OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Johan Cruijff: En un momento dado

Johan Cruijff: En un momento dado és un documental catalano-holandès del 2004, dirigit per Ramón Gieling. La pel·lícula gira al voltant del període que Johan Cruijff va jugar al Futbol Club Barcelona i l'impacte esportiu i cultural que ha tingut en el club, en els seus seguidors i la resta de Catalunya.

## Sinopsi

La pel·lícula comença i acaba amb el partit de comiat de Johan Cruyff a Barcelona el 1999, entre el dream team i el primer equip d'aquell període. Diferents persones son entrevistades sobre el que Cruyff ha significat per a ells, entre ells el president barceloní Joan Laporta i el futbolista Emilio Butragueño, així com periodistes, músics i altres. Molts d'ells imiten la seva acció favorita d' El Salvador. Entremig, es mostren moments de la carrera de Cruyff amb el Futbol Club Barcelona com a jugador i entrenador.
El títol de la pel·lícula, En un momento dado, és una expressió que Cruyff feia servir sovint.

## Repartiment

Tretze persones son entrevistades sobre el que Cruyff ha significat per a ells personalment i per a Catalunya. El documental acaba amb una llarga entrevista amb el mateix Cruyff, en què explica la seva vida.
| Johan Cruyff Xavier Pitarque Gemma Folch Sergi Pàmies Emilio Butragueño Diego Carrasco Joan Patsy | Ferran Torrent Fermí Puig Marius Petit Jordi Solé Miguel Rico Santamaría Joan Laporta |

## Referències

* ↑ esport3. «Estrenada la pel·lícula documental sobre la vida de Johan Cruyff, "En un momento dado"», 30-01-2004. [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Johan Cruijff: en un momento dado» (en anglès). International Film Festival Rotterdam, 04-09-2015. [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Película Johan Cruyff. En un momento dado» (en castellà). 20 minutos. [Consulta: 9 maig 2020].

## Enllaços externs

* CruijfDeFilm.nl
* Johan Cruijff: En un momento dado a YouTube
# Centre Agrícola

El Centre Agrícola és un edifici del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local. El Centre Agrícola era la societat dels propietaris rurals. Les seves converses agrícoles van ser iniciades el 1900. També hi havia manifestacions artístiques i balls de societat. Durant la Guerra Civil va ser seu del Comité Revolucionari. Posteriorment es va construir un local de cinema en el seu interior.
L'edifici està situat a l'eixample del segle xix. La façana principal dona a la Rambla de Nostra Senyora. És una construcció entre mitgeres i fa cantonada a un passatge cobert per on s'hi accedeix. Consta de planta baixa i un pis, amb coberta de teula àrab a dos vessants que donen a les façanes laterals. Presenta un llenguatge eclèctic amb reminiscències de les construccions agrícoles de fusta i aplacats de ceràmica.

## Referències

* 1 2 3 4 «Centre Agrícola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].

## Enllaços externs

* Centre Agrícola, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Morganville (Nova Jersey)

Morganville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2000 tenia 11.255 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Morganville tenia 11.255 habitants, 3.642 habitatges, i 3.270 famílies. La densitat de població era de 730,3 habitants/km².
Dels 3.642 habitatges en un 45% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 82,1% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 10,2% no eren unitats familiars. En el 8,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 32,2% de 45 a 60 i un 8,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 99.035 $ i la renda mediana per família de 107.081 $. Els homes tenien una renda mediana de 75.067 $ mentre que les dones 41.861 $. La renda per capita de la població era de 39.802 $. Aproximadament l'1,3% de les famílies i l'1,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Morganville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Morganville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La Boïga (Torallola)

La Boïga és un indret del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Torallola.
Està situat al sud-oest de Torallola i al nord-est de Sensui, ben a prop del termenal amb Salàs de Pallars, a l'entorn de Sensui. És a l'esquerra del barranc de Sensui, al sud de los Seixos, al sud-oest de les Escometes i a ponent de la Llenguadera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Makoto Itoh

Makoto Itoh (Tòquio, 20 d'abril de 1936 — 7 febrer de 2023). va ser un economista japonès considerat internacionalment com un dels estudiosos més importants de la teoria del valor de Karl Marx. Va impartir classes a la Universitat Kokugakuin de Shibuya i va ser professor emèrit de la Universitat de Tòquio.
Pertanyia a l'escola de pensament econòmic fundada per Kozo Uno i va ser un dels economistes marxistes japonesos que va publicar àmpliament en revistes en anglès com Science & Society, Monthly Review, Capital & Class, New Left Review o Ampo. Al llarg de la seva carrera acadèmica, va publicar 24 llibres, dels quals 6 són en anglès i 5 han estat traduïts i publicats en xinès.

