OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luci Antisti Burrus

Luci Antisti Burrus Advent (circa 149 - 188) membre de la gens Antístia va ser un senador romà que va viure al segle ii.
Antisti Burrus procedia d'una família senatorial de Tibilis, una ciutat propera a Hippo Regius a la província d'Àfrica. Es va criar a Tibilis, i la seva família no era de llinatge gaire antic. El seu pare era Quint Antisti Advent i la seva mare es deia Nòvia Crispina. Es coneix el nom de la mare per una inscripció honorífica dedicada a ella, que data de quan el seu marit era governador d'Aràbia Pètria.
Quint Antisti Advent, mentre governava la dinastia Antonina, va ser successivament tribú militar, legat, qüestor, oficial de construcció pública i governador de diverses províncies de l'Imperi Romà. En algun moment abans de la mort de Marc Aureli, Antisti Burrus es va casar amb la filla menor de l'Emperador, Víbia Aurèlia Sabina. Un cop casats, es van establir a Tibilis. Quan Marc Aureli va morir l'any 180, el germà d'Aurèlia Sabina, Còmmode, va succeir al seu pare. L'any 181, Burrus va ser designat cònsol. L'any 188, Antisti Burrus va estar involucrat en una conspiració contra Còmmode. Quan aquesta conspiració es va descobrir, Antisti Burrus va ser assassinat. La seva vídua més tard es va tornar a casar. Sembla que no va tenir fills amb Burrus.

## Referències

* ↑ Birley, Anthony R. Marco Aurelio: una biografía. Madrid: Gredos, 2009, p. 210. ISBN 9788424936129.
# Les Serres Tires

Les Serres Tires és una serra situada al municipi de Maials a la comarca del Segrià, amb una elevació màxima de 401 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Atelopus glyphus

Atelopus glyphus és una espècie d'amfibi que viu a Colòmbia i Panamà.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Ibáñez, R., Solís, F., Jaramillo, C., Fuenmayor, Q., Lötters, S., Rueda, J.V. & Acosta-Galvis, A. 2004. Atelopus glyphus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Bruno Lomas

Emilio Baldoví Menéndez (Xàtiva, 14 de juny de 1940 - La Pobla de Farnals, 17 d'agost de 1990), conegut amb el nom artístic de Bruno Lomas fou un cantant de rock valencià que va morir el 1990 en un accident de trànsit. Va iniciar la seua carrera artística l'any 1960 amb el grup Los Milos. La majoria de les seues gravacions eren versions de clàssics en anglés. Gravà també en francés en els seus inicis. En valencià gravà la cançó Per Sant Joan, amb lletra de Joan Manuel Serrat. D'entre les composicions pròpies destaca Dame tu amor.
La seua biografia apareix al llibre Il·lustres valencians il·lustrats dedicat a 95 personatges valencians.

## Referències

* ↑ Lesende, Tito; Neira, Fernando. 201 discos para engancharse al pop/rock español (en castellà). Fundación Autor-SGAE, 2007, p. 39. ISBN 8480487208.
* ↑ El País, El cantante Bruno Lomas muere en accidente
* ↑ «La Veu del País Valencià, Presentació del llibre Il·lustres valencians il·lustrats». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 18 desembre 2015].
# Piengites

Els piengites (en llatí: piengitae, en grec antic: Πιεγγῖται, pienguite) eren un poble de la Sarmàcia europea, que vivien suposadament al riu Piena, afluent del Prípiat, prop de Pinsk (Rússia).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Piengitae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 agost 2021].
# Marlène Mourreau

