OG), Belvì, Fonni, Ovodda, Tiana, Tonara i Villagrande Strisaili (OG).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Giuseppe Antonio Zanda | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Antioco Casula, poeta en sard.
# Desulfuromonas

Desulfuromonas és un gènere de bacteris Gramnegatiu de la família de Desulfuromonadaceae. Desulfuromonas pot reduir sofre elemental a H₂S. El trobem en sediments anòxics i llacs salins.

## Referències

* ↑ Parte, A.C. «Desulfuromonas». www.bacterio.net.
* ↑ «Desulfuromonas». www.uniprot.org.
* ↑ Kuever, Jan; Rainey, Fred A.; Widdel, Friedrich «Desulfuromonas» (en anglès). Bergey's Manual of Systematics of Archaea and Bacteria. John Wiley & Sons, Ltd, 01-01-2015, pàg. 1–7. DOI: 10.1002/9781118960608.gbm01039.
* ↑ «Desulfuromonas». Bergey's Manual of Systematics of Archaea and Bacteria, pàg. 1–7. DOI: 10.1002/9781118960608.gbm01039.
* ↑ editor-in-chief, George M. Garrity,. Bergey's manual of systematic bacteriology.. 2a edició. Nova York: Springer, 2005. ISBN 0-387-24145-0.
# Dansa urbana

Les danses urbanes inclouen un conjunt de manifestacions culturals en forma de dansa, performances i creacions coreogràfiques nascudes a ciutats i espais públics. Algunes poden investigar la relació entre dansa, cos dansant i arquitectura.
L'expressió "dansa urbana" no es posa com a definició del gènere, sinó com a obertura d'aquesta, espai d'experimentació del cos en el context urbà. Pot comprendre entre si mateixa, com en un conjunt obert, totes les experiències que sumen dansa, moviment, paisatge urbà i espai públic. Essent la ciutat el mirall continu del moviment mateix, això conjunt no pot ser que considerar obert i en transformació, com un cos, com el cos mateix. Éssers humans tenen aquí directament a veure amb el descobriment tàctil i concret del món i de l'espai, la connotació arquitectònica procedeix guanyant nova i directa consciència. El cos que dansa es relaciona i interfereix amb l'espai urbà mateix, pot renyar l'espai, descobrir altres usos.
Segons aquestes premisses en aquest context poden ser considerades tanques aleshores experiències de recerca dels anys 70, com la de Trisha Brown i Joan Jonas, així com les pràctiques de dansa urbanes com el breakdance, el hip-hop, la dansa amb monopatí, la saltada del city jumping o també altres estils urbans com el “popping”, “locking”, dancehall...
# Cynan ap Hywel

Cynan ap Hywel va ser un rei de Deheubarth que visqué al segle xi.
En morir l'any 999 Maredudd ab Owain, que havia pres el regne de Gwynedd a la branca familiar d'Idwal Foel, el govern de Gwynedd tornà a la dinastia originària en la persona del besnet d'Idwal, Cynan ap Hywel. Cynan regnà únicament sis anys, i poc se'n sap del seu regnat o de les circumstàncies que menaren a que fos substituït o derrocat per Aeddan ap Blegywryd, que aparentment no pertanyia a la línia directa de successió. Així mateix, no és clar el perquè del seu relleu al tron de Deheubarth pels germans Edwin i Cadell ab Einion.

## Bibliografia

* John Edward Lloyd A history of Wales: from the earliest times to the Edwardian conquest London: Longmans, Green & Co., 1911
# Cymrita

La cymrita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de Cymru el nom en gal·lès de Gal·les, on va ser descoberta.

## Característiques

La cymrita és un fil·losilicat de fórmula química BaAl₂Si₂(O,OH)₈·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cymrita pertany a «09.EG - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 6-enllaços més grans» juntament amb els següents minerals: naujakasita, manganonaujakasita, dmisteinbergita, kampfita, strätlingita, vertumnita, eggletonita, ganofil·lita, tamaïta, coombsita, zussmanita, franklinfil·lita, lennilenapeïta, parsettensita, estilpnomelana, latiumita, tuscanita, jagoïta, wickenburgita, hyttsjoïta, armbrusterita, britvinita i bannisterita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1949 a la mina Benallt, a Rhiw, Llanfaelrhys (Gwynedd, Gal·les). Sol trobar-se associada a altres minerals com: ganofil·lita, calcita, albita, lawsonita, hialotequita, banalsita, hialofana, hedifana i biotita.

