OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Caldogno

Caldogno (en vènet escrit Caldonjo) és un poble d'Itàlia a la regió del Vèneto, província de Vicenza, té aproximadament 10.881 habitants, amb una extensió total de 15 km² i amb una densitat de població de 725 hab/km. Roberto Baggio és natiu d'aquesta població i és aquí on viu en l'actualitat.

## Història

La història de Caldogno està lligada a les vivències de la família homònima, que posseïa gran part del territori.
El més gran dels Caldogno, que va rebre els més alts honors per part dels emperadors, va ser Calderico Caldogno, conseller militar de Frederic I del Sacre Imperi Romanogermànic i el seu company d'armes en la guerra contra Milà i les tropes papals. Calderico va ser ferit en batalla i per això va ser nomenat"cavaliere aureato" i comte palatino, confirmat en totes les seves possessions i privilegis ja gaudits pels seus avantpassats. Li va ser concedida en aquella ocasió adoptar per a la família l'escut de l'àguila imperial negra sobre camp vermell i no vermella sobre camp de plata, que va romandre, no obstant això, per a una branca col·lateral de la família.

## Llocs d'interès

El monument principal de Caldogno és la Villa Caldogno, una vila paladiana inscrita a la llista de Patrimoni de la Humanitat de la Unesco.

## Personalitats de Caldogno

* Roberto Baggio, futbolista.
* Eddy Baggio, futbolista.
* Marino Basso, ciclista.

## Referències

* ↑ «Lugares que ver Caldogno» (en castellà).
* ↑ http://demo.istat.it/bilmens2007gen/index.html Arxivat 2007-11-11 a Wayback Machine.
* ↑ Behnke, A. Italy in Pictures. Lerner Publications, 2003, p. 70. ISBN 978-0-8225-0368-2.
* ↑ Schröder, F. Repertorio genealogico delle famiglie confermate nobili e dei titolati nobili esistenti nelle provincie Venete (en italià). Tipogr. di Alvisopoli, 1830, p. 182.
* ↑ Mironi, F.B.. Historia ecclesiastica della città, territorio, e diocese di Vicenza. Raccolta dal M.R.P. Franc.o Barbarano de' Mironi da Vicenza pred. dell'ord. de' frati min. Cappuccini della prou.a di S.Antonio. E' diuisa in sei libri. Si tratta nel 1. de' santi. 2. de' beati. 3. d'altre persone conspicue per bontà di vita. 4. de' papi, cardinali, patriarchi, arciuesc. vescoui, legati, & noneij appostolici; caualieri, lettori publici, scrittori, & altri degni di memoria ecclesiastici, o secolari. 5. delle chiese, oratorij, hospitali, & altri edificij della città. 6. delle chiese, oratorij, & hospitali del territorio, e della diocese: Libro quarto nel quale si tratta de' papi, cardinali, patriarchi, arcivescovi, vescovi, legati, e nunzj appostolici; cavalieri, lettori pubblici, scrittori, ed altri degni di memoria ecclesiastici, o secolari. Opera postuma (en italià). nella stamperia di Carlo Bressan, 1760, p. 388.
* ↑ Williams, K.; Giaconi, G.; Palladio, A. The Villas of Palladio. Princeton Architectural Press, 2003, p. 56. ISBN 978-1-56898-396-7.
* ↑ Lozano, M.R.V.. La casa burguesa: En la consolidación de un nuevo modelo de ciudad (en castellà). CP67, 2021, p. 109. ISBN 978-987-34-1025-3.