Marlène Mourreau (Neuilly-sur-Seine, 1969), coneguda a França simplement com a Marlène, és una vedet i presentadora de ràdio i televisió que ha treballat a França i Espanya. Des de 1990 té una agència de models pròpia, la Body-Bobine. En 1995 es va presentar com a candidata a les eleccions presidencials franceses amb el Partit per la Llibertat i l'Amor (en francès, Parti pour la liberté et l'amour). En 2005 va ser escollida una de les cent dones més sexis del món per la revista masculina FHM.
Va començar la seva carrera quan, el 1985, va ser escollida Miss Franc Comtat, cosa que la va portar l'any següent a representar aquesta regió al concurs de Miss França, al qual va ser nomenada Primera Dama d'Honor. Va treballar de vedet fins que a la dècada de 1990 es va fer molt popular sobretot com a estrella d'un programa de televisió de contingut picant, Les grosses têtes, com a presentadora de Le plus grand cabaret du monde i com a participant en el programa còmic i eròtic Sexy Zap, tot i que també va col·laborar a altres programes dins del mateix gènere. A la ràdio va participar en diversos programes i en va presentar d'altres, com Bonsoir Marlène.
En 1995 es va presentar a les eleccions presidencials franceses, cosa que li va fer saltar a la fama internacional, especialment al Regne Unit, Itàlia, Portugal i Espanya. Va deixar França i es va introduir a la televisió espanyola com a presentadora de programes de varietats, al començament més aviat fent de parella "florer" i de rèpliques, per exemple amb Jesús Vázquez, i més tard en solitari, per exemple a Noche de fiesta i Marlène, Marlène. A Portugal va presentar el programa Minhas et Armadilhas. La seva simpatia i frescura li van permetre col·laborar i fer de comentarista en diversos programes de televisió i de ràdio. A Barcelona, el 1997 va fer l'espectacle de cabaret Una rubia con mucha manya, al Teatre Goya (Barcelona). Ha participat en sèries de televisió com a actriu, com per exemple Ada madrina, Ni contigo, ni sin ti o Mediterraneo. Entre 2004 i 2006 va participar a tres programes de telerealitat, a dos dels quals, Gran Hermano VIP i Celebrity dancing, va resultar guanyadora.
En 2010 va tornar a França actuant en solitari com a humorista als teatres i participant en diversos programes de televisió.

## Enllaços externs

* Lloc web de Marlène Mourreau (castellà) (francès)
# Torra

* No s'ha de confondre amb torre.
«Torra» té aquests significats:
* Biografies:
** Enric Torra i Pòrtulas
** Joaquim Torra i Pla (Blanes, 1962), polític, advocat, editor, escriptor català i president de la Generalitat de Catalunya
** Josep Torra i Ferrer (Manresa, 1921 - 2017)
** Josep Torra i Mundet (Granera, 1922-2016), empresari agrícola, ramader i alcalde de Granera en tres ocasions entre els anys 1979 i 2003
** Marc Torra i Sayó
** Maurici Torra-Balari i de Llavallol
** Ramon Torra i Pujol
* Toponímia:
** Cal Torra (Sant Just), casa del nucli de Sant Just d'Ardèvol, al municipi de Pinós (el Solsonès)
** Casa Torra, habitatge modernista projectat per Ignasi Oms i Ponsa l'any 1910 ubicat en un xamfrà de la plaça Independència
** Casa Josep Torra Tenas, edifici al municipi de la Garriga (el Vallès Oriental)
* Altres:
** Torra, partit independentista sard.
# Cardigassa vera

La cardigassa vera, també anomenada cardigassa (encara que aquest nom també s'aplica a altres espècies del gènere Cirsium), és una planta amb flor de la família asteràcia. El seu nom científic és Cirsium eriophorum. És endèmica d'Europa, i se'n troben exemplars als Països Catalans.

## Descripció

És una planta biennal que fa entre 50 i 150 cm d'alçada. És de fulles lobades amb marges espinosos i ciliats, hirsutes de color verd en l'anvers i tomentoses i blanques en el revers. Les flors purpurines, hermafrodites, són tubul·lars terminals en tija erecta i inflorescències en capítols simples (d'uns 3 a 7 centímetres) o arraïmades. Es fa en terres argilosos i llimosos, a prop de cases i corrals, i a vorals de camins i ribes, especialment muntanyosos.

