OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corpus Aurelianum

El Corpus Aurelianum, també anomenat Historia tripertita, és una recopilació de tres obres, datada del 360 dC, que informen sobre la història de la Roma antiga, recopilades per un autor desconegut. Duu el nom de l'historiador romà Sext Aurelius Victor pel fet que alguna de les obres que en formen part són d'aquest autor. Les tres obres són:
* Origo gentis Romanae (Origen del poble de Roma) que conté les llegendes sobre la història pre-romana i la fundació de Roma.
* De viris illustribus urbis Romae, sobre personatges il·lustres de Roma.
* Liber de Caesaribus, sobre la història de la Roma imperial.
L'Origo gentis Romanae va arribar als nostres dies formant la primera part del Corpus Aurelianum. Antigament es pensava que l'autor de l'Origo era Sext Aureli Víctor, però actualment es creu que només va ser responsable de les altres dues parts del Corpus Aurelianum.
El corpus encara es conserva, en dos manuscrits medievals:
* P = Codex Pulmanni (o Codex Bruxellensis) de Dierick Poelman (1511-1581 dC), manuscrit en paper, conservat a Brussel·les, del segle xv (Bibl. Reg. N. 9755-63, fol. 52-81)
* O = Codex Oxoniensis del cardenal Bessarion (aprox. 1400–1472 dC), manuscrit en paper, conservat a Oxford, datat de l'any 1450 dC.
Actualment és desaparegut el tercer manuscrit:
Els manuscrits P i O del Corpus Aurelianum es remunten a una plantilla comuna, però es dubta si figuraven també al Codex Metelli.

## Referències

* ↑ Momigliano, A. Some Observations on the 'Origo Gentis Romanae'..
* ↑ Lhomond, C.F.. De viris illustribus urbis Romae a Romulo ad Augustum, a Latin reading-book, after Lhomond, by the editor of 'The graduated series of English reading-books'., 1861.
* ↑ Moss, B.T.; Victor, S.A.. Sextus Aurelius Victor, Liber de Caesaribus, a Translation, with Introduction and Notes: De Caesaribus Engl.Sextus Aurelius Victor (en llatí), 1942.
* ↑ van Miert, D. The Kaleidoscopic Scholarship of Hadrianus Junius (1511-1575): Northern Humanism at the Dawn of the Dutch Golden Age. Brill, 2011, p. 166 (Brill's Studies in Intellectual History). ISBN 978-90-04-20914-5.
* ↑ Catullus, G.V.; Green, P. The Poems of Catullus: A Bilingual Edition. University of California Press, 2007, p. 15 (Joan Palevsky imprint in classical literature). ISBN 978-0-520-25386-5.
* ↑ Momigliano, A. Secondo contributo alla storia degli studi classici (en italià). Edizioni di storia e letteratura, 1984, p. 147 (Storia e letteratura : raccolta di studi e testi).

## Bibliografia

* Hans Jürgen Hillen: Von Aeneas zu Romulus. Die Legenden von der Gründung Roms. Mit einer lateinisch-deutschen Ausgabe der Origo gentis Romanae (D'Enees a Ròmul. Les llegendes sobre la fundació de Roma. Amb una edició llatino-alemanya de l'Origo gentis Romanae). Düsseldorf / Zuric 2003, pàg. 222-228
* Ps.Aurelius Victor: De viris illustribus urbis Romae. (Homes il·lustres de la ciutat de Roma). Llatí i alemany. Publicat, traduït i comentat per Joachim Fugmann, Scientific Book Society, Darmstadt 2016
# Orlando Rojas Feliz

Orlando Rojas Feliz (L'Havana, Cuba, 1950) és un guionista i director de cinema cubà. Es va llicenciar en Llengua i Literatura Franceses per la Universitat de l'Havana. Del 1970 al 1972 va participar com a membre del Consell de Direcció de la revista de cinema de la universitat Arte 7, en qualitat de crític.
El 1975 comença a treballar a l'ICAIC com a assistent d'edició i posteriorment com a director assistent de la mà de Tomás Gutiérrez Alea i Humberto Solás. Va col·laborar en els guions dels films Rancheador, de Sergio Giral; Cantata de Chile, d'Humberto Solás i Los sobrevivientes, de Tomás Gutiérrez Alea.
En 1979, realitza el seu primer documental i en 1985 el seu primer llargmetratge de ficció: Una novia para David. El 1989 va dirigir Papeles secundarios, aclamada unànimement per la crítica especialitzada com el millor film cubà de la dècada i va representar Cuba a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa. Va rebre el Premi Coral al millor guió inèdit, al XVI Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana (1994), amb el guió Cerrado por reformas.
Ha estat membre del Jurat als Festivals Internacionals de Moscou, Leipzig, Bilbao, Damasc i l'Havana. Actualment resideix a la ciutat de Miami.

