OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonio Hernández Pérez

Antonio Hernández Pérez (La Fregeneda, província de Salamanca, 13 d'agost de 1875 - Elx, 23 de novembre de 1933) fou un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Nasqué a un poble de Salamanca, però la seva família era originària de Guardamar. Llicenciat en dret, va obtenir una plaça de registrador de la propietat a Elx, on va viure la resta de la seva vida. Ideològicament era catòlic i monàrquic, i fou elegit diputat pel districte de Villena dins la fracció liberal demòcrata del Partit Liberal a les eleccions generals espanyoles de 1923. El 1930 intentà refer el Partit Liberal amb Trinitario Ruiz Valarino, però finalment es va integrar en la Derecha Regional Agraria. Amb aquest partit formaria part de la coalició Bloque Agrario Antimarxista a les eleccions generals espanyoles de 1933, però va morir durant la campanya electoral.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.276-277. ISBN 9788495484802.
# Antonio Hernández Ramírez

Antonio Hernández Ramírez (Arcos de la Frontera, 26 de gener de 1943 - Cadis, 8 de setembre de 2024) va ser un poeta, novel·lista i assagista espanyol. També va ser un prolífic articulista de la premsa convencional. La seva obra és objecte d'estudi en diverses institucions internacionals de prestigi, com la Universitat Athens dels Estats Units. En 1999 l'ajuntament de la seva localitat natal li va atorgar el títol de Fill Predilecte.

## Obra
### Poesia

* Viento Variable (Calambur, 2016)
* Insurgencias 2010 (Obra poética completa)
* El mar es una tarde con campanas 2001
* Raigosa ha muerto, viva el rey 1998
* Picasso y Apollinaire, los mercaderes de aleluya 1997
* Vara del corazón 1996
* Le leyenda de Géminis 1994
* Sagrada forma 1993
* El nombre de las cosas 1993
* La poética del 50, una promoción desheredada 1991
* El mar es una tarde con campanas 1965
* Oveja negra 1969
* Done da la luz 1978
* Metaory 1979
* Homo Loquens 1981
* Diezmo de madrugada 1982
* Con tres heridas yo 1983
* Compás errante 1985
* Indumentaria 1986
* Campo lunario 1988
* Lente de agua 1990
* Sagrada forma 1994
* Habitación en Arcos 1997
* El mundo entero 2001
* Diez poemas 2003
* A plao seco 2007
* Nueva York después de muerto 2013

### Prosa

* El Tesoro de Juan Morales, I Premi Internacional de Novel·la Ciudad de Torremolinos (Carpe Noctem, 2016)
* El Betis, la marcha verde 1978
* Goleada 1988
* Nana para dormir francesas 1988
* Raigosa ha muerto ¡viva el rey! 1988
* Volverá a reír la primavera 1989
* El nombre de las cosas 1993
* Sangre fría 1994
* La leyenda de Géminis 1994
* Vestida de novia 2004
* El submarino amarillo 2008
* Gol sur 2008
* Guía secreta de Cádiz 1979

## Referències

* ↑ «Muere el poeta y escritor gaditano Antonio Hernández a los 81 años» (en castellà), 08-09-2024. [Consulta: 12 setembre 2024].
* ↑ «Conocer al Autor: Antonio Hernández». Arxivat de l'original el 2012-01-20. [Consulta: 16 setembre 2017].
# Antoni Serra Serra

Antoni Serra (Sa Pobla, 1708 - Palma, 1755) fou un frare de l'orde dels Mínims i autor religiós. Professà al Convent de Sant Francesc de Paula de Palma, va ser lector de filosofia i teologia, visitador, vicari general i provincial de l'Ordre dels Mínims a Mallorca; Qualificador del Sant Ofici de la Inquisició; Postulador, el 1739, de la causa de beatificació de Catalina Thomàs.

## Obra

* De vita moribus et miraculis Catharine Thomas expositio. Ms.
* Mística centella de la caridad ideada en el amoroso incendio con que en aras de la caridad ardia siempre el corazón abrasado del gran Padre y Patriarca San Pedro Nolasco... 1731
* Mística carroça de Ezequiel noble sabia universidad. Solemne novenario... 1737.

## Bibliografia

* Sa Marjal, Vol. IV, Tom VII, ed. facsímil, 1990, Ajuntament de sa Pobla.
# Associació Coordinadora per a l'Ancianitat

ACA - Associació Coordinadora per a l'Ancianitat és una entitat fundada el 1971 que treballa de manera desinteressada en l'atenció a la gent gran en tots els camps. Convoca premis literaris de poesia des de 1977 (Jocs Florals de la Tardor), s'organitzen tallers, conferències, cinefòrums, concerts de música selecta, sortides i visites culturals entre d'altres activitats. Forma part del Consell Assessor de la Gent Gran de l'Ajuntament de Barcelona. El 1996 va rebre la Creu de Sant Jordi.
La seva seu és al carrer Provença, 542 esc. A 1r 3a (08025-Barcelona). Telèfon 93 318 65 95. Mòbil 682 547 802 e-mail: associacio.aca.adm@gmail.com WEB: www.associacioaca.com

## Referències

* ↑ Barcelona, Ajuntament de. «Associació Coordinadora per a l'Ancianitat | Acord Ciutada per una Barcelona Inclusiva | El web de la ciutat de Barcelona». [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ DECRET 174/1996, de 30 d'abril, de concessió de les Creus de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya
* ↑ «Associació Coordinadora per a l'Ancianitat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Associació Coordinadora per a l'Ancianitat - Lloc web oficial
* «Associació Coordinadora per a l'Ancianitat». acord ciutadà per una Barcelona Inclusiva. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 10 desembre 2014].
# Antón Arias Curto

Antón Arias Curto (Monforte de Lemos, 1944) és un activista polític independentista gallec. Treballà com a mecànic industrial i durant el franquisme fou un dels fundadors del Partit Comunista de Galícia a París el 1969, i fou condemnat pel Tribunal d'Ordre Públic el 1970. La mort de Moncho Reboiras i la de dos treballadors a Ferrol el 1972 el va aproximar a l'independentisme gallec.
A les eleccions municipals espanyoles de 1979 fou escollit regidor a Monforte de Lemos per Unidade Galega. El setembre de 1980 fou detingut per la seva vinculació a Loita Armada Revolucionaria (LAR), i se l'acusà de rebre armes a través de l'etarra Txomin Iturbe, qui les hi va lliurar a Vitòria.
El 1983 fou amnistiat pel govern del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), però el 1986 participà en la fundació de l'Exército Guerrilheiro do Povo Galego Ceive (EGPGC). Fou novament detingut el 5 de maig de 1988 Condemnat a 10 anys de presó, el setembre de 1995 fou alliberat e ncomplir les dues terceres parts de la condemna.

## Referències

* ↑ El País, 7-9-80
* ↑ El País, 30-5-1988

## Enllaços externs

* Entrevista a Arias Curto a El Mundo el 26-9-1995 (castellà)
# Arquivo Nacional da Torre do Tombo

L'Arquivo Nacional da Torre do Tombo (literalment, en portuguès: Arxiu Nacional de la Torre de la Tomba), és l'arxiu nacional portuguès establert el 1378. Està situat a Lisboa. Es rebatejà el 2009 com a Instituto dos Arquivos Nacionais (literalment, en portuguès: Institut dels Arxius Nacionals).