## Subespècies

(A causa de l'elevat grau de polimorfisme de l'espècie, al llarg dels temps els botànics han identificat diverses variants respecte de l'espècie principal, tot i que algunes d'aquestes atribucions han estat discutides per altres especialistes)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. britannicum Petr. (1912) (sinònim = C.eriophorum (L.) Scop.)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. chatenieri (Legrand) P.Fourn. (1940) (sinònim = C.eriophorum)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. decussatum (Janka) Petr. (sinònim = C.decussatum Janka)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. dinaricum (Vandas) Petr. (1912) (sinònim = C.eriophorum)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. eriophorum
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. eriophorum var. spurium DC. (sinònim = C.tenoreanum Petr.)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. morisianum (Rchb. f.) Briq. i Cavill. in Burnat (1931) (sinònim = C.morisianum)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. odontolepis (Boiss. ex DC.) Cadevall (sinònim = C.odontolepis Boiss. ex DC.)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. oviforme (Gand.) P. Fourn. (1928) (sinònim = C. eriophorum)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. richteranum (Gillot) Nyman (1889) (sinònim = C.richteranum Gillot)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. spathulatum (Moretti) Ces. in Cattaneo (1844) (sinònim = C.eriophorum var. platryonychium)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. spathulatum (Moretti) Petr.
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. spathulatum (Moretti) Nyman (sinònim = C.spathulatum ((Moretti) Gaudin)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. subsp. velenovskyi (Vandas) Petr. (1912) (sinònim = C.eriophorum)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. var. corbariense (Sennen) Rouy (1904) (sinònim = C.richterianum)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. var. eriophorum
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. var. oviforme (Gandoger) P. Fourn. (1940)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. var. morisianum (Rchb. f.) Fiori in Fiori & Paol. (1904) (sinònim = C.morisianum)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. var. oxyonychinum Wallr. (1822) (sinònim = C.eriophorum)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. var. platyonychinum Wallr. (1822)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. var. spathulatum P. Fourn. (1928) (sinònim = C.eriophorum var. platyonychium)
* Cirsium eriophorum (L.) Scop. var. richterianum (Gillot) Rouy (1904) (sinònim = C.richterianum)
# Cabreros del Río

Cabreros del Río és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Esla-Campos.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 690 | 647 | 554 | 523 |
# Bu Lianshi

    En aquest nom xinès, el cognom és Bu.
Bu Lianshi (morta el 238 EC), també coneguda com la Dama Bu, va ser l'esposa de Sun Quan, l'emperador fundador de l'estat de Wu Oriental; va viure durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa.

## Biografia

Bu era originària de Huaiyin, Linhuai (en l'actualitat Huai'an, Jiangsu). Va ser parenta de Bu Zhi, un canceller de Wu Oriental. Durant els anys finals de la Dinastia Han Oriental, ella i sa mare es traslladaren a Lujiang però foren forçades a viatjar a Jiangdong després que Lujiang va ser conquerida pel senyor de la guerra Sun Ce. Bu va conèixer a Sun Quan, el qual es va sentir atret per la seva bellesa, i va esdevenir la seva concubina preferida. Va donar a llum dues filles de Sun Quan.
Quan Sun Quan es va proclamar a si mateix emperador, ell va voler instaurar a Bu com la seva emperadriu. Això no obstant, molts dels oficials de Sun sentien que la Dama Xu, la mare adoptiva del príncep hereu Sun Deng, hauria de ser l'emperadriu en el seu lloc. Sun es va negar a la petició dels seus súbdits, però ell tampoc no va fer a Bu la seva emperadriu. Encara que mai Bu va esdevenir emperadriu al llarg de la seva vida, els assistents de palau es dirigirien a ella com "emperadriu", mentre que la seva parentela es referia a ella com la "Dama Bu".
Bu va faltar en el 238 EC i va ser enterrada a Jiangling (en l'actualitat Muntanya Porpra, Nanjing). Sun Quan li va concedir el títol pòstum d'emperadriu.