## Referències

* ↑ «Cymrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 octubre 2016].
* 1 2 «Cymrite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 9 octubre 2016].
# Danville (Geòrgia)

Danville és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 373 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Danville tenia 373 habitants, 141 habitatges, i 97 famílies. La densitat de població era de 180 habitants per km².
Dels 141 habitatges en un 27,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,4% hi vivien parelles casades, en un 23,4% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.036 $ i la renda mediana per família de 33.214 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.375 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 12.281 $. Entorn del 15,2% de les famílies i el 21,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Danville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Danville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Danville (Indiana)

Danville és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 6.418 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Danville tenia 6.418 habitants, 2.350 habitatges, i 1.670 famílies. La densitat de població era de 404,2 habitants per km².
Dels 2.350 habitatges en un 37,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,7% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 28,9% no eren unitats familiars. En el 25,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.330$ i la renda mediana per família de 62.813$. Els homes tenien una renda mediana de 40.724$ mentre que les dones 26.678$. La renda per capita de la població era de 22.209$. Entorn del 2,1% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Danville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Danville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bazel

Bazel és un antic municipi de Bèlgica de la província de Flandes Oriental, al marge esquerra de l'Escalda. El 1977 va fusionar amb el municipi de Kruibeke.
Es troba a l'antiga via romana Lilla-Anvers. Va ser critianitzat devers l'any 720. Limita amb Kruibeke i Haasdonk al nord, Rupelmonde al migdia i Steendorp i Temse a ponent. El Barbierbeek, un petit afluent meandrós de l'Escalda, forma la frontera amb Kruibeke i el Hanewijkbeek fa de frontera amb Rupelmonde.

## Llocs d'interés

* Castell de Wissekerke
* Antic Ajuntament en estil neoclàssic (1842-1844)
* Alberg «De Eenhoorn» (L'unicorn) del segle xv
* Església de Pere
* Castell de Wissekerke
* Antic alberg «De Eenhoorn»

## Referències

* 1 2 Maris, A. «Bazel» (en neerlandès). Agentschap Onroerend Erfgoed (Agència del patrimoni immobiliari), 1976. [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ Demey, Anthony. «Kasteeldomein van Wissekerke» (en neerlandès). Agentschap Onroerend Erfgoed (Agència del patrimoni immobiliari), 1981. [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ Demey, Anthony. «Gemeentehuis van Bazel» (en neerlandès). Agentschap Onroerend Erfgoed (Agència del patrimoni immobiliari), 1981. [Consulta: 8 agost 2022].
* ↑ Demey, Anthony. «Huis De Eenhoorn» (en neerlandès). Agentschap Onroerend Erfgoed (Agència del patrimoni immobiliari), 1981. [Consulta: 8 agost 2022].
# Banka (Eslovàquia)

* Per a altres significats, vegeu «Banka».
Banka és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1292.

## Referències

* ↑ «Trnavský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «História obce» (en eslovac). Arxivat de l'original el 2022-01-26. [Consulta: 26 gener 2022].
# Barranc de Cantillons

El Barranc de Cantillons, és un dels barrancs del territori de Castissent, dins de l'antic terme de Fígols de Tremp, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma a 929 m. alt., al vessant del sud-est del Tossal Gros, a uns 125 metres de la masia del Caçador, actualment abandonada i en ruïnes, al lloc conegut com lo Ginebrell. En la seva primera part baixa de dret cap al sud i sud-oest, fins a trobar el barranc Gros, però és un traçat molt sinuós i trencat, a causa de la natura del territori que travessa.
Passa ran i a ponent de les restes de la masia de l'Aiguader i de lo Turonet, emmarcat a llevant per la Serra del Batlle i al cap de poc rep l'afluència del barranc del Rei. Passa al cap d'una mica a prop i a llevant de les restes de la casa de Salze, amb la capella de Sant Pere de Salze, discorre per llevant de la Serra de Castissent, on va a trobar el barranc Gros, on acaba el seu recorregut, a 579 m. alt.