## Col·leccions significatives

Entre les col·leccions significatives a l'Arquivo hi ha molts elements sobre les exploracions portugueses i descobertes a l'Àfrica, Àsia i Amèrica Llatina. El Corpo Cronológico (Corpus Cronològic), una col·lecció de manuscrits sobre les descobertes portugueses, ha estat inscrit en la Memòria de la UNESCO el 2007 en reconeixement de la seva vàlua històrica "per al coneixement de la història política, diplomàtica, militar, econòmica i religiosa de nombrosos països en el temps de les Descobertes Portugueses." Un altre element sobre les descobertes portugueses, la Carta de Pero Vaz de Caminha, també és inscrita al Programa Memòria del Món de la UNESCO des de 2005. Aquesta carta és el primer document que descriu la terra i la gent del que es convertiria més tard en el Brasil.

## Referències

* ↑ «Corpo Cronológico (Collection of Manuscripts on the Portuguese Discoveries)». UNESCO Memory of the World Programme, 16-05-2008. [Consulta: 14 desembre 2009].
* ↑ «Letter from Pêro Vaz de Caminha». UNESCO Memory of the World Programme, 16-05-2008. [Consulta: 14 desembre 2009].

## Vegeu també

* Llista d'arxius nacionals

## Enllaços externs

* Arquivo Nacional da Torre do Tombo - Lloc web oficial
# Aristòmenes

Aristòmenes és el nom dels següents personatges:
* Aristòmenes de Messènia o Aristòmenes d'Andània, líder messeni de la segona guerra messènica
* Aristòmenes, poeta còmic d'Atenes
* Aristòmenes, actor atenenc
* Aristòmenes, escriptor grec
* Aristòmenes d'Acarnània, primer ministre de l'Egipte dels Ptolemeus
* Aristòmenes de Tasos, pintor grec
# Aristòmaca de Siracusa

Aristòmaca (en llatí Aristomache, en grec antic Ἀριστομάχη) fou una princesa siracusana, filla d'Hipparí i germana del tirà Dió de Siracusa.
Aristòmaca es va casar amb Dionís el vell. Va tenir dos fills, Hipparí de Siracusa i Niseu i dues filles, una de les quals era Arete. Després de l'assassinat de Dió l'any 353 aC, va ser empresonada amb la seva filla, però Hicetes de Leontins, un dels amics de Dió, les va alliberar i les va tractar amb amabilitat. Finalment Hicetes va ser convençut pels enemics de Dió i les va fer matar a les dues.

## Referències

* ↑ 1.Aristomache a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 307
# Associació de Periodistes de Barcelona

L'Associació de Periodistes de Barcelona és una entitat creada el 1913 amb el nom d'Asociación de Periodistas y Periódicos No Diarios. El 1916 escurçà el nom però encara era en castellà (tot i que ja utilitzaven el català en memòries i documents), fins que el catalanitzaren el 1932 amb l'esclat democràtic del catalanisme i el republicanisme. Els seus objectius eren la defensa de la llibertat d'expressió i del prestigi de l'ofici de periodista.
Les seves activitats va incloure des de l'inici d'una biblioteca sobre periodisme fins al registre de les capçaleres de Catalunya i les Illes Balears. Fins i tot es va intentar fer una llista de les associacions i escoles de periodisme de tot el món. Entre 1933 i 1936 va publicar els Annals del periodisme català que ocuparen 26 volums, fins a l'últim volum del juny de 1936. La bipolarització política i social durant la Segona República va escindir l'organització en dues parts: els partidaris d'ERC per una banda i els de la Lliga per l'altra. Joan Costa va aconseguir fer de l'associació l'entitat cabdal del periodisme català. Amb l'esclat de la guerra civil es paralitzaren totes les seves activitats, i de fet fou dissolta el 1939.

## Presidents

La presidència la van assumir successivament les persones següents:
* Marià Viada
* Rafael Vehils
* Joaquim Pellicena i Camacho (1922-1932)
* Joan Costa i Deu (1932-1936/1939)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 72, entrada: "Associació de Periodistes de Barcelona". ISBN 84-297-3521-6.
* 1 2 3 4 5 6 «Associació de Periodistes de Barcelona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Astylosternus nganhanus

Astylosternus nganhanus és una espècie de granota que viu al Camerun.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Astylosternus nganhanus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 18 de gener de 2008.