## Família

* Espòs: Sun Quan
* Filles:
** Sun Luban (孫魯班), casada amb Zhou Xun, casada posteriorment amb Quan Cong
** Sun Luyu (孫魯育), casada amb Zhu Ju, posteriorment casada amb Liu Zuan (劉纂)

## Referències modernes

Bu s'anuncia que serà un personatge jugable en el videojoc vinent de Dynasty Warriors 7 de Koei. El seu nom és estilitzat com "Lian Shi" en el joc.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 47, Biografia de Sun Quan.
* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 50, Biografia de la Dama Bu.
# Buda

«Buda» té aquests significats:
* Toponímia:
** Buda (ciutat), antiga ciutat hongaresa que actualment forma part de Budapest
** Cantó de Buda a Budapest.
** Illa de Buda al Delta de l'Ebre
** Haren-Buda, al riu Zenne
* Religió:
** Buda o Siddharta Gautama, fundador del budisme
** Buda (il·luminat), en la doctrina budista, títol donat a qui rep el nirvana.
# Cakewalk

El cakewalk és un ball que es va desenvolupar a les plantacions de cotó de Florida, i que es va posar de moda al voltant del 1880 als EUA, fet que fa de l'estil un gènere purament estatunidenc. L'estil està estretament lligat amb el ragtime. El ball imita amb ironia, de fet amb to burlesc, l'actitud dels amos de les plantacions. Va ser importat a Europa cap al 1900 mitjançant els music-halls.

## Referències

* ↑ Historia de la Música, guia visual definitiva; DK
# Cake Mania

Cake Mania és un videojoc de gestió de temps inspirat en la saga Diner Dash creat el 2006. El jugador controla a Jill, una jove pastissera que ha d'atendre clients exigents en un temps limitat movent-se entre els diferents punts de la botiga per crear els pastissos demanats. S'ha de seleccionar cada part del pastís, cuinar-la i servir-la abans que s'esgotin els indicadors de paciència dels clients, que varien segons el personatge que encarnin. A mesura que s'avancen nivells, s'incrementa la dificultat d'assolir totes les ordres però també es poden comprar millores per a la botiga que permeten tranquil·litzar els clients o millorar la velocitat d'execució de Jill. La popularitat del joc va provocar que es creessin altres seqüeles i versions per a diferents plataformes.

## Referències

* ↑ «Cake Mania Review». Metacritic. [Consulta: 25 octubre 2015].
# Cal Pus

Cal Pus fou un edifici històric del Prat de Llobregat, ja desaparegut.

## Història

Aquesta masia es va edificar l'any 1927, molt a prop de l'antic camí de Cal Masses, actualment anomenat avinguda de Pompeu Fabra, per substituir l'antiga casa de Can Pus, que es va haver d'enderrocar pel mal estat en què es trobava.
En Joan Costafreda i Coll i la seva esposa, Joana Mata i Coll, de Cal Picasal, que fins aleshores havien viscut a Cal Guiri, van ser els que la van fer construir. Posteriorment va anar passant per herència a les noves generacions de la família, fins a arribar al darrer propietari, Joaquim Montané i Costafreda, la seva muller, Leonida Moliner i Queralt, i el fill d'ambdós, Joan.
La casa feia 365 m², distribuïts en planta baixa, pis, porxos i estable. Al davant hi havia un pou artesià que els darrers anys ja no feien servir perquè utilitzaven l'aigua de la xarxa municipal. Per protegir-la de les riuades, la casa, com passava en altres de la comarca, es va edificar amb un desnivell d'un metre d'altura. Al voltant hi havia set mujades de terra, on principalment cultivaven mill, bledes, faves i mongetes.