## Enllaços externs

* Barranc de Cantillons al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de Canarill (les Esglésies)

El barranc de Canarill és un barranc, afluent del riu de les Esglésies. Discorre íntegrament pel terme de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà, però té la primera part del seu curs dins de l'antic terme de Benés, de l'Alta Ribagorça.
El barranc es forma just al nord del poble de Sentís per la unió de dos altres barrancs: el dels Penals, que procedeix del nord-oest, i el de les Saüqueres, al qual anteriorment s'ha unit el dels Solanells, que venen del costat de ponent.
El barranc de Canarill discorre de nord-oest a sud-est, però quan arriba a ponent de les Esglésies, al tram final, gira cap al sud i encara més tard cap al sud-oest, de manera que corre un bon tros paral·lel al riu de les Esglésies, abans d'abocar-s'hi.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Beechcraft King Air

Els Beechcraft King Air són una família d'avions bimotors propulsats per turbohèlice de la companyia estatunidenca Beechcraft. Els models de les sèries 90 i 100 són els originals, desenvolupats durant la dècada de 1960. Posteriorment es van desenvolupar els models de les sèries 200 i 300, més grans i comercialitzats com a Super King Air. El King Air va ser la primera aeronau de la seva classe i ha estat en producció des del 1964 fins al 2021. Tot i mantenir la marca Beechcraft des del 2014 la companyia pertany a Textron Air.

## Desenvolupament
### Sèrie Model 90

El King Air Model 90 va ser concebut com a Model 120 el 1961. El prototip inicial Model 87 va volar el maig de 1963, essent una Queen Air modificada amb els motors turbohèlice Pratt & Whitney Canada PT6A-6. El model es va anunciar al públic el juliol d'aquell any, iniciant les entregues la tardor de 1964.

### Sèrie Model 100

El Model 100 és una versió allargada derivada del Model 90. Compta amb 5 finestres a la cabina de passatgers en comptes de 3 de l'original. El desplaçament màxim també augmenta en 590 kg fins a un màxim de 4.810 kg. Aquest model utilitza les ales, cua i motors (dos PT6A-28 que entreguen 680 cv) del Model 99, un avió de passatgers lleuger derivat del Queen Air. El Model 100 va volar per primera vegada el 17 de març de 1969 i va ser anunciat el maig següent.

## Especificacions
### King Air C90GTi

Especificacions del certificat de disseny de la FAA i la web corporativa de Hawker Beechcraft
Característiques generals
* Tripulació: 1–2
* Capacitat: màxim de 7 passatgers, en funció de la configuració
* Longitud: 10,82 m
* Envergadura: 15,32 m
* Alçada: 4,34 m
* Superfície de l'ala 27 m²
* Pes buit: 3.150 kg
* Pes màxim d'enlairament: 4.580 kg
* Motors: 2× turbohèlices amb hèlices Hartzell HC-E4N-3N Pratt & Whitney Canada PT6A-135A, 550 cv (410 kW) cada un
Rendiment
* Velocitat màxima: 270 nusos TAS, 500 km/h TAS
* Velocitat de creuer: 226 nusos TAS, 416 km/h TAS
* Velocitat d'entrada en pèrdua: 78 nusos, 145 km/h IAS (flaps abaixats)
* Abast: 1.321 nm, 2.446 km
* Sostre de servei: 30.000 peus (9.144 m)
* Ràtio d'ascens: 2.000 peus/min (10,2 m/s)
* Càrrega alar: 170 kg/m²
* Potència/pes: 179 W/kg

## Referències

* ↑ 2017 Purchase Planning Handbook p. 90
* ↑ Siebenmark, Jerry «Textron Aviation's King Air 90, Citation Sovereign End Their Rule». AIN Online, 08-02-2021 [Consulta: 25 abril 2021]. Arxivat 2021-03-09 a Wayback Machine.
* ↑ "Beech King Air timeline." Arxivat 2010-12-03 a Wayback Machine. wingsoverkansas.com. Retrieved: June 11, 2011.
* ↑ Beech King Air 100 Pilot's Operating Manual. Raytheon Aircraft Company, 1 juliol 1969, p. 1-1.
* ↑ "Queen Air and King Air 90 series Type Certificate Data Sheet." Arxivat 2008-02-27 a Wayback Machine. FAA. Retrieved: June 11, 2011.
* ↑ "C90GTi Specifications." Arxivat 31-7-2008 a Wayback Machine. Hawker Beechcraft. Retrieved: June 11, 2011.
# Beecher (cràter)

Beecher és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 40,4 km de diàmetre. Porta el nom de Catharine Beecher (1800-1878), educadora estatunidenca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Beecher». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus