OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vulcanàlia

Vulcanàlia (en llatí Vulcanalia) va ser un festival celebrat a l'antiga Roma en honor de Vulcà el dia 23 d'agost de cada any, amb jocs al circ Flamini, on la deïtat tenia un temple dedicat. Es deia que la festa la va iniciar Titus Taci, però una altra llegenda deia que Ròmul li va erigir el primer santuari.
El sacrifici que se li feia en aquesta ocasió consistia en peixos, i de vegades altres menes d'animals, que es tiraven al foc del temple. Es creia que aquestes ofrenes eren la representació de vides humanes, i es demanava al déu que les preservés. Era també costum en aquest dia començar a treballar amb llum d'espelma, que es pensava era un bon auspici, ja que l'espelma tenia foc i el dia es considerava consagrat al deu del foc.
L'any 153 aC el cònsol Quint Fulvi Nobílior va rebre una seriosa desfeta a Celtibèria el dia de la Vulcanàlia. La derrota va ser tant grossa,que es va decidir que mai més cap general romà lluitaria aquell dia si no n'era obligat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Vulcanus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 5 juny 2022].
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 547. ISBN 9788496061972.
* ↑ Apià. Ῥωμαϊκά (Ro̱maïká, «Història de Roma»), VI, 45-47
# Vieja melanura

Vieja melanura és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Amèrica Central: llac Petén.

## Referències

* 1 2 «Vieja melanura» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* Fernández-Yépez, A. 1969. Contribución al conocimiento de los cichlidos. Evencias Núm. 22: 7 unnum. pp., Pls. 1-10.
* Günther, A. 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 4: i-xxi + 1-534.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Villavicencio de los Caballeros

Villavicencio de los Caballeros és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 386 | 359 | 301 | 294 |

## Personatges il·lustres

* Florencio Gil Pachón, sindicalista i polític català.
# Villaveza de Valverde

Villaveza de Valverde és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 176 | 152 | 134 | 129 |
# Bondia (àlbum)

Bondia és el cinquè disc d'estudi d'Els Pets. Fou enregistrat i mesclat l'hivern de 1997 als estudis Aurha d'Esplugues de Llobregat i als Mulinetti de (Recco, Itàlia), produït per Marc Grau i Guasch, i masteritzat als estudis Nautilus (Milà, Itàlia) per Antonio Baglio.
Aquest disc va suposar un esdeveniment, mai vist fins a la data, batent tots els rècords del grup (venent més de 100.000 còpies) i convertint l'àlbum en el disc no recopilatori més venut del rock en català. D'aquesta manera esdevenen el primer grup que reuneix en un mateix any els guardons dels premis Enderrock de Millor Grup, Millor Disc, Millor Cançó (Bon dia) i Millor Concert (Vic) de la revista Enderrock.

## Llista de cançons

Cançons compostes per Lluís Gavaldà ('Digue'm que m'estimes (encara que sigui mentida)' i 'Jaio' coescrites amb Joan Reig), 'Sebastià' composta per Joan Reig.
| Núm. | Títol | Durada |
| 1 | Bon dia | 4:31 |
| 2 | Una fiblada a la pell | 3:13 |
| 3 | Massa jove per fer-me gran | 4:26 |
| 4 | Digue'm que m'estimes (encara que sigui mentida) | 3:43 |
| 5 | Em fa riure | 2:47 |
| 6 | Una estona de cel | 4:08 |
| 7 | Dissimulat | 3:16 |
| 8 | Jaio | 3:38 |
| 9 | Sebastià | 3:50 |
| 10 | Jo sóc el teu amic | 3:49 |
| 11 | Tard | 3:24 |
| 12 | Bona nit | 3:05 |
| Durada total: | Durada total: | 45:14 |

## Referències

* ↑ «Els Pets: les seves millors cançons». Tarragona digital, 23-10-2018. [Consulta: 18 agost 2022].
* ↑ «Bon dia». Discmedi. [Consulta: 18 agost 2022].
* ↑ «Bondia (àlbum)». Viasona.
# Bellefonte (Pennsilvània)

Bellefonte és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 6.395 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bellefonte tenia 6.395 habitants, 2.796 habitatges, i 1.602 famílies. La densitat de població era de 1.356,7 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 2.796 habitatges en un 25,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,9% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 42,7% no eren unitats familiars. En el 35,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.216 $ i la renda mediana per família de 42.378 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.221 $ mentre que les dones 23.442 $. La renda per capita de la població era de 18.659 $. Entorn del 8,6% de les famílies i el 13,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bellefonte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bellefonte». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vilalièr

Vilalièr (en francès Villalier) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.
# Vilallonga (olivera)

La Vilallonga és una varietat d'olivera.
Com a sinònims d'aquesta varietat trobem: Forna, Manzanet, Manzanilla, Valenciana, Blanqueta de Elvas, Branquita (aquestes dues denominacions a Portugal).
És la varietat principal a la demarcació de València i en la zona nord d'Alacant. En total ocupa més de 24.000 ha. També es conrea a la part d'Elvas a Portugal.

## Característiques agronòmiques

Varietat productiva però sensible tant al fred com a l'aridesa. Amb tot tolera un poc l'excés d'humitat en el sòl. Entra en producció relativament aviat des del moment de la plantació. La productivitat és elevada i constant, ja que no és gaire afectada pel fenomen de la contranyada. L'època de maduració de l'oliva, que és de gran mida amb més de 6 grams de pes, és precoç. Resulta fàcil la collita mecànica gràcies a la baixa resistència al despreniment de l'oliva i el port de l'arbre.

## Usos

Té doble utilització per a oli i de taula. Les olives tenen un bon rendiment en greix i l'oli és de bona qualitat.
Per a oliva da taula és apreciada tant per elaborar-la en verd com en negre.
# Bisbat de Viena

«Bisbat de Viena» té aquests significats:
* Bisbat de Viena (Àustria)
* Bisbat de Viena del Delfinat
# Via octadecanoide

La via octadecanoide o via de l'octanoic és una via biosintètica per a la producció de la fitohormona àcid jasmònic que és una hormona important per la inducció de gens de defensa. L'acid jasmònic es sintetitza a partir de l'àcid linolènic, el qual pot ser alliberat de la membrana plasmàtica per certs enzims lipases. Per exemple, en la resposta de defensa a les ferides, la fosfolipasa causarà l'alliberament d'àcid alfalinolènic per a la síntesi d'àcid jasmònic. En el primer pas, l'àcid alfalinilènic s'oxida per l'enzim lipoxigenasa. Això forma àcid 13-hidroperoxilinolènic el qual es modifica per una dehidrasa i expèrimenta la ciclització per a formar àcid 12-oxo-fitodienoic. Aquest experimenta una reducció i tres beta-oxidacions per formar l'àcid jasmònic.

## Notes

* ↑ «Jasmonic Acid Synthesis». Arxivat de l'original el 2012-02-06. [Consulta: 20 desembre 2011].

## Bibliografia

* Peter J Davies. Plant Hormones: Physiology, Biochemistry and Molecular Biology. Kluwer Academic Press, p. 836. ISBN 978-0792329855.
* Hans Weber «Fatty acid-derived signals in plants». Trends in Plant Science, 7, 5, 2002, pàg. 217–224. DOI: 10.1016/S1360-1385(02)02250-1. PMID: 11992827.
# Boletín de la Sociedad Castellonense de Cultura

El Boletín de la Sociedad Castellonense de Cultura (BSCC) és una revista editada per la Societat Castellonenca de Cultura que començà a publicar-se el 1920.
En un primer moment, es publicà en fascicles bimestrals, sota la direcció de Ricard Carreras i Balado, primer, i d'Àngel Sánchez i Gozalbo, després. Tot i que bàsicament està dedicada a l'erudició local, s'ha dedicat a tractar, també, temes més generals d'història literària, de lingüística, d'arqueologia i de folklore, relatius al País Valencià, així com a la literatura de creació i a l'assaig científic i sociològic. Cessà d'aparèixer del 1936 al 1943, i posteriorment tornà a publicar-se amb diverses periodicitats segons els anys. Destaquen en les seves col·laboracions treballs tan importants com els estudis de dret valencià d'Honori Garcia; el Vocabulari del Maestrat, de Joaquim Garcia i Girona; l'epistolari de Felip Pedrell, de Vicent Ripollès i Pérez; la col·lecció de cartes de poblament del P. Ramon de Maria; les investigacions sobre art medieval de Manuel Betí i Bonfill i d'Àngel Sánchez i Gozalbo, etc.