## Enllaços externs

* Caldogno - Lloc web oficial
# Porc xato murcià

El porc xato murcià és una raça de porc autòctona del sud del País Valencià i de la Regió de Múrcia i sembla que la seua presència a terres valencianes ve donada per la porositat de la frontera d'aquestes dues terres.
A la costa mediterrània peninsular existia a finals del segle xix un porc negre del tronc ibèric del qual es coneixien dues varietats: Gabana i pintada. Aquests porcs resultaven extremadament rústics i eren alimentats amb subproductes del camp i de l'horta, encara que el seu creixement resultava massa lent i les seues ventrades molt curtes.
A principis de segle xx els corrents modernistes es van introduir sementals de races millorades de porc com la York, la Berkshire o l'Alderney que en cobrir les nostres truges van donar lloc a l'aparició d'uns nous porcs que es van denominar pel seu perfil ultra-còncau xatos. El color de la capa d'aquests porcs era blanc o negre, en funció del fet que en els seus gens predominés la influència d'una o altra raça millorant. Aquests porcs xatos resultaven de creixement més gran que els autòctons, transformaven millor els aliments que se'ls donava i tenien ventrades més nombroses, de manera que els van substituir en les preferències dels ramaders.
A la nostra terra, aquests porcs xatos, també anomenats marranos, xinesos, cochinos o garrins, van formar part important de la dieta d'hortolans i pagesos durant la primera meitat del segle passat. Aquest generós animal, alimentat amb restes de la cuina i subproductes de l'horta i el camp, i lligat per la pota la majoria de les vegades a un arbre, constituïa el rebost de carn i embotits que, en les èpoques d'escassetat d'altres aliments, fonamentalment en l'hivern, constituïen aquesta aportació imprescindible de proteïnes de qualitat i de greixos d'alt poder calòric.
No obstant això, els nous reis de la ramaderia porcina van gaudir d'una glòria efímera, perquè en la dècada dels anys cinquanta noves races millorades 'americanes', que tenien un creixement muscular encara més ràpid i, sobretot, amb pocs dipòsits grassos (Landrace, Large White o Duroc, entre altres) pràcticament esborraren del mapa ramader als nostres xatos.
Afortunadament, en els últims anys, els xatos murcians han passat d'estar en perill d'extinció a trobar-se en fase de franca recuperació gràcies a l'interès que han despertat les possibilitats que atresoren en la seua genètica com a portadors de caràcters millorants de la qualitat de la carn, principalment del seu engreixament i suculència o de la seua resistència a les malalties.

## Enllaços externs

* Informació sobre el xato murcià
* Informació del xato murcià a la web del Ministeri de Medi ambient i Medi Rural i Marí
# Careproctus herwigi

Careproctus herwigi és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu fins als 1.250 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic sud-occidental: el nord de l'Argentina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1991. New species of the Patagonian liparid fishes of the genus Careproctus (Scorpaeniformes, Liparididae). Soviet Antarctic expedition; information bulletin. Núm. 116: 10-24.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# North Conway

North Conway és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 2.069 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Conway tenia 2.069 habitants, 1.002 habitatges, i 487 famílies. La densitat de població era de 186,6 habitants per km².
Dels 1.002 habitatges en un 22% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 33,2% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 51,3% no eren unitats familiars. En el 41% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,5% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,3 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 31.406 $ i la renda mediana per família de 40.294 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.679 $ mentre que les dones 23.017 $. La renda per capita de la població era de 20.493 $. Entorn del 17,1% de les famílies i el 17,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Conway». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Conway». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nicholas White

Nicolas White (Johannesburg, 8 de gener de 1974) és un ciclista sud-africà, professional des del 2001. Actualment corre a l'equip Team Medscheme.
En el seu palmarès destaca la victòria a UCI Àfrica Tour del 2007-2008.

## Palmarès

* 1997
** 1r al 94.7 Cycle Challenge
* 1999
** 1r a la Amashovashova Cycle Classic
** Vencedor d'una etapa del Rapport Toer
* 2000
** 1r al Giro del Cap i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Tour del mar de la Xina meridional
* 2001
** Vencedor d'una etapa del Giro del Cap
** Vencedor d'una etapa del FBD Insurance Rás
* 2002
** 1r al Tour del mar de la Xina meridional i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Sèrbia
* 2004
** 1r al Premi de la Mig-agost
** Vencedor d'una etapa de la Ruban Granitier Breton
* 2007
** Campió d'Àfrica de contrarellotge
** Campió d'Àfrica en ruta
** 1r a la Volta al Marroc i vencedor d'una etapa
* 2008
** 1r a l'UCI Àfrica Tour
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Marroc
* 2010
** 1r al 94.7 Cycle Challenge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Novum Organum

