OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La petita que fa mitja

La petita que fa mitja és una pintura a l'oli sobre tela de Josep Obiols i Palau dipositada al Museu de Montserrat (Monestir de Montserrat, el Bages), la qual fou pintada l'any 1938.

## Context històric i artístic

Nascut l'any 1894, Obiols va ésser deixeble de Torres i Garcia i en la seua jovenesa rebé una forta influència d'Aragay i Xavier Nogués. En tornar de Florència, on va residir en 1920-1921 amb el poeta Carles Riba, ja havia adquirit el seu estil de pintor muralista típic del Noucentisme. Les seus composicions en edificis públics i privats (la Biblioteca Popular de la Dona el 1922, la Casa Guarro de Sarrià el 1923, la cúpula del vestíbul de Correus el 1925) plasmen una Catalunya idealitzada, de paisatges serens, plena d'infants, de garlandes, d'àngels músics, característiques que feren dir a Joan Teixidor: "Més que la recerca de nous valors plàstics, a Obiols li interessa l'aprofundiment dels antics." Durant la darrera Guerra Civil Espanyola treballà per a la Generalitat de Catalunya com a il·lustrador de cartells, de revistes i de L'Auca del noi català antifeixista i humà (amb dibuixos a ploma acolorits que serví com a instrument de propaganda a l'estranger), i com a autor dels murals de la Conselleria de Finances (avui a l'anomenat Saló de Cònsols de la Cambra de Comerç) sobre els temes medievals de Les Drassanes de Barcelona i La Taula de Canvi. Després de la guerra, altre cop actuà com a muralista al Monestir de Montserrat (1943-1951), a l'Església Parroquial de Sarrià i a la Sala del Bon Govern de l'Ajuntament de Barcelona (1960).

## Descripció

Aquest quadre, tot i ésser un oli, conserva les harmonies delicades i els tons terrosos típics de la pintura mural, que ací l'ajuden a expressar la gràcia casolana de la cadira catalana de fusta tornejada i seient de balca, només mostrada fragmentàriament, i la tendresa i alegria de la infantesa. Els personatges d'Obiols, tal com va escriure Alexandre Cirici i Pellicer, no saben ésser ni vells ni dolorosos, i l'ombra no sap envair els seus espais.

## Referències

* 1 2 3 Barral, Xavier i Vicens, Francesc, 2002. 100 Obres de Pintura Catalana. Editorial Pòrtic, Barcelona. ISBN 8473067908. Pàgs. 192-193.
* ↑ Sala, Margarida (coor.). Centenari Josep Obiols (1894-1994). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1994. Pàg. 8.

## Enllaços externs

* Una exposició reuneix 50 obres que retraten nens Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine. (català)
# Lachesis

Lachesis és un gènere de serps verinoses de las subfamília dels crotalins pròpies d'Amèrica.

## Taxonomia

El gènere Lachesis inclou 4 espèciesː
* Lachesis acrochorda (García, 1896)
* Lachesis melanocephala Solórzano & Cerdas, 1986
* Lachesis muta (Linnaeus, 1766)
* Lachesis stenophrys Cope, 1875

## Referències

* ↑ Reptile Database
# Lachlan Morton

Lachlan Morton (Port Macquarie, Nova Gal·les del Sud, 1 de febrer de 1992) és un ciclista australià, professional des del 2011 i actualment a l'equip EF Education First. El seu germà Angus també s'ha dedicat al ciclisme professionalment.
El 2021, mentre se celebrava el Tour de França, va dur a terme The Alt Tour, consistent en fer el mateix recorregut que la competició; però en solitari i dormint al ras. A més, a diferència dels ciclistes competidors, també feia els trasllats entre la fi d'una etapa i l'inici de la següent en bicicleta. En total, va cobrir 5.510km en 18 dies seguits.