## Referències

* ↑ «伊藤誠さん死去：朝日新聞デジタル» (en japonès), 10-02-2023. [Consulta: 14 febrer 2023].
* ↑ 日本人名大辞典+Plus, デジタル版. «伊藤誠とは» (en japonès). [Consulta: 15 desembre 2022].
# Nabi Xuayb

La tomba del nabí Xuayb (àrab: مقام النبي شعيب, maqām an-nabī Xuʿayb, literalment ‘tomba del profeta Xuayb’) és el nom d'un indret que es troba al costat de les Banyes d'Hattin, a la zona de la Baixa Galilea, prop de la ciutat de Tiberíades, on segons la tradició es troba la tomba del profeta islàmic Xuayb ibn Mahdan, habitualment identificat amb el Jetró bíblic.
És el lloc més sagrat per a la religió drusa, en la qual el nabí Xuayb és una figura central. Durant segles el nabí Xuayb ha estat objecte de peregrinació per drusos i musulmans sunnites. En tota la zona de la Gran Síria existeixen diversos altres santuaris dedicats al nabí Xuayb.
Des de l'establiment de l'Estat d'Israel en 1948 i la transferència de la custòdia exclusiva de la tomba a la comunitat drusa, els musulmans han deixat de peregrinar a la tomba del nabí Xuayb, mentre que els drusos continuen peregrinant anualment. Anteriorment les peregrinacions no tenien una data determinada, però des que Israel va reconèixer oficialment el pelegrinatge com a festiu pels drusos, els pelegrinatges tenen lloc en una data fixa i la comunitat drusa celebra allà la seva festa del 25 al 28 d'abril.
# Johan Cruijff Arena

El Johan Cruijff ArenA és un estadi de futbol situat a Amsterdam, Països Baixos. Va ser una de les seus de l'Eurocopa 2000 disputada a Bèlgica i els Països Baixos. El seu equip titular és l'Ajax Amsterdam de la lliga neerlandesa de futbol i anteriorment ho havien estat els Amsterdam Admirals de la NFL Europa.

## Història

El partit inaugural es va disputar entre l'Ajax Amsterdam i l'AC Milan el 1996. El 1998 va ser l'escenari de la final de la Lliga de Campions entre el Reial Madrid i la Juventus FC. El 2000 va ser la ser de la final de l'Eurocopa de futbol en què França es va imposar a Itàlia.

## Arquitectura

El Johan Cruijff ArenA disposa d'un sostre de panells replegables, d'aproximadament 400 tones, que pot cobrir l'estadi en 35 minuts. Va ser el primer estadi cobert amb camp de gesta natural del món.
L'estadi també disposa d'una Llotja Reial amb 50 seients acondicionats per a la monarquia dels Països Baixos. El 2015 es va presentar un projecte de reconstrucció de la façana del mateix.

## Referències

* ↑ (neerlandès) The making of Amsterdam ArenA Arxivat 30 January 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. Amsterdam ArenA. Consultat 8 juny 2008
* ↑ (neerlandès) Wist je dat.... Amsterdam ArenA. Consultat 8 juny 2008
* ↑ «Amsterdam ArenA presenteert nieuwbouwplannen» (en neerlandès). Amsterdam Arena, 30-09-2015. [Consulta: 28 juny 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'Amsterdam ArenA (neerlandès) (anglès)
* Pàgina oficial de l'ArenA Bouleverd (neerlandès)
* Pàgina oficial de l'Ajax (neerlandès) (anglès)
* Pàgina oficial dels Amsterdam Admirals Arxivat 2006-05-22 a Wayback Machine. (neerlandès) (anglès)
* Foto aèria (Google Maps) Arxivat 2007-05-09 a Wayback Machine.
# Centre Acadèmic d’Escalada

El Centre Acadèmic d’Escalada (CADE) és una secció del Centre Excursionista de Catalunya, fundat el 1942 per Lluís Estasen, que també fou el seu primer president.
El CADE va néixer un 15 d’abril del 1942 quan un grup d’escaladors, a petició de la Secció de Muntanya del CEC, es va decidir a formar un organisme específic per a l'ensenyament de l'escalada. D’aquesta manera va néixer el Centre Acadèmic d’Escalada, més conegut com a CADE. Aquest aplega als practicants de l'escalada, amb la finalitat d’estudiar les modernes tècniques i de divulgar-les, així com també la formació de nous escaladors, per tal d'evitar accidents, i la formació d'un grup destacat d'alpinistes. Els seus membres han dut a terme un gran nombre de “primeres”, especialment de Montserrat. Ha impulsat notablement l'alpinisme femení. Inicialment es creà com a part de la secció de Muntanya del CEC, i a finals de la dècada de 1990 es constituí en secció autònoma. El 1943 organitzà el primer curs oficial d’escalada i publicà llibres com Escalada, d’Ernest Mallafré, i Escalada sobre roca, de Josep Ponte. Amb els anys, el CADE va realitzar un salt qualitatiu, quan les seves ascensions es van situar a nivells equiparables amb els de l'entorn alpinístic dels països tècnicament més avançats.