## Enllaços externs

* AMPHIBIAWEB (anglès)
# Atelopus ebenoides

Atelopus ebenoides és una espècie d'amfibi que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Cadena i cols. 2004. Atelopus ebenoides. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Aulacoptera

Aulacoptera és un gènere d'arnes de la família Crambidae. El nom original Aulacophora és un homònim del seu nom anterior, Aulacophora Dejean, de 1835, i va ser substituït per George Hampson el 1896

## Taxonomia

* Aulacoptera fuscinervalis (Swinhoe, 1895)
* Aulacoptera philippinensis Hampson, 1912

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 11 octubre 2011].
# Aulacorhynchus albivitta

El tucanet gorjagrís (Aulacorhynchus albivitta) és una espècie d'ocell de la família dels ramfàstids (Ramphastidae) que sovint és considerat una subespècie d'Aulacorhynchus prasinus. Habita els boscos dels Andes de Colòmbia, est de l'Equador i oest de Veneçuela.

## Taxonomia

Antany considerat coespecífic d'Aulacorhynchus prasinus va ser deslligat d'aquesta espècie arran els treballs de Puebla-Olivares et al. 2008.
Actualment es considera que Aulacorhynchus griseigularis és una de les seves subespècies.

## Referències

* ↑ F. Puebla-Olivares, E. Bonaccorso, A. Espinosa, K.E. Omland, J.E. Llorente-Bousquets, A. Townsend Peterson i A.G. Navarro-Sigüenza. Speciation in the Emerald Toucanet (Aulacorhynchus prasinus) complex. The Auk, 2008. 125(1):39–50
* ↑ Kevin Winker. An examination of species limits in the Aulacorhynchus “prasinus” toucanet complex (Aves: Ramphastidae). 2016. PubMed. 2381
# Atax

«Atax» té aquests significats:
* Atax fou el nom llatí del riu Aude
* Atax o Addac fou el rei dels alans a Hispania (vers 409-418)
# Auensteiner-Radsporttage

L' Auensteiner-Radsporttage és una competició ciclista femenina per etapes que es disputa als voltants d'Auenstein al municipi d'Heilbronn (Baden-Württemberg).

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2014 | Lisa Brennauer | Martina Ritter | Trixi Worrack |
| 2015 | Ashleigh Moolman | Sabrina Stultiens | Polona Batagelj |
| 2016 | Ashleigh Moolman | Lisa Brennauer | Annemiek van Vleuten |
| 2017 | Claudia Lichtenberg | Beate Zanner | Carolin Schiff |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo
* Palmarès a cyclebase.nl
# Autinhac

Autinhac (en francès Autignac) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Aviva Stadium

L'Estadi Aviva (Irlandès: Staid Aviva) és un estadi esportiu ubicat a Dublín, Irlanda, amb una capacitat de 51.700 espectadors (tots asseguts). construït on estava l'estadi Lansdowne Road, enderrocat el 2007.

## Referències

* ↑ «Empty feeling not lost on O'Gara». The Irish Times, 07-11-2010 [Consulta: 28 novembre 2010].
* ↑ Irish Rugby Football Union (29 novembre 2010). "IRFU Ticket Price Announcement". Nota de premsa. Consulta: 29 novembre 2010.
* ↑ Desbordes, Michel. Marketing and Football (en anglès). Routledge, 2012, p. 249. ISBN 1136380647.
# Audnedal

Audnedal és un antic municipi situat al comtat d'Agder, Noruega. El 2016 tenia 1.750 habitants i una superfície de 251,45 km². El centre administratiu del municipi era el poble de Konsmo.