## Filmografia
### Com a assistent de direcció

* El enemigo principal (Jorge Sanjinés) 1973.
* Venezuela tres tiempos (Carlos Rebolledo) 1973.
* Querer y poder (Sergio Giral) 1973.
* Refrigeración (Bernabé Hernández) 1973.
* La Batalla de Jigüe (Rogelio París) 1974.
* El otro Francisco (Sergio Giral) 1974.
* Cantata de Chile (Humberto Solás) 1975.
* Rancheador (Sergio Giral) 1976.
* Los sobrevivientes (Tomás Gutiérrez Alea) 1978

### Com a director

* Día tras día (Doc. 20´) 1977.
* Viento del pueblo (Doc. 17´) 1979
* Mamanee (Doc. 14´) 1981
* A veces miro mi vida (Doc. 75´) 1981
* El camino de Ícaro (Doc. 16´) 1981
* Una y otra vez (Doc. 20´) 1982
* La espera (Doc. 9´) 1983
* Una novia para David (Guió i Direcció. LM. Ficc. 100´) 1985
* Papeles secundarios (LM. Ficc. 113´) 1989
* Fortuna, lo que ha querido (Ficc. 26´) 1990
* Las noches de Constantinopla (Guió i Direcció) 2001

## Referències

* ↑ Orlando Rojas a mcnbiografias
* ↑ Orlando Rojas a biografias y vidas
* ↑ Orlando Rojas Feliz, il regista cubano che ha immortalato i sentimenti a ilsaltodellaquaglia.com, 19 de març de 2021
* ↑ “Ya sé que no me tengo que suicidar como cineasta”, Cubaencuentro.com, 4 de març de 2011
# Orlando de la Torre

Orlando de la Torre (castellà: Orlando De La Torre) (Trujillo, 21 de novembre de 1943 - 24 d'agost de 2022) fou un futbolista peruà.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1970.

## Referències

* ↑ Appearances for Peru National Team - RSSSF
* ↑ World Football profile
* ↑ Orlando de la Torre a National-Football-Teams.com (anglès)
# Orlando Thunder

Els Orlando Thunder van ser una franquícia de futbol americà que participà en la World League de futbol americà durant els anys 1991 i 1992. Fou finalista de la World Bowl l'any 1992. Amb la suspensió d'operacions de la competició de l'any 1992 l'equip va desaparèixer. Disputà els seus partits al Citrus Bowl d'Orlando.

## Referències

* ↑ «Orlando Thunder | The Football Database» (en anglès). [Consulta: 24 juny 2021].
# Con ISO

El con ISO és el tipus de mànec que tenen molts portaeines que s'acoblen en els eixos d'una fresadora, mandrinadora i centres de mecanitzat.
La conicitat d'aquest tipus de con és superior a les dels con Morse, i també són més robustos.
El con ISO a part del seu conicitat té uns ancoratges que s'acoblen al corresponent de la màquina per evitar el patinants quan es produeixen grans esforços de tall.
Els porta-eines amb con ISO se subjecten a la màquina amb un plançó roscat en el seu extrem, i en les modernes màquines de Control Numèric amb un dispositiu hidràulic que permet l'intercanvi de porta eines de forma automàtica en el procés de mecanitzat d'una peça quan intervenen diverses eines.
Les dimensions dels cons ISO estan normalitzades i es denominen pel diàmetre exterior del con com ISO 30, 40 i 50.
Per conèixer les dimensions dels cons ISO cal consultar un promptuari de mecanitzat.

## Manipulació, transport i emmagatzematge

Aquestes eines són peces metàl·liques pesades, dures però alhora molt fràgils. El seu transport i emmagatzematge s'ha de fer de forma fàcil i segura.
Per a això existeixen uns suports plàstics, amb un allotjament de forma cònica, en els que la mateixa eina queda en posició vertical recolzant directament sobre el seu extrem cònic.
Com que hi ha una gran varietat d'eines amb conicitats diferents, hi ha també el mateix nombre de suports plàstics porta eines, cadascun per a la seva corresponent eina.

