OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El año de la furia

El año de la furia (lit. ‘L'any de la fúria’) és una pel·lícula dramàtica hispano-uruguaiana de 2020 dirigida per Rafa Russo i protagonitzada per Alberto Ammann, Joaquín Furriel, Daniel Grao, Martina Gusman, Sara Sálamo i Maribel Verdú.

## Argument

Ambientada al Montevideo de 1972, un any abans del cop d'estat de 1973, l'obra segueix la vida de diversos personatges: els guionistes de televisió Diego i Leonardo, el militar i torturador Rojas, la prostituta Susana, l'espanyola antifranquista i hostalera Emilia, i la filla d'aquest últim, la lluitadora política Jenny.

## Repartiment

* Alberto Ammann com a Diego
* Joaquín Furriel com a Leonardo
* Daniel Grao com a Rojas
* Martina Gusmán com a Susana
* Sara Sálamo com a Jenny
* Maribel Verdú com a Emília
* Paula Cancio com a Lidia
* Miguel Ángel Solá com a Silveira
* Sebastián Iturria com a Sergio
* Juan Martín Gravina com a editor del Marcha

## Producció

La pel·lícula és una coproducció hispano-uruguaiana de Gona, Aliwood Mediterrani Produccions i Cimarrón, amb el suport d'Ibermedia, ICAA i RTVE. Es va rodar a Montevideo (escenes exteriors) i Madrid (escenes interiors).

## Estrena

La pel·lícula es va presentar a la 65a edició de la Setmana Internacional de Cinema de Valladolid (Seminci) a l'octubre de 2020. Distribuïda per Filmax, es va estrenar a les sales de cinema d'Espanya el 28 de maig de 2021.

## Recepció

El diari El País va considerar la pel·lícula com una «més que digna aproximació al cinema polític, amb marcats tints melodramàtics». Alberto Luchini del diari espanyol El Mundo va qualificar la pel·lícula amb 3 de 5 estrelles, va destacar els seus personatges realistes, retratats amb múltiples arestes i sense maniqueisme, com el millor de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «"El año de la furia", la película de un español que transcurre en una Montevideo peligrosa» (en castellà). El País, 16-08-2022. [Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ «"El año de la furia": la antesala del horror en Uruguay» (en castellà). Página12, 14-12-2021. [Consulta: 30 abril 2023].
* 1 2 Jiménez, Jesús. «'El año de la furia', la amistad y el amor en tiempos de la dictadura uruguaya» (en castellà). RTVE, 28-10-2020. [Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ Úbeda-Portugués, Alberto. «Los estrenos del 28 de mayo. ‘El año de la furia’. La vida peligrosa». Aisge, 25-05-2021. [Consulta: 7 octubre 2024].
* 1 2 Rivera, Alfonso. «Review: The Year of Fury». Cineuropa.org, 28-05-2021. [Consulta: 7 octubre 2024].
* ↑ «‘El año de la furia’ – estreno en cines 28 de mayo» (en castellà). Audiovisual451, 24-05-2021. [Consulta: 7 octubre 2024].
* ↑ Ocaña, Javier. «‘El año de la furia’, acercamiento melodramático al Uruguay de la predictadura» (en castellà). El País, 28-05-2021. [Consulta: 7 octubre 2024].
* ↑ Luchini, Alberto. «El año de la furia: vidas cruzadas en Uruguay bajo el yugo militar» (en castellà). El Mundo, 26-05-2021. [Consulta: 7 octubre 2024].
# Naoto Otake

Naoto Otake (Prefectura de Shizuoka, Japó, 18 d'octubre de 1968) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Naoto Otake va disputar 1 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Roc de Mallorca

El Roc de Mallorca és un cim de 443 m alt del terme comunal rossellonès de Castellnou dels Aspres, a la Catalunya Nord.
Està situat al sud i damunt mateix del poble de Castellnou dels Aspres. Estava coronat per una torre des de la qual s'havien llançat atacs al poble i castell de Castellnou
Aquest cim esta inclòs a la Llista dels 100 cims de la FEEC, cosa que l'ha fet ruta freqüent d'itineraris excursionistes.