## Referències

* ↑ «.xml Boletín de la Sociedad Castellonense de Cultura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Falomir del Campo, Vicent «Boletín de la Sociedad Castellonense de Culturaː estudi i anàlisi». Afers: fulls de recerca i pensament, Vol. 9, Núm. 19, 1994, pàgs. 723-731. ISSN: 0213-1471.
# Borok

Borok (en rus: Борок) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 24 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09. [Consulta: 7 maig 2018].
# Boeing YAL-1

El Boeing YAL-1 Airborn Laser Testbed, per la seva abreviatura ABL (Que vol dir, en català: Làser Aerotransportat), és una aeronau la qual empra un sistema d'armes làser químic de Iode oxigenat (en anglès: chemical oxygen iodine laser, o també COIL) instal·lat a bord d'un Boeing 747-400F el qual té un fuselatge modificat per a la instal·lació del sistema. EL YAl-1 està concebut, principalment, per a l'eliminació de míssils balístics (o TBM), similars als míssils tipus Scud, mentre són a la fase de propulsió.
El làser ha sigut provat a l'aire, tot i que no s'ha apuntat ni enderrocat cap blanc. El Làser Aerotransportat fou designat com YAL-1A recentment pel Departament de Defensa dels Estats Units. El Làser Aerotransportat ha sigut provat diverses vegades en un Boeing NKC-135A, que enderrocà amb èxit diversos míssils balístics durant els anys 80. Es solia conéixer com a Airborne Laser Laboratory (en català: Laboratori de Làser Aerotransportat), i es convertí en un banc de proves per al desenvolupament de l'ABL.

## Operadors

Estats Units
* Força Aèria dels Estats Units
* Esquadró de proves de vol 417 - Base de la Força Aèria Edwards, Califòrnia.

## Especificacions
### Característiques generals

Tripulació: 6.
Llargada: 70,6 metres.
Envergadura: 64,4 metres.
Altura: 19.4 metres.
Pes màxim a l'enlairament: 396,890 kg
Planta motriu: 4 × General Electric CF6-80C2B5F turboventiladors, 276 kN.

### Rendiment

Velocitat màxima: Mach 0.92 (630 mph, 1,015 km/h) .
Velocitat de creuer: Mach 0.84 (575 mph, 925 km/h).

### Armament

* 1 × COIL.

### Aviònica

* 1 × Detector Infraroig ABL.
* 2 × Làsers il·luminadors dobjectius.

## Referències

* ↑ «Airborne Laser returns for more testing». Arxivat de l'original el 2007-03-08. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ DoD 4120.15-L, Model Designation of Military Aerospace Vehciles Arxivat 2007-10-25 a Wayback Machine., U.S. Department of Defense, May 12, 2004.
* ↑ «FAS Airborne Laser Laboratory news». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 12 desembre 2015].
# Voltaggio

Voltaggio, (Votagio en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Bosio, Campomorone, Carrosio, Fraconalto, Gavi, Isola del Cantone, Mignanego i Ronco Scrivia.

## Galeria fotogràfica

* Panorama del poble
* Església de l'Assumpció
# Voltatge de Planck

El voltatge de Planck, simbolitzat com V$_P$, és una unitat de voltatge al sistema d'unitats naturals conegut com a unitats de Planck.
El voltatge de Planck s'expressa com:
$V_{P}={\frac {E_{P}}{q_{P}}}={\sqrt {\frac {c^{4}}{G4\pi \epsilon _{0}}}}\approx$ 1,04295 × 10$^{27}$ V
on
* $E_{P}$ és l'energia Planck
* $q_{P}$ és la càrrega de Planck
* $c$ és la velocitat de la llum al buit
* $G$ és la constant de la gravitació

## Vegeu també

* Constant de Planck
# Voltadora de Ca n'Escarrinxo

La Voltadora de Ca n'Escarrinxo era una instal·lació dedicada al ciclisme en pista a l'aire lliure de Pollença (Mallorca, Illes Balears, Espanya), activa entre 1963 i 1966.

## Història

El 1956 es va fundar el Club Ciclista Pollença amb l'objectiu de canalitzar l'afició ciclista existent a la població i aviat es va pensar en la construcció d'una voltadora per disputar carreres en pista, complementant les proves en carretera. Més endavant, el Club Pollença, societat esportiva i recreativa de la localitat, va impulsar-ne la construcció. La voltadora es va construir en el camp de futbol de Ca n'Escarrinxo i fou inaugurada el 29 de juny de 1963, coincidint amb els actes commemoratius de la fundació de l'entitat recreativa.
La ubicació de la voltadora va crear desavinences constants entre aficionats al futbol i al ciclisme, ja que no es va construir al voltant del terreny de joc sinó travessant-lo, és a dir, amb els peralts de formigó sobresortints pels laterals del camp i les rectes travessant el terreny. A mesura que el futbol guanyava protagonisme en el panorama local i el ciclisme el perdia la pista aniria perdent protagonisme, fins a acabar en desús.
Després de 1966 no torna a acollir carreres i aniria desapareixent gradualment, a mesura que el camp de futbol es reformava i ampliava. Actualment encara sobreviu, com a relíquia del passat, el peralt nord de la pista.

## Esdeveniments

La competició més destacada que va acollir fou el Torneig Intervelòdroms celebrat l'any 1964 entre equips de les quatre pistes més destacades en aquell moment a Mallorca: Velòdrom de Tirador (Palma), Velòdrom de Campos, Voltadora de Vilafranca i Ca n'Escarrinxo.
* Torneig Intervelódroms: 1964
A més, va rebre la visita de Federico Martín Bahamontes i el seu equip ciclista, el Margnat-Paloma, amb motiu de les carreres disputades el 2 de febrer de 1964.

## Referències

* ↑ Salas Vives, 796.
* ↑ Salas Vives, 797.
* ↑ García Gargallo, 79.
* ↑ Flaquer Palmer i Vidal Perelló, 2005.

## Bibliografia

* Flaquer Palmer, Mateu; Vidal Perelló, Miquel. Ciclistas de Mallorca. Palma: Última Hora, 2005.
* García Gargallo, Manuel. El velòdrom de Tirador. Una història de l'esport a Mallorca. Palma: Illa Edicions, 2018. ISBN 978-84-947890-1-4.
* Salas Vives, Pere. Història de Pollença: Segle XX. Ajuntament de Pollença: Obra Social Sa Nostra, 2011. ISBN 978-84-92574-72-8.
# Villaseca de la Sagra

Villaseca de la Sagra és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Villaluenga de la Sagra, Cobeja, Alameda de la Sagra, Añover de Tajo, Aranjuez, Mocejón i Magán.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.580 | 1.598 | 1.598 | 1.563 | 1.581 | 1.573 | 1.579 | 1.592 | 1.614 | 1.581 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Jesús Hijosa Lucas | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Jesús Hijosa Lucas | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Jesús Hijosa Lucas | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Personatges il·lustres

* Juan Pascual de Mena, escultor.
* Manuel Márquez Rodríguez, oftalmòleg.
* Amós Acero Pérez, mestre i polític socialista.

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Villasexmir

Villasexmir és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 144 | 130 | 121 | 111 |
# Biville-la-Rivière

Biville-la-Rivière és un municipi francès situat al departament del Sena Marítim i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 106 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Biville-la-Rivière era de 106 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols), 8 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 44 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 51 habitatges eren cases. Dels 44 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 5 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 27 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Biville-la-Rivière el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 4 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 70 persones, 51 eren actives i 19 eren inactives. De les 51 persones actives 48 estaven ocupades (25 homes i 23 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 19 persones inactives 4 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 3 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa financera.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Biville-la-Rivière a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Biville-la-Rivière a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bernat Capó

Bernat Capó és el nom dels següents personatges:
* Bernat Capó Plomer, ciclista mallorquí.
* Bernat Capó i Garcia, escriptor benisser.
# Blennodon dorsale

Blennodon dorsale és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 0-8 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Zelanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* ↑ Francis, M.P., 1996. Geographic distribution of marine reef fishes in the New Zealand region. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 30:35-55.
* ↑ Paulin, C. i C. Roberts, 1992. The rockpool fishes of New Zealand (Te ika aaria o Aotearoa). Museum of New Zealand (Te Papa Tongarewa). 177 p.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Blepharucha

Blepharucha és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Blepharucha zaide, que es troba a Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 3 abril 2019].
* ↑ Afro Moths