## Fonts

* Millán Gómez, Simón. Procediments de Mecanitzat. Madrid: Editorial Paraninfo, 2006. ISBN 84-9732-428-5.
* Sandvik Coromant. Guia Tècnica de Mecanitzat. AB Sandvik Coromant 2005.10, 2006.
# Comunitat Muntanyenca Baixa Vall de Susa i Val Cenischia

La Comunitat Muntanyenca Baixa Vall de Susa i Vall Cenischia (en italià, Comunità montana Bassa Valle di Susa e Val Cenischia) fou un grup de 23 municipis de muntanya de la baixa vall de Susa. L'alta vall de Susa és al costat de la Comunitat Muntanyenca Alta Vall de Susa. La seu es troba a Bussoleno. Va desaparèixer el 2009.
Comprèn els municipis d'Almese, Avigliana, Borgone, Bruzolo, Bussoleno, Caprie, Caselette, Chianocco, Chiusa di San Michele, Condove, Mattie, Mompantero, Novalesa, Rubiana, San Didero, Sant'Ambrogio, Sant'Antonino, San Giorio, Susa, Vaie, Venaus, Villar Dora, Villar Focchiardo
La seva denominació agrupa també la Vall Cenischia, vall lateral de la vall de Susa, que s'apropa a la ciutat de Sua cap al Pas del Mont Cenis. La seva funció principal és afavorir el desenvolupament del turisme a la seva part de la vall i la salvaguarda del patrimoni cultural i mediambiental.
# Oriol Santos i Ferrés

Oriol Santos i Ferrés, més conegut com a Uri, (Olot, 29 d'octubre de 1986) és un futbolista català, que ocupa la posició de davanter.

## Trajectòria

Va començar a diversos equips catalans, com la UE Olot, el Peralada CF i la UE Figueres. Militant a les files del Girona FC va ser fitxat pel Racing de Santander, que l'incorpora al seu filial. A la temporada 08/09 hi debuta a la primera divisió amb els càntabres, tot disputant un encontre.
L'any 2006, mentre jugava al Peralada, fou convocat per Pere Gratacós i disputà un partit amb la selecció catalana.

## Referències

* ↑ «Amistoso de Catalunya». Mundo Deportivo, 21-05-2006.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Oreye

Oreye (en való Oreye, en neerlandès Oerle) és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona. Comprèn les seccions de Lens-sur-Geer, Grandville, Bergilers, i Otrange (en neerlandès Wouteringen). L'1 de gener del 2024 tenia 4.029 habitants.

## Referències

* ↑ «BEVOLKINGSCIJFERS PER PROVINCIE EN PER GEMEENTE OP 1 JANUARI 2024 / CHIFFRES DE LA POPULATION PAR PROVINCE ET PAR COMMUNE, A LA DATE DU 1er JANVIER 2024» (en francès i neerlandès). Ministeri d'Interior de Bèlgica, 27-01-2024. [Consulta: 21 setembre 2024].
# Oli de gerani

L'oli de gerani és un líquid de color groc pàl·lid o verd, destil·lat de les fulles de diverses espècies (com Pelargonium odoratissimum). Els seus principals components coneguts són citronel·lol i geraniol, ambdós utilitzats en perfumeria i com agents aromatitzants. L'oli de gerani s'utilitza en fitoteràpia i aromateràpia.
# Ossos de sant

Els ossos de sant són unes postres elaborades amb massapà (pasta d'ametlla), de color blanc i forma allargada i cilíndrica (semblant a la d'un os amb la seva medul·la òssia), originalment farcits de dolç de rovell que recorden tíbies. A Espanya són característics en les pastisseries per a la celebració de les dates properes al Dia de Tots Sants (primer de novembre), juntament amb els bunyols de vent. La seva presentació en algunes ocasions recorda a la dels reliquiaris.

## Història i costums

L'elaboració d'aquests dolços es remunta al començament de segle xvii, encara que la utilització del massapà és de l'època andalusina. Possiblement el seu origen es trobe a València (apareixen citats ja en l'Art de cuina de Francisco Martínez Montiño, de 1611) S'elaboren principalment per a la celebració del dia de Tots Sants i Difunts, coincidint amb la recol·lecció de l'ametlla.
Són típics de la zona de Castella i Lleó, encara que no obstant això actualment estan molt difosos per tota la geografia peninsular. En altres regions s'incorporen dolços propis similars com poden ser els ossos de Sant Expedit (sud) i els panellets (zona oriental).
La transmissió de la cultura castellana a Amèrica, entre els segles xvi i xviii, va derivar en una variant d'aquestes postres a Mèxic: les calaveretes de dolç i el pa de mort, igualment típics del 1r i el 2 de novembre (Dia de morts), als quals erròniament s'atribueix orígens precolombins.