## Referències

* 1 2 «.xml Centre Acadèmic d’Escalada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Fatjó i Gené, Josep. «1939-1949. Època de conquestes a Montserrat. "La vella escola"». A: Història de l'escalada a Montserrat. L'Abadia de Montserrat, 2005, p. 57. ISBN 978-84-8415-722-9 [Consulta: 15 novembre 2019].
* 1 2 Alexandri, Ferran «75 anys del CADE». Muntanya. Revista del Centre Excursionista de Catalunya. Centre Excursionista de Catalunya, Any 141, Núm. 923, 2017 [Consulta: 15 novembre 2019].
# Cacatua nimfa

La cacatua nimfa o cacatua de les nimfes (Nymphicus hollandicus) és una espècie d'ocell de la família dels cacatuids (Cacatuidae) i única espècie del gènere Nymphicus. Habita zones de bosc, matoll i terres de conreu de la major part d'Austràlia. Utilitzat com a ocell de gàbia, ha fugit del captiveri en molts indrets, com ara als Països Catalans.

## Descripció

Mesura entre 25 i 33 cm. Es caracteritza per tenir una cresta erèctil, i a més, en contrast amb la majoria de les cacatues, tenen unes plomes llargues en la cua, que poden arribar a representar la meitat de la mida total de l'au. El seu plomatge és gris, amb una taca taronja a les galtes.

## Dimorfisme sexual

La femella adulta es distingeix del mascle per tenir unes files de punts grocs sota les seves ales, a més d'un barrat groc en les plomes de la cua. Els mascles joves també tenen aquestes barres darrere de la cua; quan comencen a mudar és quan les perden.

## Hàbitat

Es distribueix per l'interior d'Austràlia, normalment en zones obertes pròximes a masses d'aigua, i és molt rara a Tasmània. És una espècie nòmada que es mou en funció de la disponibilitat d'aigua i menjar.

## Referències

Bird Life International (2009). «Nymphicus hollandicus». Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN 2015 (en anglès). Consultat el 19 de setembre del 2012. Bernis, F .; De Juana, E .; Del Hoyo, J .; Fernández-Cruz, M .; Ferrer, X .; Sáez-Royuela, R. i Sargatal, J. (1998). «Noms en castellà de les aus del món recomanats per la Societat Espanyola d'Ornitologia (4a part: Pterocliformes, Columbiformes, Psittaciformes i Cuculiformes)». Ardeola, 45 (1): 87-96. Consultat el 19 de setembre de 2012. Birds Austràlia. «Cockatiel» (en anglès). Consultat el 9 d'octubre del 2010. «EcuRed». Consultat el 19 de setembre de 2012.
* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. Edició: TERMCAT, 2017
* ↑ Fitxa de la cacatua de les nimfes al SIOC Rev. 24/06/2012
# Dòlmens de Monte da Ordem

Els dòlmens de Monte da Ordem són un conjunt megalític compost per set dòlmens al municipi d'Avis.
El conjunt ha estat classificat com a Monument Nacional per Decret de Juny de 1910. El dolmen Grande da Ordem fou excavat a la fi del segle xix (1989) per Manuel de Mattos Silva amb el suport de José Leite de Vasconcellos. Els materials arqueològics recollits a dins es troben ara al Museu Nacional d'Arqueologia, i han estat publicats per diversos investigadores.

## Referències

* ↑ «Monumentos» (en portugués). www.monumentos.gov.pt. [Consulta: 7 gener 2019].
* ↑ «Portal do Arqueólogo» (en portugués). arqueologia.patrimoniocultural.pt. [Consulta: 7 gener 2019].
# Makoto Asashima

Makoto Asashima (japonès: 浅島誠) (Sado, 1944) és un biòleg del desenvolupament japonès conegut per la seva investigació pionera sobre l'activina. És professor emèrit de la Universitat de Tòquio i la Universitat de la ciutat de Yokohama. També és vicepresident de la Universitat de Ciència de Tòquio.