## Referències

* ↑ «El Roc de Mallorca en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-14. [Consulta: 10 agost 2016].
* ↑ El repte dels 100 cims
# Cynoglossus pottii

Cynoglossus pottii és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes del Mar Roig.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Serra del Castell (Granera)

La Serra del Castell és una formació muntanyosa del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situada a la part central del terme, just al nord del Barri del Castell. En el seu extrem meridional hi ha el Castell de Granera i en el nord-oriental, el Serrat de les Forques i el Collet de Llebre.
# Eldin Hadžić

Eldin Hadžić Osmanović (Sarajevo, Bòsnia i Hercegovina, Iugoslàvia, 14 d'octubre de 1991), conegut esportivament com a Eldin, és un futbolista nacionalitzat espanyol, encara que nascut en el territori que actualment és Bòsnia i Hercegovina. A causa de la guerra de Bòsnia ell i la seva família varen emigrar al País Valencià, i es van assentar a Catral, al Baix Segura. Juga com a centrecampista o extrem al CF Intercity.

## Referències

* ↑ «Priča porodice Hadžić za filmski scenarij» (en bosnià). Sport Sport, 31-10-2014. [Consulta: 1r novembre 2014].
* ↑ «Eldin Hadzic, jugador del Hércules hasta 2016» (en castellà). Diario Información, 03-10-2012 [Consulta: 2 desembre 2014].
# Clio (Alabama)

Clio és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 2.206 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clio tenia 2.206 habitants, 434 habitatges, i 278 famílies. La densitat de població era de 84,7 habitants/km².
Dels 434 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,2% hi vivien parelles casades, en un 20,3% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 32,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,1% tenia menys de 18 anys, un 14,2% entre 18 i 24, un 44,8% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones hi havia 296,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 347,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 17.417 $ i la renda mediana per família de 23.594 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.500 $ mentre que les dones 18.021 $. La renda per capita de la població era de 6.296 $. Aproximadament el 30,3% de les famílies i el 40,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
Viccionari
# Roc de Montpedrós

El Roc de Montpedrós és una roca i una cinglera del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori de l'antiga caseria de Segan.
Es troba a l'esquerra de la llau de Perauba, al vessant sud-occidental del Montpedrós.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cromlec

Un cromlec és un monument megalític, format per pedres o menhirs clavats en el sòl i que adopten una forma circular o el·líptica, voltant un terreny. Hi ha presència de cromlecs a la Gran Bretanya, la Bretanya, el Llenguadoc, la península Ibèrica, Dinamarca i Suècia.
Anteriorment el nom, que deriva de l'irlandès crom leach (lloses corbades) definia els dolmens.
Es van construir durant el neolític, entre 3500 i 2000 a. C. aproximadament. Segons els experts, possiblement eren santuaris. També es diu que tenien una funció astrològica per indicar les estacions. Un dels més populars i més coneguts és el cromlec de Stonehenge, a Anglaterra. A Catalunya s'ha descobert per exemple el recinte de mas Baleta, als estanys de La Jonquera

## Referències

* ↑ «Cromlec». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Burl, Aubrey. A Guide to the Stone Circles of Britain, Ireland and Brittany (en anglès). Yale University Press, 2005, p. 287. ISBN 0300114060.
* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.147. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 28 novembre 2014].
* ↑ The Chambers Dictionary (en anglès). Allied Publishers, 1998, p. 388. ISBN 8186062254.
* ↑ «Artes Figurativas I». A: Enciclopedia Temática Sopena (paper) (en castellà). Traducció de l'Enciclopedia Generale "Le Nove muse" de S.A.I.E. Editrice. Barcelona: Editorial Ramon Sopena, S.A., 1982, p.22. ISBN 84-303-0967-5 [Consulta: 15 desembre 2014].
* ↑ Josep Tarrús i Galter Enric Carreras i Vigorós «El complex prehistòric dels Estanys. Mas Baleta III. Els treballs entre 2004-2005 (La Jonquera, Alt Empordà)». Vuitenes jornades d'arqueologia de les comarques de Girona Roses, 6-7 octubre 2006, pàg. 89-93.

## Vegeu també

* Cromlec de Pins Rosers
* Cròmlech dos Almendres

## Bibliografia

* Alimen, Maria-Henriette; Marie-Joseph, Steve. Prehistoria (en castellà). Mexico DF, Madrid i Buenos Aires: Siglo XXI, 1970 (Historia universal, volum 1). ISBN 84-323-0034-9.
# Cynoglossus melampetalus

Cynoglossus melampetalus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes de la Xina.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Serralada de la Ramada

La Serralada de la Ramada (en castellà Cordillera de la Ramada), però també anomenada Cordón de la Ramada, és una serralada de la província argentina de San Juan, a la frontera amb Xile, que forma part dels Andes. El seu cim més alt és el Mercedario amb 6.720 msnm.
La primera ascensió de bona part dels seus cims va tenir lloc per una expedició polonesa organitzada per la Tatra Society el 1934. Aquesta expedició fou liderada per Konstanty Jodko-Narkiewicz i també en formaren part S. W. Daszynski, J. K. Dorawski, A. Karpinski, S. Osiecki i W. Ostrowski. Van escalar el Mercedario, l'Alma Negra, el Pic Polaco, La Mesa, i el Cerro Ramada.
La serralada és clarament visible des de l'Aconcagua, el cim més alt del continent amb els seus 6.962 msnm, que es troba uns 100 km al sud del Mercedario. Grans glaceres arriben fins als 4.000 m, en especial a La Mesa.

## Mountains

* Mercedario, 6.720 m, el vuitè cim més alt dels Andes, conegut a Xile com El Ligua.
* Ramada Norte, 6.500 m
* Cerro del Nacimiento, 6.493 m
* Alma Negra, 6.290 m
* Cerro Ramada, Argentina i Xile, 6.200 m
* La Mesa, 6.200 m
* Pic Polaco, 6.001 m

## Referències

* ↑ S. W. Daszynski, "A Polish Expedition to the High Andes," The Geographical Journal 84 (1934): 215-223. ISSN 1475-4959. JSTOR 1785755. OCLC 51205408. "This concluded the mountaineering programme of the expedition in the Cordillera de la Ramada. All the peaks were climbed for the first time and mapped to a fair degree of accuracy. Cairns were erected on the summits of Mercedario, Cerro Ramada, and Alma Negra. There remained only the last point of the programme, the climbing of the Aconcagua, which was some 80 miles in a straight line to the south of the Ramada. ["Amb això va concloure el programa de muntanyisme de l'expedició a la Serralada de la Ramada. Tots els cims foren escalats per primera vegada i es cartografia amb un grau raonable de precisió. Es van erigir cairns als cims del Mercedario, Cerro Ramada i Alma Negra. Sols quedava el darrer punt del programa, l'escalada de l'Aconcagua, situat unes 80 milles en línia recta cap al sud de la Ramada."]
* 1 2 Christabelle Dilks, Footprint Argentina, p. 242 en línia
* ↑ Anales de la Universidad de Chile (1928), p. 620: "...debido a los cerros gigantescos, se han formado grandes glaciares que terminan a 4000 m."
* ↑ Dilks, op. cit., p. 212
* ↑ Norris McWhirter, The Guinness Book of Answers (1985), p. 15
* 1 2 Frédéric Hartemann, Robert Hauptman, The mountain encyclopedia: an A-Z compendium of more than 2,300 terms, concepts, ideas, and people (Scarecrow Press, 2005), p. 18: "Alma Negra 6290 m, 20636 ft... Pico Polaco 6001 m, 19688 ft"
* ↑ Hartemann & Hauptman, op. cit., p. 255: "Cerro Ramada 6410 m, 21020 ft, Andes, Argentina & Chile"
# Eldest