## Enllaços externs

* Castanyada
* Huesos de San Expedito, variant en forma de massa de pa.
* Panellets
* Reliquiari (inspiració)
* El Plato Típico, Como preparar Huesos de Santo

## Referències

* 1 2 García-Pelayo y Gross, Ramón; de Toro, Michel. Pequeño Larousse ilustrado (en castellà). 8ª. Larousse, 1972, p. 554.
* ↑ Diccionario enciclopédico Durvan. 5 [Hispanófono - Mesa]. Reimpresión. Bilbao: Durvan, 1973. ISBN 84-85001-09-5.
* 1 2 Martínez Montiño, Francisco. Arte de Cocina, Pastelería, Vizcochería y Conservería. Imprenta de Sierra y Martí, 1823.
# Open Sud de France 2014

El Torneig de Montpeller 2014, oficialment conegut com a Open Sud de France 2014, és un esdeveniment de tennis disputat sobre pista dura que pertany a les sèries 250 de l'ATP. La 20a edició del torneig es va celebrar entre l'1 i el 9 de febrer del 2014 a l'Arena Montpellier de Montpeller, França.
El tennista local Gaël Monfils va guanyar el títol per segona ocasió (2010).

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | R. Gasquet | 6 | 6 | |
| WC | P-H. Mathieu | 1 | 3 | | 1 | R. Gasquet | 6 | 6 | |
| Q | A. Olivetti | 7 | 6⁵ | 7 | Q | A. Olivetti | 4 | 2 | |
| | N. Davidenko | 6⁵ | 7 | 5 | | | | | | 1 | R. Gasquet | 7 | 7 | |
| | J. Janowicz | 7 | 6 | | | | | | | 3 | J. Janowicz | 6⁶ | 6$^4$ | |
| | A. Mannarino | 6² | 3 | | 3 | J. Janowicz | 6 | 6 | | | | | | |
| | D. Brown | 3 | 4 | | 7 | É. Roger-Vasselin | 2 | 4 | | | | | | |
| 7 | É. Roger-Vasselin | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 1 | R. Gasquet | 4 | 4 |
| 5 | G. Monfils | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 5 | G. Monfils | 6 | 6 |
| | J. Sousa | 3 | 2 | | 5 | G. Monfils | 6 | 6 | | | | | | |
| | D. Istomin | 7 | 6 | | | D. Istomin | 4 | 4 | | | | | | |
| 4 | D. Tursunov | 5 | 4 | | | | | | | 5 | G. Monfils | 6 | 3 | 6 |
| 6 | J. Nieminen | 7 | 7 | | | | | | | 6 | J. Nieminen | 2 | 6 | 1 |
| WC | P-H. Herbert | 6⁵ | 6⁵ | | 6 | J. Nieminen | 6 | 3 | 7 | | | | | |
| Q | M. Gicquel | 7 | 6 | | Q | M. Gicquel | 3 | 6 | 6⁵ |
| 2/WC | G. Simon | 6$^4$ | 3 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Andre Begemann Martin Emmrich | 6⁵ | 3 |
| | Henri Kontinen Jarkko Nieminen | 7 | 6 | | Henri Kontinen Jarkko Nieminen | 3 | 2 | |
| 3 | Paul Hanley Jonathan Marray | 4 | 6$^4$ | | Marc Gicquel Nicolas Mahut | 6 | 6 | |
| | Marc Gicquel Nicolas Mahut | 6 | 7 | | | | | | Marc Gicquel Nicolas Mahut | 4 | 6 | [7] |
| | Nikolai Davidenko Denis Istomin | 6 | 6 | | | | | | Nikolai Davidenko Denis Istomin | 6 | 1 | [10] |
| 4 | Ken Skupski Neal Skupski | 4 | 4 | | Nikolai Davidenko Denis Istomin | 3 | 6 | [10] |
| WC | Guillaume Rufin Gilles Simon | 3 | 0 | 2 | Rameez Junaid Aisam-ul-Haq Qureshi | 6 | 3 | [7] |
| 2 | Rameez Junaid Aisam-ul-Haq Qureshi | 6 | 6 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (francès) (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Lió / Montpeller :
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2014
< 2013
2015 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Osteocephalus pearsoni