Novum Organum és el títol de l'obra més important de Francis Bacon, publicada el 1620. Rep el seu nom perquè pretén ser una superació del tractat sobre lògica d'Aristòtil, anomenat Organon. Es basa a trobar la causa de tot fenomen per inducció, observant quan passa i quan no i extrapolant aleshores les condicions que fan que es doni. Aquest raonament va influir decisivament en la formació del mètode científic, especialment en la fase d'elaboració d'hipòtesis.
També indica que el prejudici és l'enemic de la ciència, perquè impideix generar noves idees. Els prejudicis més comuns s'expliquen amb la metàfora de l'ídol o allò que és falsament adorat. Existeixen ídols de la tribu (comuns a tots els éssers humans per la seva naturalesa), de la caverna (procedents de l'educació), del fòrum (causats per un ús incorrecte del llenguatge) i del teatre (basats en idees anteriors errònies, notablement en filosofia).
# Carlos Blanco-Rajoy Martínez-Reboredo

Carlos Blanco-Rajoy Martínez-Reboredo (La Corunya, 1930 - 2011) fou un advocat i polític gallec. Va ser president de la Cambra Provincial Agrària de la Corunya.
A les eleccions generals espanyoles de 1979 fou senador per la província de la Corunya per UCD, i a les eleccions generals espanyoles de 1982 ho fou per Aliança Popular.
# Carla Valencia Dávila

Carla Valencia Dávila (Quito, 13 de maig de 1975) és una editora, guionista i directora de cinema equatoriana, de pare xilè i mare equatoriana.

## Biografia

Va començar la seva carrera com a ajudant de direcció, i va debutar com a directora el 2004 amb el curtmetratge Restos. Posteriorment va treballar en l'edició i muntatge de diversos documentals xilens, entre ells Cuba, el valor de una utopia, de Yanara Guayasamín, selecciona a l'International Documentary Film Festival d'Amsterdam el 2007. Abuelos va ser el seu primer documental llargmetratge, presentat el 2010 a l'IDFA en competició oficial i guanyador del premi "El abrazo" al Festival de Cinema Llatinoamericà de Biarritz i del premi al millor documental en la XVIII Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya.

## Filmografia

* Restos - curtmetratge (2006)
* Emilia - curtmetratge (2010)
* Abuelos - documental (2010)

## Notes

* ↑ Biofilmografia de Carla Valencia Dávila a Ibermediadigital.com
* ↑ De Pace, Tonino. «Milano 21 – "Abuelos", di Carla Valencia Dàvila (Concorso documentari)». Sentieri selvaggi, 26-03-2011.
* ↑ «Premio para ' Abuelos', documental ecuatoriano». El Universo, 3 ottobre 2011.
* ↑ La Mostra recorda Jordi Dauder en la clausura del certamen Arxivat 2021-04-23 a Wayback Machine., paeria.es, 30 de març de 2012
# Nærøy

Nærøy és un antic municipi situat al comtat de Nord-Trøndelag, Noruega. Té 4,999 habitants i té una superfície de 1,066.73 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Kolvereid.
La Carretera Comtal Noruega 17 creua la part nord-est del municipi. Hi ha una gran xarxa de ponts al municipi que connecten les illes i fiords.

## Informació general

Nærøy va ser establert com a municipi l'1 de gener de 1838. Vikna va ser separat de Nærøy l'1 de juliol de 1869. Els municipis de Foldereid, Gravvik i Kolvereid es van unir a Nærøy l'1 de gener de 1964.

### Nom

La forma del topònim en nòrdic antic era Njarðøy. El primer element és potser la forma arrel del nom del déu nòrdic Njord (però és sospitós que no en el cas genitiu). L'últim element és øy que significa «illa».

### Escut d'armes

L'escut és modern. Se'ls hi va concedir el 22 de maig de 1987. L'escut està basat en el segell del rei Håkon Magnusson des de 1344, en un document en el qual el rei va concedir diversos drets als grangers locals. El segell mostra a la Mare de Déu en un portal decorat amb la flor de lis, el símbol de la Mare de Déu. L'escut mostra una combinació de tres flors de lis de color vermell. com les nimfes locals que són encarnades generalment són encarnades.