## Ús actual

L'any 1986, la finca es va requalificar com a sòl urbà i això va incrementar molt els impostos que s'havien de pagar. Principalment per aquest motiu van decidir de vendre la finca. El 14 de maig de 1991 es va enderrocar per construir habitatges al barri de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ Masies del Prat (L'Albufera i La Ribera), vol. I, de Gerard i Teresa Giménez i Joan Jordà, Editorial Efadós, El Papiol, 2003, pàg. 156.
# Cal Pèl-roig

Cal Pèl-roig és una masia del municipi de Figaró-Montmany, pertanyent a la comarca del Vallès Oriental, dins de l'àmbit de l'antic poble rural de Montmany de Puiggraciós. Està situada en el sector de ponent del terme i al nord-oest del que fou el nucli principal del poble de Montmany, on hi ha l'antiga església de Sant Pau de Montmany i la masia de l'Ullar. És a prop i al sud-oest del Castell de Montmany, al sud-oest de la Casa Blanca, i al sud-est del Romaní. Al costat de migdia de la masia hi ha les instal·lacions del Tennis Montmany.
La construcció d'aquest edifici s'ha d'associar a l'important moment demogràfic que va tenir lloc durant el segle xviii. L'edifici ha estat molt modificat i és format per una planta baixa i un primer pis amb coberta a doble vessant.

## Referències

* 1 2 «Cal Pèl Roig | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 6 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Cal Pèl-roig en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Buenavista del Norte

Buenavista del Norte és un municipi de l'illa de Tenerife, a les illes Canàries.

## Economia

L'economia de Buenavista aquesta basada històricament en l'agricultura. L'explotació turística, impulsada per l'activitat de tot l'arxipèlag, està canviant aquesta base econòmica passant a ser el turisme la major font d'ingressos dels habitants del municipi.
* Sector primari, base històrica de l'economia del municipi centrat en l'agricultura i en la ramaderia de subsistència. L'activitat agrícola ha donat lloc a racons com El Palmar, Las Lagunetas, Las Portelas i els caserius de Masca, Los Carrizales i Teno Alto.
* Sector secundari, pràcticament inexistent. Únicament hi ha alguna activitat artesanal i els serveis tendents al manteniment primari de les instal·lacions.
* Sector de serveis, el nou motor econòmic del municipi centrat en el turisme i en l'explotació dels recursos naturals i socials.

## Història

Buenavista del Norte és un dels pocs municipis de Canàries que compta amb Acta Fundacional pròpia, datada en 1513. Però està constatat documentalment que l'11 de març de 1498 ja Buenavista tenia identitat pròpia, car Alonso Fernández de Lugo en aquesta data va cedir a Diego de Cala unes terres situades en La Fuent del Cuervo, lloc de Buenavista. En 1501, part de les seves terres i la mateixa Fuente del Cuervo van passar a les mans d'altre personatge transcendental: Juan Méndez el Vell, el qual va fundar la hisenda anomenada de la Fuente, a partir de la qual es va articular la distribució del poblament urbà de Buenavista. L'expansió del petit caseriu no va trigar a portar-se a terme i en el nou traçat l'origen andalús de molts dels seus habitants quedava ben palès. Tal és el cas de la creació del barri de Triana, que vindria a recordar al més famós de Sevilla. No obstant això, l'aportació poblacional més important tenia origen lusità, i així ho demostra el fet que el primer llibre parroquial, començat en 1512, aparegui escrit en portuguès. La construcció de l'Església de Nostra Senyora dels Remeis vindria a reforçar la identitat del nou nucli de població.

## Vegeu també

* Punta de Teno
# Buendía

Buendía és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Vicente Obispo Ballesteros | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Vicente Obispo Ballesteros | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'ajuntament
* Activitats d'aventura i turisme rural
* Buendía a pueblos de españa Arxivat 2008-05-01 a Wayback Machine.
# Cal Carpa

Cal Carpa, conegut també com a Perfumeria Porta, per una botiga amb aquest nom que hi va ser molts anys, és un edifici modernista obra de Pere Caselles i Tarrats, monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Reus (Baix Camp).