Osteocephalus pearsoni és una espècie de granota que es troba a Bolívia, el Brasil i el Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Angulo, A., Jungfer, K.-H., Reichle, S. & De la Riva, I. 2004. Osteocephalus pearsoni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 de gener de 2008.
# Osteocephalus mutabor

Osteocephalus mutabor és una espècie de granota que es troba a l'Equador i el Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Coloma, L.A., Ron, S., Jungfer, K.-H. & Cisneros-Heredia, D. 2004. Osteocephalus mutabor. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 de gener de 2008.
# Olivia Lux

Olivia Lux, (14 de març de 1994) també coneguda com Liv Lux Miyake-Mugler, és el nom artístic de Fred Carlton, una artista drag nord-americana millor coneguda per competir en la tretzena temporada de RuPaul's Drag Race. Liv es va unir a la House of Miyake-Mugler al novembre de 2021 i al febrer de 2022 va anunciar que canviaria el seu nom per Liv Lux Miyake-Mugler.

## Carrera

Liv va créixer al municipi de Buena Vista i als afores de Vineland. Es va graduar a la Universitat Estatal de Montclair.
Liv va competir en la temporada 13 de RuPaul's Drag Race sota el nom d'Olivia Lux. Va quedar entre els cinc primers, i va perdre el seu lloc en la final després de perdre un lip-sync contra Kandy Muse. En el segon episodi de la temporada, Liv va atènyer el primer lloc, però va perdre el lip sync per la victòria contra Symone. En els episodis sisè i setè de la temporada, Liv va guanyar els reptes principals i va guanyar dos premis de 5000 dòlars. Va unir-se a la House of Miyake-Mugler que va guanyar la segona temporada de Legendary, i va debutar en l'escena del ballroom el 2021. També va participar en el repartiment de X-Mas X-Travaganza - Shantay You Sleigh en 2021.

## Vida personal

Originària de Nova Jersey, Liv Lux viu a Brooklyn, des del 2021. Balla, canta i escriu música. El seu nom drag original prové d'Olivia Pope de Scandal, i la paraula llum en llatí.

## Referències

* 1 2 Garcia, Babee. «'You Better Work' to Become Montclair State's Next Drag Superstar» (en anglès americà). The Montclarion, 12-12-2018. [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ «'Drag Race's Olivia Lux On Evolving, Ballroom, and Finding Family» (en anglès). www.out.com, 28-02-2022. [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ «Asbury Park Press from Asbury Park, New Jersey on December 13, 2020 · E6» (en anglès). Newspapers.com. [Consulta: 18 octubre 2022].
* ↑ April 05, Joey Nolfi. «'RuPaul's Drag Race' sweetie Olivia Lux is ready to fit the world into her tiny purse» (en anglès). EW.com. [Consulta: 19 octubre 2022].
* 1 2 Daw, Stephen. «‘Drag Race’ Star Olivia Lux Is Ready to ‘Reclaim the Word Diva’ With Her New Playlist» (en anglès americà). Billboard, 21-04-2021. [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ «Exclusive: Here’s why Olivia Lux ‘appreciates’ negative Drag Race fans» (en anglès britànic). GAY TIMES, 09-04-2021. [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ «'Drag Race’s Olivia Lux Is Now In Ballroom’s House of Miyake-Mugler» (en anglès). Gay Pride - LGBT & Queer Voices, 11-10-2021. [Consulta: 19 octubre 2022].
* 1 2 Cristi, A. A. «Ru-Paul's Drag Race Stars Announce Line-up For X-MAS XTRAVAGANZA UK + Ireland Tour» (en anglès). BroadwayWorld.com. [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ «Meet The Dark Horse Of 'Drag Race' Season 13» (en anglès). Bustle. [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ Wild, Stephi. «RUPAUL'S DRAG RACE Star Olivia Lux Performs Live Tonight At The Q» (en anglès). BroadwayWorld.com. [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ «After "Drag Race," Olivia Lux Has Her Sights Set on Broadway» (en anglès). www.logotv.com. [Consulta: 19 octubre 2022].
# Olivia Mandle