### Esglésies

L'Església de Noruega compta amb quatre parròquies (sokn) al municipi de Nærøy. És part del deganat de Nærøy en la Diòcesi de Nidaros.
Esglésies a Nærøy :
| Parròquia (Sokn) | Nom de l'església | Localització de l'església | Any de construcció |
| Foldereid | Església de Foldereid | Foldereid | 1863 |
| Gravvik | Església de Gravvik | Gravvik | 1875 |
| Kolvereid | Església de Kolvereid | Kolvereid | 1874 |
| Kolvereid | Capella de Lund | Lund | 1965 |
| Kolvereid | Capella de Salsbruket | Salsbruket | 1950 |
| Nærøy | Capella de Lundring | Nærøy | 1885 |
| Nærøy | Capella de Steine | Steine | 1911 |
| Nærøy | Capella de Torstad | Torstad | 1936 |

## Geografia

El municipi es troba al nord-oest del comtat de Nord-Trøndelag, al llarg del fiord de Folda. Inclou les illes d'Austra i de Gjerdinga i la península Kvingra. Hi ha diversos grans llacs al municipi, sent el principal el Salvatnet.

## Galeria

* Cascada de Skrøyvstad a Nærøy
* Vista del Mjøsund
* Turó de Torfjellet; els pins són típics als turons, badies i fiords de la zona.
* Panoràmica de l'àrea de Langnes a Salsbruket
* Vista del pont de Nærøysund

## Referències

* ↑ «Personnemningar til stadnamn i Noreg» (en noruec). Språkrådet.
* ↑ Store norske leksikon. «Nærøy – Nord-Trøndelag» (en noruec). [Consulta: 3 octubre 2011].
* ↑ Rygh, Oluf. Norske gaardnavne: Nordre Trondhjems amt (dokpro.uio.no) (en noruec). 15. Kristiania, Norge: W. C. Fabritius & sønners bogtrikkeri, 1903, p. 354.
* ↑ Norske Kommunevåpen. «Nye kommunevåbener i Norden», 1990. [Consulta: 13 novembre 2008].
# Uda (ciutat hitita)

Uda va ser una ciutat i un santuari situat a la Terra Baixa Hitita. És coneguda perquè el rei Subiluliuma I estava ocupat en aquesta localitat celebrant festes religioses quan el seu fill Telepinus I de Khalap el va anar a veure per proporcionar-li informació sobre la situació a Síria, sobretot de la regió de Carquemix, una important ciutat i fortalesa de Mitanni. Telepinus va deixar una forta guarnició a Murmuriga per anar a veure el seu pare, i Mitanni va aprofitar per posar setge a aquella ciutat. Subiluliuma va anar des d'allí amb el seu fill a conquerir Carquemix. Una altra Uda s'identifica amb Hyde de localització desconeguda, però a l'occident, a la frontera amb Arzawa.

## Referències

* ↑ Bryce, Trevor. El reino de los hititas. Madrid: Cátedra, 2001, p. 221. ISBN 8437619181.
# Mitsutoshi Furuya

Mitsutoshi Furuya (古谷三敏, Furuya Mitsutoshi) (11 d'agost de 1936 – Tòquio, 8 de desembre de 2021) fou un mangaka japonès. Començà com assistent de Fujio Akatsuka. És conegut per la seua obra Dame Oyaji ("No-Good Dad", 1970–1982), que va obtenir notorietat davant el públic japonès parodiant la vida familiar amb un pare calçasses casat amb una dona dominant. L'obra rebé en 1979 el Shogakukan Manga Award per la categoria de shōnen i fou adaptat a una sèrie d'anime en 1974.

## Treballs destacats

* Bar Lemon Heart (ＢＡＲレモンハート) (19 volums)
* Papasan (パパさん) (2 volums)
* Obaachan no Daidokoro-hiden (おばあちゃんの台所秘伝, "Els secrets de cuina de l'àvia") (1 volum)
* Dame Oyaji (ダメおやじ) (1970-1982, Shonen Sunday)

## Referències

* ↑ «小学館漫画賞：歴代受賞者» (en (japonès)). Shogakukan. Arxivat de l'original el 2015-08-05. [Consulta: 19 agost 2007].