## Descripció

És un edifici de planta baixa i tres pisos construït pel notari Joan Carpa Calbó al carrer de Monterols, llavors anomenat de Marià Fortuny, l'any 1905. Edificat en un solar molt estret, només deixa lloc a dues obertures per planta, que a la segona s'agrupen en una de sola. Entre els balcons de la primera planta hi ha una tija vegetal que passa pel darrere d'una de les franges de l'encoixinat amb què es decora la façana, i es desplega de forma simètrica cap a les llindes de les portes dels balcons, i ocupa amb fulles recaragolades l'espai lliure sota el balcó del segon pis. A destacar també el treball de forja de la barana del primer pis, una barana de secció bombada a la que se li han aplicat fulles de xapa retallada. La decoració de la segona planta és molt senzilla, i a la tercera reapareix la pedra treballada en la decoració de les llindes dels balcons, que es perllonga cap al voladís de la façana.
Malgrat les reformes realitzades als baixos, s'ha deixat a la vista una mostra de la columna de fosa fabricada a la foneria de Josep Blanch, de Reus, que se situa descentrada respecte a l'entrada, amb un fust i un capitell, i pensada per deixar-la exempta des d'un principi.

## Referències

* ↑ «Perfumeria Porta». [Consulta: 15-IX-2014].
* ↑ March Barberà, Jordi. «Catàleg de l'arquitectura modernista de Reus» A: Arquitectura modernista a Reus. Reus: Pragma, 2003. Pàg. 86. ISBN 8493315125
* ↑ Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 10. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 81. ISBN 9788409559398.
# Burroïta

La burroïta és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom de la mina Burro, als Estats Units, la seva localitat tipus.

## Característiques

La burroïta és un òxid de fórmula química Ca₂(NH₄)₂(V$_{10}$O$_{28}$)·15H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016, i la primera publicació data del 2017. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 2.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb el número de catàleg: 66299 (holotip) and 66300 (cotip).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Burro (C-SR-13 Mesa), situada al districte Slick Rock, al comtat de San Miguel (Colorado, Estats Units). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral. Sol trobar-se associada a altres minerals com la montroseïta i la corvusita.

## Referències

* ↑ «Burroite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 novembre 2019].
# Búnquer de Can Vall-llosera

El Búnquer de Can Vall-llosera és una obra del municipi de Vidreres (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una estructura rectangular mig soterrada feta de formigó que presenta dues entrades, una a cadascun dels costats llargs del rectangle. La part central o de refugi antiarei té un seguit de sis finestretes minúscules. Les galeries que baixen cap al pis inferior són fetes de rajol i bigues de fusta disposades en rampa fins al búnquer.

## Història

Durant la Guerra Civil Espanyola, des de la primavera de 1938, Can Vall-llosera era el lloc de residència de les autoritats militars que treballaven al camp d'aviació del pla de Vidreres, situat en els camps veïns. El refugi existent era destinat al quarter de comandament.
Per a la construcció del camp es va destruir una masia, Can Puig, es van desviar petits cursos fluvials i es van aplanar artificialment camps i finques properes al bosc de Can Puig. L'aparellador Víctor Gasull fou qui dirigí les obres, a més de les dels camps de Celrà i Puigcerdà.
En total, va haver-hi quatre grans bombardejos a la zona que van provocar algunes baixes militars, civils i materials, i es van malmetre alguns masos.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Búnquer de Can Vall-llosera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].
# Neurocrani

El neurocrani és una de les dues parts diferenciades del crani. És un conjunt de vuit ossos destinats a protegir el cervell i el tronc cerebral. Aquests són:
* Os frontal
* Ossos parietals
* Os occipital
* Os esfenoide
* Ossos temporals
* Os etmoide.
La volta cranial queda dins el neurocrani.
Viccionari