## Referències

* 1 2 «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 29 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Audnedal - Lloc web oficial Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine.
# Bandera de Meranges

La bandera oficial de Meranges té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg faixada groga, verda i blanca, amb la branca de pi i les tres pinyes negres que figuren a l'escut, al centre. Les tres faixes que tindran la mateixa grandària, seran groga la superior, per representar l'esmalt del camper de l'escut; verda la central, per representar el mont de tres penyes, i blanca la inferior per representar la banda ondada d'argent. La figura del pi amb les tres pinyes tindrà una altura de dos terços de l'alçària del drap i una amplada d'un terç de l'amplària d'aquest.
Va ser aprovada el 20 de març de 1990 i publicada en el DOGC el 2 d'abril del mateix any amb el número 1275.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Cerdanya

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de la bandera municipal de Meranges (Cerdanya).» (pdf). DOGC num. 1275, 02-04-1990. [Consulta: 20 octubre 2009].
# Avinu Malkeinu

Avinu Malkeinu (en hebreu אָבִינוּ מַלְכֵּנוּ El Nostre Pare, El Nostre Rei) són les primeres paraules i el nom d'una part solemne de la litúrgia jueva tradicional, especialment durant els dies de penitència entre les festes de Roix ha-Xanà i Iom Kippur.
Es recita després de l'Amidà i abans de la lectura de la Torà, i alguns autors sostenen que és base del Parenostre cristià.
El compositor polonès Max Janowski, tot basant-se en l'oració tradicional, va compondre’n una nova versió que va popularitzar la cantant Barbra Streisand.

## Referències

* ↑ «Avenu Malkenu History - Phish.net» (en anglès). [Consulta: 14 octubre 2018].
* ↑ «Padre nuestro | BuenaNueva | Revista Cristiana para la nueva evangelización» (en espanyol europeu). [Consulta: 14 octubre 2018].
* ↑ Vis-A-Vis «El día que Barbra Streisand le cantó “Avinu Malkeinu” a Shimon Peres en Jerusalén» (en castellà). Cadena Judía de Informacion Vis á Vis, 28-09-2018.

## Enllaços externs

* Barbra Streisand: Avinu Malkeinu, a YouTube
* Avinu malkeinu: el Padrenuestro judío, a Radio Sefarad
# Avinhonet de Lauragués

Avinhonet de Lauragués(en francès i oficial Avignonet-Lauragais) és un municipi occità del Lauraguès, en el Llenguadoc, situat en el departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Vegeu també

* Massacre d'Avinhonet.
# Bartolomaeus Praetorius

Bartolomaeus Praetorius (Malbork, 1590 - Estocolm, agost 1623) fou un compositor alemany del Barroc.
Va ser músic de la cort de l'Elector de Brandenburg, i publicà: en estil orquestral a la Paduana:
* Galliard No 8
* Galliard No 21
* Galliarde
* Pavan No 1
* Pavan No 21
* Pavan No 7
* Galliard No 2 (Berlín, 1616); en altres obres s'hi mostra una notable harmonia.

## Referències

* https://www.allmusic.com/artist/praetorius-mn0002211716

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 46, pàg. 1223. (ISBN-84-239-4546-4)
# BCN Film Fest

El Festival Internacional de Cinema de Barcelona-Sant Jordi, més conegut com a BCN Film Fest, és un festival de cinema que se celebra anualment a Barcelona i que programa, de manera preferent, adaptacions d'obres literàries, produccions amb rerefons històric i els films biogràfics sobre personalitats rellevants. La primera edició va tenir lloc el 2017. El seu director i responsable de programació és José María Aresté.

## Referències

* ↑ «El biopic sobre la autora de Frankenstein triunfa en el BCN Film Fest». La Vanguardia.
* ↑ 20Minutos «La 'Mary Shelley' de Haifaa Al-Mansour gana el BCN Film Fest, que anuncia su palmarés completo» (en castellà). 20minutos.es - Últimas Noticias.
* ↑ «El Bcn Film Fest presenta su segunda edición, con vocación popular y pedagógica». La Vanguardia.

## Enllaços externs

* BCN Film Fest - Lloc web oficial
# Bakreswar

Bakreswar o Bakreshwar és un grup de fonts sulfuroses al districte de Birbhum a Bengala Occidental, prop de la ciutat de Suri, la capital del districte, a la riba del rierol Bakreswar i a un km al sud del poble de Tantipara. La temperatura de l'aigua varia de 128 a 162 graus Farenheit (53 a 72 Celsius) i l'aigua per minut és de 3,59 litres a la font més calenta. Un grup de temples dedicats a Xiva són a la rodalia. El lloc és considerat sagrat perquè hi va morir la deessa Sakti.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Balena de Mataró

La balena de Mataró és un exemplar femella jove de rorqual comú (Balaenoptera physalus) que va ser vist prop de Vilassar de Mar el 3 de març de 1977 pel senyor Manuel Ayuso. L'exemplar era mort i es va dur fins a la platja de Mataró, exhibint-se durant uns dies a la piscina del Club Nàutic de la ciutat. La Comissió de Cetologia de la Institució Catalana d'Història Natural en va estudiar les causes de la mort i va concloure que aquestes eren ben diverses: tenia molts paràsits, estava molt prima i les anàlisis mostraven intoxicació per hidrocarburs.
La Secció de Ciències Naturals del Museu de Mataró (en aquell moment Museu Municipal de Mataró) es va encarregar de la seva neteja i conservació juntament amb diversos treballadors de l'Escorxador municipal. El procés va ser força laboriós i la manca d'espais adequats en va dificultar les tasques. Les restes de carn de l'esquelet es van eliminar deixant en remull el cos al safareig de Can Portell, una masia propera. A continuació els ossos malmesos es van reconstruir i blanquejar amb lleixiu i, finalment, es va pintar. El resultat va ser un esquelet complet de rorqual comú de 11.65 metres de llarg al que encara no s'ha trobat una solució definitiva pel que fa a la seva exposició.

## Exposició "La balena de Mataró"

L'exemplar de rorqual de Mataró ha estat sovint utilitzat com a referent del caràcter mediterrani de la ciutat així com la relació de la ciutat amb el mar. En aquest sentit, entre els dies 21 de gener i 11 de març de 1984 es va realitzar una exposició monogràfica sobre l'exemplar, amb el títol "La balena de Mataró", organitzada per la Secció de Ciències Naturals del Museu de Mataró on s'explicava les característiques dels cetacis i l'excepcionalitat de la troballa. L'exposició va ser ubicada a la planta baixa del Museu de Mataró i un total de 22.411 visites van poder gaudir de l'exposició de l'esquelet perfectament muntat. Actualment, l'esquelet de rorqual es conserva a la sala de reserva de la col·lecció d'exemplars de la Secció de Ciències Naturals del Museu de Mataró a l'espera d'una ubicació definitiva.

## Exposició "El viatge de la balena de Mataró"

L'any 2017, i en el marc del quaranta aniversari de la troballa, el Museu de Mataró va organitzar una exposició temporal en la qual s'exposava tots els processos pels quals va passar el cos del rorqual comú fins a esdevenir un esquelet tal com es conserva actualment. L'exposició permetia, a part, conèixer la tasca de les diferents entitats implicades en la recerca i conservació del medi natural a la ciutat.

## Referències

* ↑ «El pescador i la balena de Mataró». Tot Mataró i Maresme número 1475 [Mataró], 2011.
* ↑ Web oficial de la Secció de Ciències Naturals
* ↑ Catàleg de l'exposició la balena de Mataró. Secció de Ciències Naturals del Museu de Mataró [Mataró], 1984 [Consulta: 30 març 2011].
* ↑ «Exposició "El viatge de la balena de Mataró"». Ajuntament de Mataró. Arxivat de l'original el 2018-12-09. [Consulta: 7 desembre 2018].

## Enllaços externs

* La balena de Mataró (Revista l'Atzavara número 1; 1979)
* La balena de Mataró (Revista l'Atzavara número 6; 1991)