Eldest és la segona entrega de la trilogia El Llegat, escrita per Christopher Paolini i la seqüela d'Eragon. Es va publicar per primera vegada en tapa dura el 23 d'agost de 2005 i es va publicar en rústica el setembre de 2006. L'octubre del 2005, va ser editat per La Galera i Roca Editorial. La traducció catalana és de Jordi Vidal i Tubau. Eldest s'ha publicat en un format audiobook, i com a ebook. Igual que Eragon, Eldest es va convertir en El més venut del New York Times. El 26 de setembre de 2006 es va publicar una edició de luxe de Eldest, que incloïa informació i obres noves tant de l'il·lustrador com de l'autor. Altres edicions de Eldest es tradueixen a diferents idiomes.
Eldest explica la continuació del viatge d'Eragon, el Shur'tugal (genet de drac), i la seva dragona Saphira després de la batalla de Farthen Dûr. Eragon, Saphira, Arya, Orik i uns acompanyants nans es dirigeixen a Ellesméra perquè Eragon pugui completar la seva formació. Mentre tot això succeeix, el rei Galbatorix té els seus plans que van en un altre sentit.
Les crítiques van assenyalar les similituds entre Eldest i altres obres com El Senyor dels Anells, mentre elogiaven els temes del llibre, com ara l'amistat. i honor. Diverses d'aquestes ressenyes comentaven l'estil i el gènere de Eldest, mentre que altres consideraven la possibilitat d'una adaptació cinematogràfica similar a la primera pel·lícula.

## Referències

* ↑ Paolini, Christopher. Eldest paperback. Random House Children's Books, 13 March 2007. ISBN 978-0375840401.
* ↑ Eldest audiobook. ISBN 0307280721.
* 1 2 «Eldest eBook». eBooks.com. [Consulta: 29 octubre 2007].
* ↑ Paolini, Christopher. Eldest — Deluxe edition. Random House Children's Books, 2006. ISBN 037594060X.
* ↑ «Eldest». Gailivro. Arxivat de l'original el 2007-12-05. [Consulta: 12 novembre 2007].
* ↑ «Detail Buku». Gramedia Pustaka Utama. Arxivat de l'original el 2008-12-07. [Consulta: 13 novembre 2007].
* ↑ Reviews of Eldest. Knopf Books for Young Readers, 23 August 2005. ISBN 978-0-375-82670-2.
* ↑ «Eldest (Inheritance Cycle #2)». Barnes & Noble.com. [Consulta: 21 gener 2008].
* ↑ «BookBrowse reviews of Eldest». BookBrowse. [Consulta: 23 setembre 2007].
* ↑ «Eragon films review». Hollywood Video. Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 12 juliol 2007].
Viccionari
# Cal Berenguer de Vilagrasseta

Cal Berenguer de Vilagrasseta és una obra del poble de Vilagrasseta, al municipi de Montoliu de Segarra (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge situat fora del nucli del poble, aïllat de qualsevol edificació, vora la carretera Cervera-La Guàrdia Lada. Aquest edifici es presenta de planta rectangular, distribuïda en planta baixa, primer i segon pis, amb coberta exterior a doble vessant.
La porta d'accés a l'edifici se situa a un costat de la façana principal, i s'estructura a partir d'un arc de mig punt resseguit per un treball amb maó disposat en cantells. Aquesta estructura i decoració es repeteix en totes les obertures de l'edifici. També disposa, a la seva façana principal, d'una cornisa de separació entre el primer i segon pis realitzada amb cantell de maó; així com, destacant, una altra, sota el ràfec de la coberta de l'edifici, també realitzada amb cantells de maó, L'obra presenta un parament arrebossat, amb decoració de maó, a les cornises i obertures de l'edifici.

## Referències

* ↑ «Cal Berenguer de Vilagrasseta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2015].
# Ruth (cràter lunar)

* Aquest article tracta sobre un cràter de la Lluna. Si cerqueu un cràter del planeta Venus, vegeu «Ruth (cràter)».
Ruth és un petit cràter d'impacte de la Lluna situat a la part oriental de l'Oceanus Procellarum. Es troba a l'est de la parella de cràters formada per Krieger i Van Biesbroeck. Un altre cràter una mica més gran, Rocco, es troba a escassa distància cap al nord-nord-est.
* Localització de Ruth (centre dreta de la imatge)
* Van Biesbroeck, Rocco i Ruth envoltant a Krieger
És un cràter amb forma de copa, amb una mínima plataforma central. A l'igual que el veí cràter Rocco, apareix nítidament marcat sobre la superfície de la mar lunar, sense signes evidents d'erosió.
Segons el document de la NASA RP-1097, Ruth és una impacte menor el nom del qual originalment només es feia servir en connexió amb el Lunar Topophotomap 39A1 / S1, mapa en el qual ja apareixia retolat