Olivia Mandle (Barcelona, 17 d'abril de 2007) és una activista pels drets dels animals. Des de jove es va dedicar a treure plàstics del mar des de les platges de la Barceloneta i Calella de Palafrugell amb un utensili creat per ella per aquest objectiu. Un dels seus referents és Greta Thunberg. El 2021 anys va posar en marxa una recollida de signatures a change.org per demanar que Espanya prohibís la cria i compra de dofins i acabar amb els delfinaris. Va aconseguir 57.000 signatures en un primer moment, però els tres darrers dofins de Barcelona no van acabar en llibertat, sinó en un altre zoo, a l'Attica Zoological Park d'Atenes. Després va iniciar una segona campanya per demanar la fi dels delfinaris que pretenia arribar a les 75.000 signatures. Va rebre el reconeixement de l'Institut Jane Goodall per la seva lluita pels drets dels animals. El seu projecte SUA a llarg termini pretén crear un santuari marí a la Costa Brava per protegir els animals.

## Referències

* 1 2 «Olivia Mandle, tras los pasos de Greta Thunberg» (en castellà), 02-01-2021. [Consulta: 16 març 2022].
* ↑ León, Texto de Pablo; Moro, Fotografía de Sofía; Rúa, Audiovisual: Álvaro de la; Rivas, Luis Manuel «Crecer en tiempos de covid» (en castellà). El País [Madrid], 15-11-2020. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Pienso, luego Actúo · La Greta española que ama los delfines.» (en castellà). [Consulta: 16 març 2022].
* 1 2 ««Los milagros no existen ante la crisis climática»» (en castellà), 17-11-2021. [Consulta: 16 març 2022].
* ↑ «Ni te imaginas cuantos delfinarios hay en España: campaña para su cierre» (en castellà), 30-09-2021. [Consulta: 16 març 2022].
# Otràdnoie (Krasnodar)

* Per a altres significats, vegeu «Otràdnoie».
Otràdnoie - Отрадное (rus) - és un poble del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la desembocadura del riu Kitxmai, a 27 km al nord-oest de Sotxi i a 145 km al sud-est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Solokhaül.
# Otràdnoie

«Otràdnoie» té aquests significats:

## Rússia

* Otràdnoie (Krasnodar), poble del krai de Krasnodar, a Rússia
* Otràdnoie (Primórie), poble del krai de Primórie, a Rússia
* Otràdnoie (Khabàrovsk), poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia
# Cremada

«Cremada» té aquests significats:
* Cremada (falles) o Cremà, acte de botar foc als monuments de cartó o fusta que es planten durant les festes de molts pobles i ciutats del País Valencià.
* Cremada (lesió), tipus de lesió que pot ser causada per la calor, el fred, l'electricitat, alguns productes químics, la llum, la radiació, o el fregament.
Viccionari
# Orgullo (pel·lícula)

Orgullo és una pel·lícula espanyola de 1955 dirigida per Manuel Mur Oti i protagonitzada pels actors brasilers Marisa Prado i Alberto Ruschel.

## Sinopsi

Dues famílies, els Mendoza i els Alzaga, són enfrontats durant generacions per l'aigua d'un riu que separa llurs terres. Laura Mendoza torna a casa després d'estudiar uns anys a París i s'enamora d'Enrique de Alzaga, el fill gran de l'altra família. Però quan són a punt de casar-se una sequera desperta les velles rancúnies i provoca l'enfrontament entre les dues famílies.

## Repartiment

* Xan das Bolas
* Eduardo Calvo - Fidel
* Arturo Castro 'Bigotón'
* Francisco de Cossío
* Beni Deus
* Enrique Diosdado - Don Enrique
* Félix Fernández - Obrero
* María Francés
* Matilde Guarnerio
* Rufino Inglés
* Cándida Losada - La madre
* Julián Muñoz
* Guillermo Méndez
* Fernando Nogueras - Ramón
* Nicolás D. Perchicot
* José María Prada
* Marisa Prado - Laura
* Domingo Rivas
* Alfonso Rojas
* Alberto Ruschel - Enrique Alzaga
* Luisa Sala
* Vicente Ávila

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1955 | Millor música | Salvador Ruiz de Luna | Guanyador |
| 1955 | Millor actriu estrangera | Marisa Prado | Guanyadora |

## Referències

* ↑ Bentley, Bernard. A Companion to Spanish Cinema. Boydell & Brewer 2008. p. 127
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1955». CEC. Arxivat de l'original el 2018-01-06. [Consulta: 8 gener 2016].