## Palmarès

* 2010
** 1r al Tour de l'Abitibi i vencedor de 2 etapes
* 2013
** Vencedor d'una etapa al Tour de Utah
* 2015
** 1r al Mount Evans Hill Climb
* 2016
** 1r al Tour de Gila i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour de Utah i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa al Cascade Classic
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Hokkaidō
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Tour de Utah

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. 90è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2020. 111è de la classificació general

## Referències

* ↑ «The Alt Tour». [Consulta: 13 juliol 2021].
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès als procyclingstats.com
# La Feixeta (Serradell)

La Feixeta és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Serradell.
Està situat al nord de Serradell, a l'extrem sud-occidental del Serrat del Ban, damunt i a llevant de la llau de la Font, damunt d'Espluguell i de l'Espluga Llonga.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# La Mata (Toledo)

La Mata és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Carriches i Santa Olalla (Toledo) al nord, Carmena a l'est, El Carpio de Tajo al sud i Mesegar de Tajo a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.010 | 988 | 998 | 991 | 967 | 978 | 948 | 948 | 962 | 953 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Pedro Gómez Rubio | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Pedro Gómez Rubio | CDS | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Pedro Gómez Rubio | CDS | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Pedro Gómez Rubio | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Pedro Gómez Rubio | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | José Valdivieso Gómez | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | María Ángeles Delgado Gómez | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | María Ángeles Delgado Gómez | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Lamont (cràter)

Lamont és un sistema de crestes baixes en la superfície del Mare Tranquillitatis, que és molt probablement un cràter d'impacte submergit. Es troba al sud-est del cràter Aragó.
Lamont té la forma de dos anells aproximadament concèntrics, però incomplets, amb un diàmetre interior de 60 km i un diàmetre exterior de 120 km (el diàmetre oficial és de 75 km). Les crestes irradien lluny del centre de Lamont, excepte en els quadrants est i oest. El sistema de crestes del brocal presenta només uns pocs centenars de metres d'altura, amb una amplària que fa una mitjana de 5 km, sent una mica més gruixuda al sud-est. Aquest cràter només és fàcilment visible amb angles baixos d'il·luminació, quan les ombres destaquen les característiques del terreny.
Està associat amb una concentració de massa (mascon), una regió sota la superfície de material de major densitat.
| Entorn de Lamont. Fotografia de la missió Lunar Reconnaissance Orbiter | Fotografia de la missió Clementine (1994). Colors virtuals |

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Lamont (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon».
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 21 juny 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Lamont» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-30. [Consulta: 21 juny 2018].
# Lajos Balthazár

Lajos Balthazár (Budapest, 30 de juny de 1921 - Budapest, 1 de febrer de 1995) fou un tirador d'esgrima hongarès, especialista en espasa, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1948, a Londres, i 1952, a Hèlsinki, quedà eliminat en sèries en les proves del programa d'esgrima. El 1956, a Melbourne, guanyà la medalla de plata en la prova d'espasa per equips, mentre en la prova espasa individual quedà eliminat en semifinals.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món d'esgrima, dues de plata i una de bronze, entre les edicions de 1955 i 1958.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Lajos Balthazár». [Consulta: 23 novembre 2023].
# Lantanita-(Nd)

La lantanita-(Nd) és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en al·lusió a la seva composició, que conté elements de sèrie dels lantànids, amb neodimi (Nd) com a element dominant.

## Característiques

La lantanita-(Nd) és un carbonat de fórmula química (Nd,La)₂(CO₃)₃·8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1979. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Els cristalls són en forma de plaques, aplanats en {010}, mostrant {001}, {010}, {100}, {101} i {121}, de fins a 3 mil·límetres. Comunament es troba com una escorça pulverulenta. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2,5 i 3. És una espècie isostructural amb la lantanita-(La) i la lantanita-(Ce).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lantanita-(Nd) pertany a «05.CC - Carbonats sense anions addicionals, amb H₂O, amb elements de terres rares (REE)» juntament amb els següents minerals: donnayita-(Y), ewaldita, mckelveyita-(Y), weloganita, tengerita-(Y), kimuraïta-(Y), lokkaïta-(Y), shomiokita-(Y), calkinsita-(Ce), lantanita-(Ce), lantanita-(La), adamsita-(Y), decrespignyita-(Y) i galgenbergita-(Ce).

## Formació i jaciments

És un mineral secundari poc freqüent, format normalment per l'alteració i la meteorització de minerals que contenen elements de terres rares. Va ser descoberta a Curitiba, Paranà (Brasil).

## Referències

* ↑ «Lanthanite-(Nd)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 maig 2016].
* 1 2 «Lanthanite-(Ce)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 12 maig 2016].
# Sulfur de bari

El sulfur de bari, BaS, és un compost inorgànic iònic format per cations Ba$^{2+}$ i anions sulfur S$^–$. La seva estructura cristal·lina és cúbica, tipus: clorur de sodi.

## Preparació

L'obtenció del sulfur de bari es realitza mitjançant la reacció de reducció del sulfat de bari amb carboni que produeix, també, diòxid de carboni.
    BaSO₄ + 2C → BaS + 2CO₂

## Aplicacions

El sulfur de bari és un dels compostos de bari més importants, ja que és el precursor del carbonat de bari, BaCO₃, i del pigment lithopone, ZnS/BaSO₄.

## Bibliografia

* LIDE D.R. (Ed.) Handbook of Chemistry and Physics. CRC Press. 77th Ed. (1996-1997) New York
* SCIENCELAB http://www.sciencelab.com/xMSDS-Barium_sulfide-9923005 Arxivat 2009-12-08 a Wayback Machine.
* SIGMA-ALDRICH http://www.sigmaaldrich.com/catalog/search/ProductDetail/ALDRICH/523437/
# El Reusense (1882)

* Per a altres significats, vegeu «El Reusense (1870)».
El Reusense: periódico semanal de intereses locales, comerciales y literatura va ser un periòdic que va sortir a Reus l'any 1882.

## Història

La publicació va treure el seu primer número el 15 de novembre de 1882 i es definia com un informatiu comercial. Es presentava també com a literari "para responder a los deseos de todos". Tenia diverses seccions fixes: "Sección local" on parlava de temes municipals referits quasi sempre al comerç i a la indústria. "Revista comercial" amb les cotitzacions del mercat de Reus, i notícies sobre empreses i indústries locals i comarcals. Una "Sección editorial" que es va repetir en tots els números, publicava notes diverses sobre educació física, emigració, temes agrícoles, consells als empresaris i d'altres. La secció "Diversiones públicas" anunciava representacions teatrals i espectacles i en feia la crítica. Totes les col·laboracions anaven sense signar, excepte els articles literaris que signava sempre Faustí Planàs. L'últim número conegut és el 8, del 24-XII-1882.

## Aspectes tècnics

Sortia setmanalment, en format doble foli i quatre pàgines a quatre columnes. L'última pàgina era sempre d'anuncis. El número solt valia 5 cèntims, i la subscripció era de 25 cèntims al mes. S'imprimia a La Imprenta del Centro d'Esteve Pàmies i els punts de subscripció eren la llibreria de Joan Grau Gené i el quiosc de Pau Bolart. La llengua era la castellana, però la secció literària va publicar alguns articles i poemes en català. L'historiador de la premsa reusenca Francesc Gras i Elies diu que va ser el segon periòdic que va sortir a la ciutat amb el mateix títol.

## Localització

* Els exemplars coneguts són a la Biblioteca Central Xavier Amorós de Reus.

## Referències

* ↑ "Nuestro programa". 15-XI-1882, p. 1
* ↑ Gras i Elies, Francesc. El periodismo en Reus desde 1813 hasta nuestros días. Tarragona: Tipografía de F. Arís e Hijo, 1904, p. 37.
* ↑ «El Reusense». catàleg Argus. [Consulta: 3-XII-2018].

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939
# L'Anunciació (1598, Museu Thyssen)

L'anunciació a la Verge Maria, realitzada entre 1596 i 1600, i que es troba en el Museu Thyssen-Bornemisza, es una obra d'El Greco, unànimement considerada autògrafa d'aquest artista.

## Tema de l'obra

L'Anunciació és l'episodi que relata l'aparició de l'arcàngel Gabriel, per tal d'anunciar a la Verge Maria que seria mare de Jesús per obra de l'Esperit Sant. Aquest episodi només està referit a l'Evangeli segons Lluc, Lc.1:26-38.

## Anàlisi de l'obra

Oli sobre llenç; 114 x 67 cm.; Museu Thyssen-Bornemisza, Madrid.
Aquest llenç és un esbós preparatori per a L'Anunciació (Retaule de María de Aragón). Segons Harold Wethey, aquest esbós és una de les millors creacions d'El Greco, només superada pel llenç definitu.
La brillantor i la frescor del colorit són esplèndids. La túnica rosa i el mantell blau de Maria segueixen la tradició iconográfica tradicional. L'Arcàngel Gabriel vesteix d'un verd viu que destaca sobre les seves ales grises, mentre els seus rínxols semblen gairebé daurats. Els àngels de part celestial, que vesteixen de verd, taronja fosc, vermell, rosa i blau pàl·lid, están realitzats amb extraordinària ardidesa. Els querubins grisos creen hermosos contrastos amb els núvols blavosos. Lamentablement, la vora inferior del llenç va ésser retallada, i s'han perdut els graons i el lloc on es recolzava la cistella.

## Procedència

* Col·lecció Pascual, Barcelona

## Vegeu també

* L'Anunciació (El Greco, MNAC)
* L'Anunciació (El Greco, Museu Belles Arts de Bilbao)
* L'Anunciació (Retaules de l'Hospital de Tavera)
* L'Anunciació (Toledo, Ohio)
* L'Anunciació (versions del llenç de Toledo,Ohio)

## Referències

* ↑ Wethey, Harold E. Obra citada, p. 48.
* ↑ Wethey, Harold E. Obra citada, p. 48-49.
* ↑ Frati, Tiziana. Obra citada, p. 111.

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967
* Frati, Tiziana; La obra pictórica completa de El Greco ; Noguer Rizzoli Editores; Milán-Barcelona-1970
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1
# Luis Reyna

Luis Alberto Reyna Navarro (Huánuco, 16 de maig de 1959) és un exfutbolista peruà de la dècada de 1980.
Fou internacional i va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà defensant els colors de Sporting Cristal.

## Referències

* ↑ «1982 FIFA World Cup Spain». Arxivat de l'original el 2013-12-19. [Consulta: 17 maig 2018].
* ↑ Peru - Record International Players Arxivat 2009-02-02 a Wayback Machine. - RSSSF
* ↑ «FIFA profile». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 17 maig 2018].
* ↑ Luis Reyna a National-Football-Teams.com (anglès)
# Atelopus mandingues

Atelopus mandingues és una espècie de granota de la família dels bufònids. Només es coneix de la seva localitat tipus al centre de Colòmbia, a la Reserva Biològica Carpanta, Cundinamarca, a una altitud d'entre 2.900 i 3.350 metres. Es tracta d'una espècie poc comuna.
Viu al bosc nebulós i al pàramo i no tolera la degradació de l'hàbitat. Es reprodueix en rierols de corrents fortes. La seva principal amenaça és la quitridiomicosi, que ha causat un gran impacte en les poblacions d'altres espècies del gènere.

## Referències

* 1 2 «Atelopus mandingues» (en anglès). IUCN Red List. Mariela Osorno-Muñoz, Adolfo Amézquita. 2004. [Consulta: 8 setembre 2014].
# Luis Fajardo Fernández

Luis Fajardo Fernández (? - Granada, 11 d'agost de 1936) fou un polític republicà espanyol. Va ser alcalde de Granada en 1936, durant la Segona República, sent assassinat pels revoltats al començament de la Guerra Civil.
Advocat, va ser el fundador del Partit Republicà Autònom Granadí. Es va unir posteriorment a Esquerra Republicana, sent elegit alcalde de la localitat després de la restauració de la corporació municipal destituïda en 1934, després del triomf del Front Popular en les eleccions de 1936. Va ser nomenat alcalde el 29 de febrer fins a l'1 de juliol, quan va ser succeït per Manuel Fernández Montesinos.
Al costat de Manuel Fernández Montesinos i Carlos Morenillas és autor en 1932 de la ponència "La conveniencia de formar parte de la Mancomunidad Andaluza" sol·licitada per l'ajuntament de Granada per anar a l'Assemblea de Còrdova de 1933 sobre l'Estatut d'Andalusia i en la qual es mostra contrari a la integració de Granada en aquesta autonomia.
En produir-se la revolta que va donar lloc a la Guerra Civil, va ser detingut i més tard, l'11 d'agost, va ser afusellat en les tàpies del cementiri de Granada.

## Referències

* ↑ Hijano del Rio, M. y Ruiz Romero, M., El ideal Andaluz en la Segunda República, pág. 175.

## Enllaços externs

* Carta des de la presó de Luis Fajardo a la seva esposa, fills i germans. (7 d'agost de 1936)
* Los alcaldes de la Granada del siglo XX Arxivat 2006-06-16 a Wayback Machine.
* Carta íntegra de Manuel Luna a Melchor Fernández Almagro Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine., sobre la repressió a Granada durant l'estiu de 1936.
# Lusk

Lusk és un poble (town) i seu del Comtat de Niobrara a l'estat de Wyoming dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Lusk tenia 1.447 habitants, 611 habitatges, i 381 famílies. La densitat de població era de 278 habitants/km².
Dels 611 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 35% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.760 $ i la renda mediana per família de 37.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 17.188 $. La renda per capita de la població era de 15.847 $. Entorn del 9,2% de les famílies i el 14,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lusk». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lusk». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Athanase Dupré

Louis Victoire Athanase Dupré (1808-1869) fou un matemàtic i físic francès conegut pels seus treballs en termodinàmica.

## Vida i Obra

Després de fer el seu ensenyament secundari al institut d'Auxerre, Dupré va ingressar a l'École Normale Supérieure el 1826, on es va graduar el 1829. Immediatament, va obtenir un lloc de professor al Institut de Rennes, on va donar classes de matemàtiques i de física. El 1847 va ser nomenat catedràtic de matemàtiques de la Facultat de Ciències de la universitat de Rennes, institució de la que va ser degà des del 1866.
Va treballar en la teoria de nombres de Legendre i els darrers deu anys de la seva vida en termodinàmica. El 1869 va publicar el llibre pel que és més conegut: Théorie mécanique de la chaleur. També va publicar una quarantena d'articles sobre aquest tema en els Annales de Chimie et de Physique.; els articles en teoria de nombres van ser publicats en el Journal de Mathématiques Pures et Appliquées (1846-1848).

## Referències

* ↑ Fox, Dictionary of Scientific Biography.
* ↑ Petit & Bernard, pàgina 32.
* ↑ O'Connor & Ronertson, MacTutor History of Mathematics.

## Bibliografia

* Kragh, Helge S. Entropic Creation: Religious Contexts of Thermodynamics and Cosmology (en (anglès)). Routledge, 2008. ISBN 978-0-7546-6414-7.
* Petit, Axel; Bernard, Dominique «La physique et les physiciens à la Faculté des Sciences de Rennes de 1840 à 1939» (en (francès)). .. Université de Rennes 1. Arxivat de l'original el 2016-10-30. Arxivat 2016-10-30 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Athanase Dupré» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Fox, Robert. «Dupré, Athanase Louis Victoire». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 29 octubre 2016].