OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista d'episodis d'Avatar: L'últim mestre de l'aire

Avatar: L'últim mestre de l'aire és una sèrie d'animació estatunidenca produïda per la cadena televisiva Nickelodeon i creada per Michael Dante DiMartino i Bryan Konietzko. Fou estrenada el 21 de febrer del 2005 i finalitzà el 19 de juliol de 2008 als Estats Units.
La sèrie consta de 61 episodis, dividits en tres temporades, anomenades "llibres", que prenen el nom dels tres elements que l'Aang, el protagonista, ha d'aprendre a dominar: Aigua, Terra i Foc.

## Temporades

| Temporades | Episodis | Any d'emissió | Any d'emissió |
| Temporades | Episodis | Estats Units | Catalunya |
| Llibre Primer: Aigua | 1-20 | 21 de febrer del 2005 a 2 de desembre del 2005 | 31 de desembre del 2007 a 25 de gener de 2008 |
| Llibre Segon: Terra | 21-40 | 17 de març del 2006 a 1 de desembre del 2006 | 28 de gener de 2008 a 22 de febrer de 2008 |
| Llibre Tercer: Foc | 41-61 | 21 de setembre del 2007 a 19 de juliol del 2008 | 15 de setembre del 2008 a 13 d'octubre de 2008 |

## Referències

* ↑ Avatar: The Last Airbender a IMDb (anglès)
* 1 2 «Guerra entre nacions». Avui, 31-12-2007, p. 54 [Consulta: 3 gener 2019].
* 1 2 3 «Programació». [Consulta: 2 febrer 2019].
* 1 2 «Noves estrenes i vells amics al "Club Super3" i al "MIC3" d'aquesta tardor». CCMA, 12-09-2008 [Consulta: 3 gener 2019].
* 1 2 «Programacions canal k3». [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ «Programacions canal k3». [Consulta: 2 febrer 2019].
# Llengües del baix Cross

Les llengües del baix Cross (o ibibioid) és una branca lingüística de les llengües Delta Cross, de la família lingüística de les llengües Benué-Congo.
L'obolo (200.000 parlants) i les llengües ibibio-efik (4 milions) són les que en tenen més parlants. Les llengües del baix Cross es parlen majoritàriament al sud-est de Nigèria

## Classificació

Aquestes llengües són un grup de llengües estretament emparentades amb les llengües ibibio-efik, que tenen uns quatre milions de parlants, a més de la llengua divergent, obolo que té uns 200.000 parlants.
Les llengües del baix Cross es poden dividir:
* Obolo
* Llengües del baix Cross pròpiament dites (ibibioid): llengües ibibio-efik, ibino, okobo, iko, ebughu, ilue, Enwang-Uda i Usaghade.
Forde and Jones (1950) van considerar l'ibino i l'oro com llengües ibibio-efiks.

## Comparació lèxica

Els numerals per a les diferents llengües del baix Cross són:
    GLOSA Ebughu Efai Ibibio-Efik Usaghade Obolo PROTO- Baj. CROSS AnaangEfikIbibio '1'sɪ̀ŋsɪ̀ŋkèːdkíétkèːdʧɛ̀ngê*ke-ɗĩ~ *ke-nĩ '2'ìbàìbàìbàíbáìbàm̀bàíbà*-ba '3'ìtɛ́ìtɛ́ìtáítáìtáǹtáítá*-tai '4'ìnìàŋìnìàŋìnàaŋínáŋìnàŋǹnìɔ̀ŋínî*-niaŋ '5'ìtîŋìtîŋìtiènítíónìtíònǹʧôngò*-tiã '6'ìtíŋízìŋìtíɡɛ̀sìŋìtiêkeèdítíókíétìtíòkèːdǹʧéːkɛ̀nɡʷèrèɡʷèn*-tiã+kedĩ '7'ìtíŋábàìtáŋìbàìtiâbàítíábáìtíàbàǹʧám̀bàʤàːbà*-tiã-ba '8'ìdɪ́ńátɛ́ìtɔ́ŋ ìtɛ́ìtíâitaítíáitáìtià-ìtáǹʧáńtáʤèːtá*-tiã-tai '9'ìtíŋáníàŋùsúksìŋùsʉ́k-kèedúsúk-kíétùsúkèːdǹʧáǹnìàŋónáːnɡê*5+4 *10-1 '10'lùɡòdùɡùdùòbdúópdùòpnùòpàkɔ̀p̚*-ɗu-ob

## Referències

* ↑ «Benue-Congo Numerals». Arxivat de l'original el 2012-04-05. [Consulta: 28 gener 2013].
# Lluís Revert i Torrellas

Lluís Revert i Torrellas (Girona, 1928 - Barcelona, 22 de maig de 2012) fou un metge català, especialista en nefrologia, de la que se'l considera un pioner a Espanya, i hipertensió arterial. El seu pare era titular de la farmàcia de l'Hospital Militar de Girona i el seu avi, originari de Torroella de Montgrí, el 1878 va fundar la primera farmàcia a Santa Cruz de La Palma. El seu pare va morir durant la guerra civil espanyola i de petit va estudiar amb els Maristes de Girona. De 1946 a 1952 va estudiar medicina a la Universitat de Barcelona i després treballà com a metge d'urgències a l'Hospital Clínic de Barcelona, on es va decantar vers la nefrologia. El 1960 publicà la seva tesi doctoral Insuficiencia renal aguda.
Fou professor de patologia i clínica mèdiques de la Universitat de Barcelona i primer catedràtic de nefrologia de la mateixa universitat, i cap del Servei de Nefrologia de l'Hospital Clínic i Provincial de Barcelona, creat per ell, fins a la seva jubilació el 2000. El 1996 ingressà a la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya. Ha ocupat la Presidència de la Societat Espanyola i Catalana de Nefrologia i del 1984 al 2002 fou membre del Consell Nacional d'Especialitats Mèdiques.
El 1989 va rebre la Medalla Narcís Monturiol de la Generalitat de Catalunya per la seva dedicació a la recerca en el camp de la immunologia renal, de la hipertensió arterial i del metabolisme fosfocàlcic. El 2001 li fou atorgada la Medalla Josep Trueta al mèrit sanitari.

## Links de referència

* Lluís Revert Torrellas | Galeria de Metges Catalans del COMB

## Referències

* ↑ Resum històric i futur de la nefrologia Arxivat 2010-06-25 a Wayback Machine. discurs llegit durant l'ingrés a la RAMC, 1996
* ↑ Currículum Arxivat 2011-09-06 a Wayback Machine. al web de la RAMC
* ↑ El president de la Generalitat lliura les medalles i la placa Josep Trueta al mèrit sanitari, 2001
# Lliga de Fogo de futbol

La lliga de futbol de Fogo (o Campionat regional de futbol de Fogo) és una lliga de futbol de l'illa de Fogo de Cap Verd, organitzada per l'Associació regional de futbol de Fogo (ARFF).
El torneig està compost per dos nivells, la primera i la segona divisió. El campió de la competició té dret a participar en la lliga capverdiana de futbol, l'equip que finalitza en últim lloc descendeix a segona divisió, el seu lloc ho ocupa el campió de la segona categoria i el penúltim juga una promoció contra el segon classificat de segona, i el guanyador obté la plaça per jugar en primera a l'any següent.
La primera divisió es juga seguint un sistema de lliga, els deu equips s'enfronten tots contra tots en dues ocasions, una com a local i una altra com a visitant, sumant un total de 18 jornades. La segona divisió està dividida en dos grups de cinc equips en cadascun d'ells, amb un sistema de lliga. Els dos primers de cada grup juguen una fase final a eliminatòries per determinar qui finalitza primer i ascendeix, i en segon lloc per jugar la fase de promoció.

## Clubs participants temporada 2014/15

| Primera divisió Associação Académica do Fogo Baxada Botafogo FC (Cap Verd) (São Filipe) Cutelinho (Mosteiros) Parque Real No Pintcha Spartak (Aguadinha) União (São Lourenço) Valência (Às-Hortas-São Filipe) Vulcânicos (São Filipe) | Segona divisió ABC de Patim Brasilim Desportivo Cova Figueira Esperança Grito Povo Juventude Luzabril Nova Era |

## Guanyadors

Font:

### Campionat Regional

* 1950-73: desconegut
* 1973-74: Vulcânicos
* 1974-75: desconegut
* 1975-76: Botafogo
* 1976-77: Botafogo
* 1977-78: Botafogo
* 1978-79: Botafogo
* 1979-80: Botafogo
* 1980-81: Botafogo
* 1981-82: Botafogo
* 1982-83: Botafogo
* 1983-84: Académica
* 1984-85: Botafogo
* 1985-86: Botafogo
* 1986-87: Académica
* 1987-88: Académica
* 1988-89: Botafogo
* 1989-90: Botafogo
* 1990-91: Académica
* 1991-92: Botafogo
* 1992-93: Académica
* 1993-94: Vulcânicos
* 1994-95: Académica

### Primera divisió

* 1995-96: Botafogo
* 1996-97: Académica
* 1997-98: Vulcânicos
* 1998-99: Vulcânicos
* 1999-00: Vulcânicos
* 2000-01: Botafogo
* 2001-02: Académica
* 2002-03: Cutelinho
* 2003-04: Vulcânicos
* 2004-05: Académica
* 2005-06: Botafogo
* 2006-07: Vulcânicos
* 2007-08: Académica
* 2008-09: Vulcânicos
* 2009-10: Botafogo
* 2010-11: Vulcânicos
* 2011-12: Académica
* 2012-13: Académica
* 2013-14: Académica
* 2014-15: Spartak d'Aguadinha
* 2015-16: Vulcânicos
* 2016-17: Vulcânicos
* 2017-18: Vulcânicos
* 2018-19: Académica

## Referències

* ↑ «Cape Verde Islands - List of Regional Tournament Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Lliga de Fogo de futbol - Lloc web oficial
# Llàtzer

Llàtzer és el nom dels següents personatges:
* Llàtzer de Betània, de la història Resurrecció de Llàtzer de la Bíblia.
* Llàtzer el leprós, de la paràbola de la Bíblia.
* Llàtzer de Pharpi, religiós i historiador armeni del segle V
* Lazar Hrebeljanović, rei de Sèrbia i sant ortodox.
* Llàtzer el Pintor (IX - 867), fou un monjo i pintor de Constantinoble.
* Llàtzer Tramulles (1605 - 1657), escultor català.
* Llàtzer Florenza i Rifà (1904 - 1982), futbolista català.
* Tàxon Llàtzer, fenomen de reaparició.

## Vegeu també

* Sant Llàtzer
# Llàtzer Florenza i Rifà

Llàtzer Florenza i Rifà (Sant Feliu de Guíxols, 25 de desembre de 1904 - Mataró, 13 de desembre de 1982) fou un futbolista català de les dècades de 1920 i 1930.

## Trajectòria

Nascut a Sant Feliu de Guíxols, amb només 14 anys debutà a l'equip de la seva localitat, l'Ateneu Deportiu Guíxols. Amb el club empordanès guanyà el Campionat de Catalunya de Segona Categoria l'any 1922. Aquest mateix any fou fitxat per l'Iluro SC de Mataró, on romangué fins al 1926, any en què ingressà al CE Europa per substituir al que fou gran porter del club Joan Bordoy.
Amb l'Europa disputà les tres primeres lligues espanyoles, entre 1928-29 i 1930-31. Aquesta darrera temporada el club europeista va perdre la categoria i posteriorment es fusionà amb el Gràcia FC, formant el FC Catalunya. Florenza començà la nova temporada amb el nou club, però poques setmanes després abandonà l'entitat per fitxar pel RCD Espanyol per les properes tres temporades. Les dues primeres temporades al club fou titular indiscutible, però la darrera ocupà el seu lloc una de les grans figures de la porteria blanc i blava, Albert Martorell. El 1934 abandonà el futbol professional acabant la seva carrera al FC Mataró primer i a l'Iluro SC finalment.

## Palmarès
### AD Guíxols

* Campionat de Catalunya de Tercera Categoria (dit de Segona): 1
** 1922

### RCD Espanyol

* Campionat de Catalunya: 1
** 1932-1933

## Referències

* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ Bussot i Liñon, Gerard «Les velles glòries de l'Ateneu Deportiu». L'Arjau, n.55, 01-12-2005, p.10-16. Arxivat de l'original el 15 de setembre 2011 [Consulta: 5 setembre 2011].
* ↑ «Florenza pertenece al Español». Mundo Deportivo, 01-11-1931.
* ↑ «Preparativos para la próxima temporada». Mundo Deportivo, 17-08-1936.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
* Perfil a periquito.cat
# Lluís Companyó i Lanquine

Lluís Companyó i Lanquine (Baudile-Jean-Louis Companyo) (Ceret, 16 de desembre de 1781 - Perpinyà, 10 de setembre de 1871) va ser un metge i naturalista nord-català.
El seu pare, Lluís Companyó, va ser un metge, membre de l'Acadèmia de Medicina de París, i la seva mare, Claire Lauquine, era nadiua d'Arles. Es va convertir ràpidament en orfe, però va seguir els passos del pare estudiant a la facultat de Montpeller. Va haver de deixar els estudis per fer el servei militar durant el qual es va convertir en cirurgià personal major al quarter general del Príncep Murat, el 1807 a Espanya. En aquesta època va conèixer i es va fer amic de l'entomòleg Pierre Dejean i el famós baró Larrey. Malgrat la guerra, van fer nombroses expedicions a la recerca d'animals desconeguts.
Tornant a França després de la guerra a Espanya, es va convertir en cap de l'hospital militar de Prada. Per raons de salut, va haver de renunciar a la seva carrera militar i va acabar els seus estudis amb un doctorat a Montpeller el 17 de juny de 1812.
A partir d'aquest moment, va continuar la seva investigació naturalista en diferents viatges. Forma diverses col·leccions i crea a Perpinyà un museu, que va cedir a la ciutat el 1837. El 21 de novembre de 1840, va ser nomenat director-comissari d'aquest Museu d'Història Natural de Perpinyà.
S'interessà en temes tan diversos com estadística, educació pública, sanejament, vigilància penitenciària, els vivers, sericultura, ciències agrícoles...
El 1852 es va negar a prendre el jurament polític al nou govern, que el va treure de les seves funcions com a metge de presó i director del viver. Malgrat això, continua ampliant les seves col·leccions. El 1844 i el 1845, la Societat Agrícola, Científica i Literària dels Pirineus Orientals li va encomanar la presidència.
Companyó estudià els cursos dels rius i les diferents terres que travessen i va fer una exposició en un dels salons del Museu. Va decidir imprimir l'inventari complet de les seves observacions dels tres regnes de la naturalesa. A l'edat de vuitanta anys, va emprendre la publicació en tres volums grans i va publicar el 1864 Histoire naturelle du département des Pyrénées-Orientales, considerat el primer llibre d'història natural sobre els Pirineus.
Rep les palmes d'Oficial d'Instrucció Pública el 1864, la Creu de la Legió d'Honor el 1867, la de l'Orde Imperial de Francesc Josep d'Àustria el 1870, poc abans de morir a Perpinyà el 1871.

## Referències

* ↑ «Lluís Companyó i Lanquine». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Companyó, Lluís». Galeria de científics catalans. Arxivat de l'original el 24 de maig 2018. [Consulta: 23 maig 2018].
* ↑ «Baudile-Jean-Louis Companyo (1781-1871)». mediterranees.net. [Consulta: 23 maig 2018].
# Llocnou

«Llocnou» té aquests significats:
# Lolland

«Lolland» té aquests significats:

## Geografia

* Lolland (illa), una illa danesa al Mar Baltic
* Lolland (municipi), un municipi danès a l'illa epònima
# Luke Rowe

Luke Rowe és el nom dels següents personatges:
* Luke Rowe (ciclista) (Cardiff, 1990), ciclista gal·lès
* Luke Rowe (futbolista) (Leamington Spa, 1991), futbolista neozelandès
# Luke Roberts

Luke Justin Roberts (Adelaida, 25 de gener de 1977) és un exciclista australià, professional des del 2002 al 2014.
Combinava la pista amb la carretera, sent en pista on va aconseguir els seus majors èxits: la medalla d'or en la prova de persecució per equips dels Jocs Olímpics d'Atenes de 2004, formant equip amb Bradley McGee, Brett Lancaster i Graeme Brown i tres campionats del món de la mateixa especialitat el 2002, 2003 i 2004.
Actualment és director esportiu de l'equip Team Sunweb.

## Palmarès en ruta

* 2001
** Vencedor d'una etapa del Tour Down Under
* 2002
** 1r al Tour de Tasmània
* 2003
** Vencedor de 2 etapes del Giro del Véneto
** Vencedor d'una etapa del Giro del Cap
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi de Ringerike
* 2004
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Renània-Palatinat
** Vencedor d'una etapa del Tour de Normandia
* 2005
** Vencedor d'una etapa del Tour del Mediterrani
* 2006
** Vencedor d'una etapa del Drei-Länder-Tour
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Giro del Cap
* 2010
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Múrcia
* 2013
** Vencedor d'una etapa de la Istrian Spring Trophy

### Resultats al Tour de França

* 2005. 102è de la classificació general
* 2010. 103è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2010. 124è de la classificació general
* 2012. 115è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 1994
** Campió del món júnior en Persecució per equips, amb Ian Christison, Bradley McGee i Grigg Homan
* 1995
** Campió del món júnior en Persecució
** Campió del món júnior en Persecució per equips, amb Ian Christison, Timothy Lyons i Matthew Meaney
* 2002
** Campió del món de persecució per equips, amb Peter Dawson, Brett Lancaster i Stephen Wooldridge
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth de Manchester en persecució per equips
** Medalla de plata al campionat del món de persecució individual
* 2003
** Campió del món de persecució per equips, amb Peter Dawson, Brett Lancaster i Graeme Brown
** Medalla de plata al campionat del món de persecució individual
* 2004
** Medalla d'or als Jocs Olímpics d'Atenes en persecució per equips, amb Bradley McGee, Brett Lancaster i Graeme Brown
** Campió del món de persecució per equips, amb Peter Dawson, Ashley Hutchinson i Stephen Wooldridge
* 2008
** Medalla de bronze al Campionat del món de persecució per equips, amb Graeme Brown, Mark Jamieson i Bradley McGee
* 2009
** 1r als Sis dies de Grenoble (amb Franco Marvulli)

### Resultats a la Copa del Món

* 1998
** 1r a Cali, en Persecució
** 1r a Victoria, en Persecució per equips
** 1r a Victoria, en Madison
* 1999
** 1r a la Classificació general, en Persecució
** 1r a Cali i Frisco, en Persecució per equips
* 2003
** 1r a Ciutat del Cap, en Persecució

## Enllaços externs

* Fitxa de Luke Roberts a sitiodeciclismo.net
# La Barra (Maldonado)

La Barra és un balneari del sud-est de l'Uruguai, ubicat al departament de Maldonado. Es troba sobre la costa de l'oceà Atlàntic, sobre la ruta 10, a l'est del seu encreuament amb la ruta 104. Limita amb San Rafael – El Placer, separats pel pont de La Barra de Maldonado, mentre que al nord-oest limita amb el balneari El Tesoro. A l'est es troba el barri San Carlos, el qual s'ubica a la franja occidental del balneari Manantiales.

## Població

Segons les dades del cens de 2004, La Barra tenia una població aproximada de 358 habitants i un total de 817 habitatges.
| Any | Població |
| 1963 | 132 |
| 1975 | 182 |
| 1985 | 281 |
| 1996 | 308 |
| 2004 | 358 |

## Referències

* ↑ «Cens de 2004 del Departament de Maldonado» (XLS) (en castellà). INE, 2004. Arxivat de l'original el 2013-03-09. [Consulta: 24 desembre 2011].
* ↑ «Estadístiques 1963–1996 / L» (DOC) (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2012-05-18. [Consulta: 24 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Mapa de l'INE de La Barra i El Tesoro (castellà)
# Casa Quintana (Caldes de Malavella)

La Casa Quintana és un edifici plurifamiliar situat entre els carrers Prim i Santa Maria a la vila de Caldes de Malavella (la Selva). L'edifici fou construït en un moment en què Caldes era un dels destins claus per a l'activitat balneària i d'estiueig i algunes de les seves cases es llogaven als turistes. Es bastí en diverses etapes segurament seguint la idea del propietari Pere Quintana.
És un edifici conformat per planta baixa i dos pisos, amb 3 cossos (la cantonada i, un lateral a cada carrer, simètrics). La coberta és un terrat a la catalana que intercala balcons i antefixes, amb teula àrab i ràfec treballat amb ceràmica de colors: blau, vermell i verd.La planta baixa, a on ara hi ha situada una oficina bancària, ha estat modificada. Al primer pis, hi ha una tribuna angular hexagonal amb decoració de garlandes, coronada per un cupulí amb tessel·les de color verd i, amb conjunts de tres finestres amb balconada. A cada costat de la tribuna hi ha un balcó amb tres obertures (una porta i dues finestres) amb arc rampant i separades per petites columnes (sobre la porta la conjunció dels arcs rampants conforma un element voladís). El segon pis segueix la mateixa estructura que el primer d'obertures amb un petit balcó, però en aquest cas no hi ha tribuna. Les finestres dels cossos laterals, quatre a cada banda, són també amb arc rampant. Totes les obertures estan envoltades per plafons motllurats de pedra artificial. Adossat a la façana que dona al Carrer Prim, hi ha un balcó decorat amb garlandes i, a sobre hi ha dues finestres en arc de mig punt.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Quintana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2014].
# Albert Miralles Berge

Albert Miralles Berge (Barcelona, 14 de maig de 1982) és un jugador de bàsquet català que juga a la posició de pivot.
L'agost de 2013 va firmar un contracte per dues temporades amb el Club Joventut de Badalona. L'estiu de 2015 va renovar la seva vinculació amb el club badaloní per dues temporades més.

## Clubs

* Joventut Badalona, categories inferiors
* 1998-99Joventut Badalona Junior
* 1999-00 EBA. Joventut Badalona.
* 1999-00 ACB. Pintures Bruguer Badalona.
* 2000-01 ACB. Joventut Badalona. Tallat per Nkechi Ezugwu.
* 2000-01 LEB. Drac Inca. (Cedit).
* 2001-02 LEB. Club Ourense Bàsquet. (Cedit)
* 2002-03 LEGA. ITA. Virtus Bolonya. (Tallat després de cinc partits)
* 2002-03 LEGA2. ITA. Vip Rimini. (Cedit).
* 2003-04 LEGA. ITA. Roseto Basket.
* 2004-05 LEGA. ITA. Vertical Vision Cantù.
* 2005-09 ACB. Pamesa València.
* 2009-11 ACB. San Sebastián Gipuzkoa Basket Club.
* 2011-12 LEGA. Pallacanestro Biella.
* 2012-13 Bundesliga. ALE. ALBA Berlín
* 2013-15 ACB. Club Joventut de Badalona

## Internacionalitats

* Selecció d'Espanya Junior.
* Selecció d'Espanya Sub-20.
* 2000 Torneig de Mannheim. Selecció d'Espanya Junior.
* 2000 Campionat d'Europa Júnior. Selecció d'Espanya.
* 27/8/2008 Selecció d'Espanya absoluta. Debut. Preparació de l'Europeu de Sèrbia-Montenegro. Calp (Alacant). (Espanya 95 - França 84).

## Palmarès

* 2000-01 Campionat d'Espanya Sub-20. Joventut Badalona. Campió.
* 2002 Campionat d'Europa. Selecció Nacional Sub-20. Vilnius. Medalla de Plata.
* 2002 Supercopa d'Itàlia. Virtus Bolonya. Subcampió.
* 2005-06 Copa del Rei. Pamesa València. Madrid. Subcampió.

## Referències

* 1 2 Albert Miralles vuelve a Badalona para firmar por el FIATC Joventut Arxivat 2014-01-22 a Wayback Machine.(castellà)
* 1 2 «La ilusión de Albert Miralles» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2015-07-29. [Consulta: 28 juliol 2015].
* ↑ «Albert Miralles: viaje de vuelta al Pallacanestro en las filas de Biella» (en castellà). solobasket.com.

## Enllaços externs

* http://www.nba.com/espanol/bio_albert_miralles.html
* http://www.albertmiralles.es Arxivat 2013-05-20 a Wayback Machine.
* Albert Miralles Berge jugador a l'ACB
# Ancistrus erinaceus

Ancistrus erinaceus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Kner, R. 1854. Die Hypostomiden. Zweite Hauptgruppe der Familie der Panzerfische. (Loricata vel Goniodontes). Denkschr. Akad. Wiss. Wien v. 7: 251-286 [separate 1-36], Pls. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Ancistrus erinaceus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15: i-xxxi + 1-540, Pls. 421-455.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de 1918: Ancistrus. Revista da Sociadade Brasileira de Sciências (Rio de Janeiro) v. 2: 112-114.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Altxedat

Altxedat (en rus: Алчедат) és un poble de l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 606 habitants, pertany al districte de Verkh-Txebulà.

## Referències

* ↑ «Alchedat». GeoNames.
* ↑ «АЛЧЕДАТ - Древо». drevo-info.ru. [Consulta: 10 febrer 2019].