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Cyprichromis microlepidotus

Cyprichromis microlepidotus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És endèmic del nord del llac Tanganyika (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Cyprichromis microlepidotus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Brichard, P. Cichlids and All the Other Fishes of Lake Tanganyika (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866226677.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Loiselle, Paul V. (1995). The Cichlid Aquarium. Alemanya: Tetra Press. ISBN 1-56465-146-0.
* Maréchal, C. i M. Poll 1991. Cyprichromis. p. 71-72. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Takahashi, T. 2003: Systematics of Tanganyikan cichlid fishes (Teleostei: Perciformes). Ichthyological Research, 50(4): 367-382.
* Takahashi, T. 2004: Phylogenetic analysis of Cyprichromini (Perciformes: Cichlidae) endemic to Lake Tanganyika and validation fo the genus Paracyprichromis. Ichthyological Research, 51(1): 1-4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Siles

Siles és un municipi de la província de Jaén, Andalusia, limitant amb la província d'Albacete. Posseeix 2.477 habitants segons l'últim cens disponible (INE 2005). Gran part del seu terme municipal es troba dins del Parc Natural de la Serra de Cazorla.
# Eleccions al Landtag de Baviera de 1998

Les eleccions al Landtag de Baviera de 1998 van ser guanyades novament per la Unió Social Cristiana de Baviera (CSU) amb majoria absoluta. La situació parlamentària no va variar gaire respecte a les eleccions anteriors
| Partit | Percentatge | Escons |
| CSU | 52,9 | 123 |
| SPD | 28,7 | 67 |
| Els Verds | 5,7 | 14 |
| FPD | 1,7 | - |
| Die Republikaner | 3,6 | - |
# Colònia de Nigèria

«Colònia de Nigèria» té aquests significats:
* Colònia de Lagos 1861-1906
* Colònia i Protectorat de Nigèria del Sud, 1906-1914
* Colònia i Protectorat de Nigèria, 1914-1954
# Can Balcells (Alella)

Can Balcells és un edifici d'Alella (Maresme) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una edificació d'estil neoclàssic situada en plena urbanització de la Creu de Pedra. L'edifici consta de planta gairebé quadrada, si bé s'allarga cap a llevant amb el porxo amb terrassa adossat en aquest costat. Té una alçada de planta baixa, pis i golfes, amb la crugia central més elevada amb coberta a quatre aigües -les crugies laterals tenen coberta a tres vessants-. La façana principal, orientada a migdia, està estructurada verticalment en eixos de composició on s'agrupen les obertures, i horitzontalment en cornises que separen les diferents plantes. Cal destacar les balconeres de la planta pis, amb un balcó en posició central amb una barana de ferro i dos parells de mènsules de pedra a la part inferior. La façana lateral de llevant és similar a la principal, amb tres eixos verticals amb les corresponents balconeres que surten al porxo i a la terrassa superior respectivament. La façana nord és més pobre i la de ponent és gairebé opaca. La part més representativa del conjunt és la zona de les golfes. Els cossos laterals tenen unes petites obertures geminades, centrades als corresponents eixos de composició, que queden amagades per ràfec caracteritzat per la successió de tirants de puntals de fusta que sostenen el vol de la coberta. Aquesta mena de barbacana crea una zona d'ombra que recorre les façanes donant una imatge d'unitat trencada pel cos central que en sobresurt. Hi trobem tres finestres agrupades de proporcions verticals a la zona de les golfes de la façana principal que es reprodueix a la façana posterior, i està rematat per una cornisa emmotllurada amb elements decoratius vegetals. Cal destacar el jardí que envolta la façana.

## Referències

* ↑ «Can Balcells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].