## Biografia

Asashima va néixer a Sado, Niigata el 1944. Es va graduar a la Universitat d'Educació de Tòquio el març de 1967 i va rebre el seu doctorat a la mateix universitat el 1972. Va ser becari postdoctoral amb Heinz Tiedemann a la Universitat Lliure de Berlín entre 1972 i 1974, i membre de la facultat de la Universitat de la ciutat de Yokohama entre 1972 i 1993, abans de ser nomenat professor a la Universitat de Tòquio el 1993.

## Contribució

Asashima i els seus companys van identificar l'activina el 1990, que presenta una àmplia gamma d'activitats biològiques, inclosa la regulació de la proliferació i diferenciació cel·lular.

## Reconeixements

* 1994: Premi acadèmic de la Fundació Kihara Memorial (Japó)
* 2001: Premi Imperial de l'Acadèmia del Japó (Japó)
* 2008: Persona de mèrit cultural (Japó)
* 2008: Erwin-Stein-Preises (Alemanya)

## Referències

* ↑ ASASHIMA Makoto Arxivat 2019-01-14 a Wayback Machine. RIDAI
* ↑ “変わらない熱情で、中胚葉へと変わる過程を見る” Biography of Makoto Asashima (japonès)
* 1 2 3 4 5 6 «Makoto Asashima, Ph.D.». Japan: Advanced Industrial Science Technology, 01-08-2010. Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 29 gener 2014].
* ↑ Asashima, M.; Nakano, H.; Shimada, K.; Kinoshita, K.; Ishii, K.; Shibai, H.; Ueno, N. «Mesodermal induction in early amphibian embryos by activin A (erythroid differentiation factor)». Roux's Archives of Developmental Biology, 198, 6, 1990, pàg. 330–335. DOI: 10.1007/BF00383771. PMID: 28305412.

## Enllaços externs

* Perfil de Makoto Asashima a la AIST (anglès)
# Nabha (ciutat)

Nabha és una ciutat i municipalitat al districte de Patiala, al Panjab (Índia). Està situada a 30° 22′ N, 76° 09′ E﻿ / ﻿30.37°N,76.15°E﻿ / 30.37; 76.15. Al cens del 2001 la població era de 61.953 habitants. El 1901 la població era de 18.468 habitants i el 1881 de 17.116

## Llocs destacats

* Hira Mahal: Residència de la dinastia reial
* Qila Mubarak: fortalesa al centre de la ciutat
* Hira Singh Park: avui un parc municipal proper a la porta de Duladdi Gate amb una estàtua del maharajà Hira Singh
* Samadhis reials: cenotafis construït en memoria dels antics prínceps, avuit en estat d'abandonament
* Courthouse de Nabha, residència original de wazir Ishwari Singh Katoch, Primer Ministre de Kangra, cosí de Maharaja Sansar Chand de Kangra el sogre de Ranjit Singh de Lahore; els descendents del general de Ranjit, Hari Singh Nalwa, resideixen en aquesta ciutat.

## Persones il·lustres

* Bhai Kahn Singh Nabha
* Mr.Prem Kumar Shahi
* Dr. Inderjit Nagar
* General (retirat) Premnath Nagar
* Randeep Singh (MLA)
* Sukhdev Singh Dhillon (E.O)
* Sanmeet Singh Hundal (P.P.S.)

## Història

Fou fundada al lloc de dos antics pobles el 1755 per Hamir Singh, llavors governant sikh de la comarca i després raja de Nabha (1763) i des de llavors fou capital de l'estat; fou envoltada d'un mur de rajola amb sis portes i una fortalesa al cor de la ciutat amb quatre torres. Dins la ciutat van quedar els cenotafis erigits en honor dels diversos rages al lloc conegut com a Sham Bagh; els palaus reial i de l'hereu estaven al Jardi Pukhta, fora la ciutat i prop hi havia l'edifici conegut com a Elgin House, al Jardí Mubarak.

## Enllaços externs

* Genealogia de la casa reial
* Historia de Nabha
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* Guru Har Rai Connection Arxivat 2014-10-14 a Wayback Machine.
* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# L'Esglesiola

L'Esglesiola és un llogaret del municipi de l'Espunyola, al Berguedà, situat al sud del terme municipal, de 29 habitants (2009) S'hi troba l'església de Sant Pere de l'Esglesiola. També es coneix com a Sant Pere de l'Esgleiola. L'església és documentada des del segle xii i al llarg de la baixa edat mitjana consta com a parròquia. L'edifici actual és del segle xviii.

## Referències

* ↑ «l'Esglesiola | enciclopèdia.cat». [Consulta: 23 juliol 2020].
* ