OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iermak Timoféievitx

Iermak Timoféievitx (en rus Ерма́к Тимофе́евич) (nascut entre 1532 i 1542 a la regió del cosacs del Don; mort entre el 5 i 6 d'agost de 1585) va ser un líder ataman cosac, un dels primers exploradors de Sibèria. Les seves exploracions marcaren el començament de l'expansió de Rússia cap a l'est i la posterior colonització de Sibèria.
Abans de 1578, les unitats cosaques de Iermak s'enfrontaren nombroses vegades amb les tropes russes, perses i tàtares en territoris propers al riu Volga pel control de les rutes comercials de la zona.
El 1558, la família de comerciants Stróganov va rebre un permís del tsar rus Ivan el Terrible per explorar la regió del riu Kama, i el 1574 un altre permís per a les terres de la conca dels rius Turà i Tobol, i també permisos per construir forts i poblacions al llarg dels rius Obi i Irtix.
Iermak Timoféievitx arribà a un acord temporal amb els Stróganov, segons el qual va donar protecció als poblats d'aquesta família contra els atacs dels tàtars, a canvi d'aliments i municions.

## La conquesta de Sibèria

L'1 de setembre de 1581, Iermak va decidir dirigir els seus homes a l'orient de l'anomenat Cinturó de Pedra (els Urals) i els Stróganov l'ajudaren amb tropes, equipament i municions. Iermak primer es dirigí al nord pel riu Txusovaia i després pels rius Kama i Obi. Passà l'hivern a la riba del riu siberià Jeravl.
A la primavera de l'any 1582, navegaren pels rius Jeravl, Barantxà i Taguil per arribar al riu Turà. Al Turà i a les envistes del riu Tavdà, les tropes de Iermak s'enfrontaren a les tropes tàtares siberianes i les van vèncer. El 26 d'octubre, Iermak capturà la capital del Kanat de Sibèria, Qaşlıq (a 17 km de l'actual Tobolsk), cosa que va obligar els tàtars a retirar-se a les estepes del riu Ixim. En el contraatac tàtar, Iermak morí i els cosacs es retiraren, temporalment, d'aquesta part de Sibèria després de dominar-la durant dos anys.

## Referències

* ↑ Forsyth, James. A History of the Peoples of Siberia: Russia's North Asian Colony 1581-1990 (en anglès). Cambridge University Press, 1994, p. 30. ISBN 0521477719.
# Shelbyville

Shelbyville és el nom dels següents llocs:
* Shelbyville (Illinois), localitat estatunidenca d'Illinois
* Shelbyville (Indiana), localitat estatunidenca d'Indiana
* Shelbyville (Kentucky), localitat estatunidenca de Kentucky
* Shelbyville (Missouri), localitat estatunidenca de Missouri
* Shelbyville (Tennessee), localitat estatunidenca de Tennessee
# Biscayne Park

Biscayne Park és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2005 tenia 3.128 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Biscayne Park tenia 3.269 habitants, 1.283 habitatges, i 831 famílies. La densitat de població era de 1.972,1 habitants per km².
Dels 1.283 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,9% hi vivien parelles casades, en un 14,8% dones solteres, i en un 35,2% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 34,1% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.313 $ i la renda mediana per família de 53.409 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.964 $ mentre que les dones 33.125 $. La renda per capita de la població era de 22.923 $. Entorn del 9,5% de les famílies i el 12% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Biscayne Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Biscayne Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Stumpffia psologlossa

Stumpffia psologlossa és una espècie de granota que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Andreone, F. & Raxworthy, C. 2004. Stumpffia psologlossa. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 5 d'abril del 2008.
# Harrisburg (Dakota del Sud)

Harrisburg és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2009 tenia 5.412 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harrisburg tenia 958 habitants, 315 habitatges, i 263 famílies. La densitat de població era de 406,5 habitants per km².
Dels 315 habitatges en un 53% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,5% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 16,2% no eren unitats familiars. En el 10,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,3% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 37% entre 25 i 44, un 16,1% de 45 a 60 i un 4,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.196 $ i la renda mediana per família de 54.792 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.109 $ mentre que les dones 24.167 $. La renda per capita de la població era de 17.414 $. Entorn del 0,8% de les famílies i l'1,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harrisburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harrisburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1948

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1948 es disputaren el 22 d'agost a Valkenburg, Països Baixos.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Briek Schotte Bèlgica | 7h 30' 42" | Apo Lazaridès França | + 1" | Lucien Teisseire França | + 3' 41" |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Harry Snell Suècia | 5h 16' 22" | Liévin Lerno Bèlgica | + 1' 48· | Olle Wanlund Suècia | m. t. |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Bèlgica | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Suècia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | França | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* «World Championship Road Race» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 20 setembre 2012].
* «World Championship amateurs» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 20 setembre 2012].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1948» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 20 setembre 2012].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 20 setembre 2012].
# Zincita

La zincita és un mineral de la classe dels òxids que rep el seu nom de la seva composició química (zinc).

## Característiques

La zincita és un òxid de fórmula química ZnO. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zincita pertany a «04.AB: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 2,1 i 1:1, amb Catió:Anió (M:O) = 2:1 (i 1,8:1)» juntament amb els següents minerals: crednerita, tenorita, delafossita, mcconnel·lita, bromellita, bunsenita, calç, manganosita, monteponita, períclasi, wüstita i pal·ladinita.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir de mostres obtingudes a dues mines del districte miner de Franklin, al comtat de Sussex (Nova Jersey, Estats Units): la mina Franklin, a la localitat de Franklin, i la mina Sterling, a Ogdensburg. Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Antàrtida. Fins i tot ha estat trobada en mostres provinents de la Lluna.

## Referències

* ↑ «Zincite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ Mokhov, A. V.; Kartashov, P. M.; Gornostaeva, T. A.; Asadulin, En. E.; Bogatikov, O. A. «Complex nanospherulites of zinc oxide and native amorphous boron in the lunar regolith from Mare Crisium». Doklady Earth Sciences, 448, 1, 01-01-2013, pàg. 61–63. DOI: doi:10.1134/S1028334X13010066 [Consulta: 15 febrer 2023].
# Xenobatrachus obesus

Xenobatrachus obesus és una espècie de granota que viu a Indonèsia i Papua Nova Guinea.

## Referències

* Zweifel, R. & Allison, A. 2004. Xenobatrachus obesus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Masferrer (Malla)

Masferrer és una masia de Malla (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular coberta a dues vessants. L'antic portal d'entrada es troba orientat a migdia i dovellat. Damunt el portal hi ha un cos de galeries, el portal que dona a aquest cos, avui convertit en balcó, presenta unes motllures molt interessants, amb un trencaaigües acabat amb rostres humans. Al davant del portal s'hi forma una petita lliça, el portal que la tanca és format per dovelles i constitueix un arc rebaixat, la dovella central és esculturada.
A llevant i a sota del ràfec hi ha unes interessants finestres decorades. Cal remarcar que a la planta baixa hi ha una columna de grosses dimensions i d'una sola peça, que sosté l'embigat de la sala del primer pis.

## Història

Antic mas registrat al fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Sant Vicenç de Malla. El mas era habitat per JOAN MASFERRER.
Els seus orígens segurament daten de més antic.
Fou un mas benestant reformat al segle xvi (1586), com indica el portal d'entrada, i al segle següent experimentà noves reformes, com es pot observar a una llinda que presenta motllura goticitzant datada al 1612.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Masferrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Stukànovski

Stukànovski - Стукановский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al Caucas Nord, a la vora del Sara-Kulak, tributari del riu Urup, afluent del riu Kuban, a 17 km al nord d'Otràdnaia i a 209 km al sud-est de Krasnodar.
Pertany al poble de Gussaróvskoie.
# Harrisia adscendens

Harrisia adscendens és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies.

## Descripció

Harrisia adscendens creix de forma arbustiva amb moltes tiges poc ramificades, inicialment vertical, posteriorment les tiges són enfiladisses i forma un tronc conspicu. Les tiges tenen un diàmetre de 2 a 5 centímetres i fan de 5 a 8 metres. N'hi ha entre set i deu costelles arrodonides baixes que formen crestes allargats. Tenen de quatre a deu espines fortes, engrossides en la seva base, de color groc a grisenc, tenen una punta més fosca i fan entre 1 a 3 centímetres de llarg. Les flors fan entre 15 a 18 centímetres de llarg. El seu pericarpeli i el tub de les flors estan cobertes d'escames i pèls llargs. Els fruits esfèrics, ondulants i vermells són una mica geperuts. Fan entre 5 a 6 centímetres de diàmetre.

## Distribució, sistemàtica i conservació

H. adscendens es distribueix al nord-est del Brasil des de l'estat de Bahia fins al sud de Ceará i Paraíba a altituds de 50 a 700 metres.
A la Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, l'espècie se la coneix com a "Least Concern (LC)“, com a preocupació menor i no es considera en risc.

## Taxonomia

Harrisia adscendens va ser descrita per Nathaniel Lord Britton i Joseph Nelson Rose i publicat a The Cactaceae; descriptions and illustrations of plants of the cactus family 2: 155–156, f. 226. 1920.

### Etimologia

Harrisia: nom genèric que va ser anomenat en honor del botànic irlandès William Harris, qui va ser Superintendent de jardins públics i plantacions de Jamaica.
adscendens: epítet llatí que significa "ascendent" i fa referència a la forma de creixement de l'espècie.

### Sinonímia

* Cereus adscendens Gürke (1908). (basiònim)
* Eriocereus adscendens (Gürke) A. Berger (1929).

## Referències

* ↑ Machado, M., Taylor, N.P. & Braun, P. (2013). Harrisia adscendens. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 16 de març de 2014.
* ↑ «Harrisia adscendens». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 19 novembre 2019].
* ↑ Urs Eggli, Leonard E. Newton: Etymological Dictionary of Succulent Plant Names. Springer, Berlin/Heidelberg 2010, ISBN 978-3-642-05597-3, S. 3.

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies

## Enllaços externs

* Foto Arxivat 2019-10-25 a Wayback Machine.
# Blas Pérez

Blas Pérez (Ciutat de Panamà, 13 de març de 1981) fou un futbolista panameny de la dècada de 2000.
Fou 116 cops internacional amb la selecció de Panamà.
Pel que fa a clubs, destacà a Hèrcules CF i Tigres UANL.

## Referències

* ↑ «2018 FIFA World Cup Russia – List of Players» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 04-06-2018. Arxivat de l'original el 6 de desembre 2019.
* ↑ Blas Antonio Miguel Pérez - International Goals Arxivat 4 March 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. - RSSSF
* ↑ Blas Pérez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Roberto Mamrud. «Blas Antonio Miguel Pérez - International Goals». RSSSF. Arxivat de l'original el 4 març 2016. [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ Blas Pérez a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Blas Pérez a BDFutbol
* ↑ Profile - FC Dallas
* ↑ Blas Pérez, Fitxa a Soccerway
# Ait Hkim Ait Yzid

Ait Hkim Ait Yzid (en àrab أيت حكيم أيت يزيد, Ayt Ḥakīm Ayt Yazīd; en amazic ⴰⵢⵜ ⵃⴽⵉⵎ ⵓ ⵉⵣⵉⴷ) és una comuna rural de la província d'Al Haouz, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.812 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Canals del Son

Els canals del Son són un sistema d'irrigació a diversos districtes de Bihar que agafen l'aigua del riu Son. La idea d'utilitzar les aigües del Son va sorgir a mitjan segle xix i fou cosa del coronel C. H. Dickens. El projecte fou iniciat per la East India Irrigation and Canal Company, però la tasca la va agafar el govern el 1868. El 1873 va començar a operar. El canal principal té 351 km, les branques 240 km i els distributaris 1.957 km.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Epitaci de Plasència

Epitaci de Plasència és un sant llegendari que hom fa néixer a Plasència a mitjans de segle I que va ser bisbe a Tui i a Plasència, i martiritzat a la seva ciutat natal en temps de Neró. La seva festivitat al santoral és el 23 de maig.
El seu relat hagiogràfic diu que els seus pares eren pagans però que es va acabar convencent d'adoptar el catolicisme amb l'evangelització del també fictici Pere de Rates, llegendari primer bisbe de Braga i deixeble dels apòstols. Es va unir a la tasca de Rates i va destacar-hi tant que el bisbe el va compensar amb l'atorgament d'una diòcesi: fou consagrat bisbe de Tui.
Més tard, marxà cap al sud per a evangelitzar la regió i fou bisbe de Plasència. Hi fou detingut pel governador local, juntament amb un altre bisbe llegendari, Basili. Va tenir-los dies a la presó però els bisbes no van defallir ni abjurar del cristianisme i, finalment, les autoritats van decidir executar-los el 23 de maig.
El 1534 es van trobar les suposades relíquies del sant. A sol·licitud de Diego de Arce y Reinoso, bisbe de Plasència, Innocenci X va atorgar per decret del 8 d'octubre de 1650, que se celebrés la festa dels sants màrtirs Epitaci i Basili tant localment, com a tot Espanya.
Tant Vicente Barrantes com Enrique Flórez afirmen que aquest és un sant llegendari i fals, fomentat per alguns autors i la seva inventiva a principis del segle xvii, una època en què van proliferar les falsificacions de fonts històriques, els falsos cronicons, per tal de crear sants falsos. Un d'aquests autors, Juan de Tamayo Salazar, fou l'autor de la biografia de Sant Epitaci, per encàrrec del bisbe Diego de Arce, de qui era secretari.

## Referències

* ↑ «Santoral». església.net. Arxivat de l'original el 23 de juny 2015. [Consulta: 26 juny 2015].
* 1 2 Nenclares, 1864, p. 613-615.
* 1 2 Barrantes, 1865, p. 274.
* ↑ Flórez, 1798, p. 26.

## Bibliografia

* Barrantes, Vicente. Catálogo ... de los lirbos, memorias y papeles ... que tratan de las provincias de Extremadura (en castellà). Madrid: Imprenta y estereotipia de M. Rivadeneyra, 1865.
* Flórez, Enrique. España sagrada: theatro geographico-histórico de la Iglesia de España (en castellà). Tom XXII. Madrid: Oficina de la Viuda e Hijo de Marín, 1798.
* Nenclares, Eustaquio María de. Santoral español: colección de biografia de todos los santos nacidos en España (en castellà). Madrid: Por Don Manuel Arroita y Gómez, 1864.
# Wyld (cràter)

Wyld és un cràter d'impacte situat a la cara oculta de la Lluna, situat més enllà del terminador oriental. Es troba a la part de la superfície lunar que de vegades es presenta a la vista de la Terra en condicions favorables de libració i il·luminació, però fins i tot llavors el cràter apareix lateralment i no se'n poden observar gaires detalls. Wyld es troba a nord-est d'Hirayama (més gran), i a l'oest de Saha. La seva vora externa nord és tangent al petit cràter Fox.
És un cràter desgastat i erosionat, amb una vora exterior desigual que és poc més que una cresta aproximadament circular sobre la superfície. A la meitat nord de l'interior del cràter es localitza un parell de cràters fusionats que se superposen parcialment a la vora nord. La resta de l'interior del cràter està marcat per petits impactes.
* Rodalies de Wyld, amb Fox a la seva vora nord
* Vista obliqua des de l'Apollo 17

## Cràters satèl·lits

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Wyld.
| Wyld | Coordenades | Diàmetre |
| C | 0° 42′ N, 100° 30′ E﻿ / ﻿0.7°N,100.5°E﻿ / 0.7; 100.5﻿ (Wyld C) | 28 km |
| J | 3° 48′ S, 99° 24′ E﻿ / ﻿3.8°S,99.4°E﻿ / -3.8; 99.4﻿ (Wyld J) | 24 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Memorial del genocidi de Nyamata

El Memorial del genocidi de Nyamata és un centre situat al voltant d'una església de Nyamata, 30 km al sud de Kigali, a Ruanda, que commemora el genocidi ruandès ocorregut el 1994. De les persones que van morir, 50.000 estan enterrades en aquest espai. Aquest centre commemoratiu és un de sis que hi ha a Ruanda i que commemoren el Genocidi de Ruanda. Els altres estan situats a Murambi, Bisesero, Ntarama, Kigali i Nyarubuye.
El Genocidi de Ruanda va començar l'abril del 1994. Unes 10.000 persones tutsi es van reunir aquí perquè consideraven que les esglésies eren un lloc segur, i van tancar les portes. Les parets de l'església encara mostren els forats que van fer els assassins per poder disparar i llançar granades, abans d'entrar i utilitzar les matxets. El sostre de l'església mostra els forats de bala i la tela d'altar que encara conserva la sang. La majoria de les restes estan enterrades però queda roba i targetes d'identitat. Les targetes d'identitat identificaven les persones com hutus o tutsis. La gent de les rodalies també foren assassinades després de la massacre a l'església. Es calcula que en aquest espai hi ha unes 50.000 persones enterrades.

## Referències

* ↑ Sites mémoriaux du génocide : Nyamata, Murambi, Bisesero et Gisozi, UNESCO, Retrieved 4 March 2015
* ↑ Genocide Archive of Rwanda
* ↑ Nyamata church, Lonely Planet, Retrieved 4 March 2016