## Enllaços externs

* Perfil Arxivat 2017-02-01 a Wayback Machine. a The Ultimate Manga Guide (anglès)
# Richmond Heights (Ohio)

Richmond Heights és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 10.944 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Richmond Heights tenia 10.944 habitants, 4.864 habitatges, i 2.971 famílies. La densitat de població era de 966,9 habitants/km².
Dels 4.864 habitatges en un 24,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,7% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 38,9% no eren unitats familiars. En el 33,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,7% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.625 $ i la renda mediana per família de 60.136 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.414 $ mentre que les dones 30.537 $. La renda per capita de la població era de 25.738 $. Aproximadament el 4,3% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Richmond Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Richmond Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Cal Portal (Gratallops)

Cal Portal, o la Fonda, és un casal del municipi de Gratallops (Priorat) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una casa de planta baixa i tres pisos, l'últim dels quals és dedicat a les golfes. Presenta una façana simètrica, amb balcons sostinguts per mènsules de pedra treballada. Acaba en un frontó que amaga una teulada a dos aiguavessos. L'obra és de pedra i maons i no fou acabada, perquè li manquen els balcons treballats (n'hi ha d'altres col·locats per a sortir del pas) en alguns casos, i l'arrebossat de la façana. La porta, de pedra, porta a la dovella clau la data de l'obra.

## Història

Construïda a les darreries del segle passat, l'obra no fou acabada, presumiblement a causa de la crisi provocada per la fil·loxera. A la part esquerra de la façana s'hi bastí el segle passat, adossada a la casa nº4, un dels portals del poble, construïts per a protegir-lo a les nits durant les guerres carlines; aquest és l'origen del nom de la casa. Fins a la meitat de la dècada dels anys setanta, a la part dreta de la façana hi hagué un monumental pedrís constituït per una gran pedra de riu sobre una base de pedra, de forma aproximadament paral·lelepipèdica. Fou destruït quan es feu la nova pavimentació del carrer. Actualment és el domicili dels propietaris de la fonda del poble, per la qual cosa la casa ha perdut, fins a cert punt, el seu nom antic, i ha passat a anomenar-se, impròpiament, la fonda, que és la casa del costat.

## Referències

* 1 2 «La Fonda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «La Fonda». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Ottokar II d'Estíria

Ottokar II d'Estíria (mort el 28 de novembre de 1122) fou marcgravi d'Estíria, fill d'Ottokar I i successor del seu germà (i rival) Adalberó d'Estíria.
Va heretar les restes dels dominis dels Eppensteiner el riu Mur i la vall del Mürz. Va fundar l'abadia benedictina de Garsten (Alta Àustria) el 1108.

## Família i fills

Ottokar II es va casar el 1090 amb Elisabet, filla de Leopold II d'Àustria i d'Ida de Formbach-Ratelnberg, i va tenir tres fills:
* Leopold el Fort.
* Cunegunda (+ 28 de juliol de 1161), casada amb Bernat, comte de Sponheim-Marburg.
* Willibirga (+ 18 de gener de 1145), casada amb Egbert II, comte de Formbach-Pitten.

## Enllaços externs

* Ottokar II of Styria Arxivat 2011-06-29 a Wayback Machine.

## Referències

* Walter Brandau, Geschichte der Steiermark, Graz 1966.
# Ogdensburg (Nova Jersey)

Ogdensburg és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 2.545 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ogdensburg tenia 2.638 habitants, 881 habitatges, i 704 famílies. La densitat de població era de 446,7 habitants/km².
Dels 881 habitatges en un 43% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,6% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 20% no eren unitats familiars. En el 16,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,99 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.313 $ i la renda mediana per família de 70.521 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.350 $ mentre que les dones 35.060 $. La renda per capita de la població era de 24.305 $. Aproximadament el 4,8% de les famílies i el 5,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ogdensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ogdensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Maisnières

Maisnières és un municipi francès, situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 505 habitants.

## Situació

Maisnières, situat a la ribera del riu Vimeuse, es troba a l'oest del departament del Somme.

## Administració

L'alcalde del municipi és Bernard Thiebault (2001-2008).

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 602 | 617 | 729 | 459 | 708 | 722 | 787 | 784 | 775 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 761 | 766 | 730 | 713 | 679 | 669 | 665 | 612 | 619 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 540 | 575 | 564 | 560 | 565 | 539 | 560 | 558 | 566 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 569 | 536 | 528 | 562 | 545 | 505 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Vegeu també

* Llista de comunes del Somme

## Enllaços externs

* Maisnières al lloc web de l'INSEE
* Maisnières a WikiMapia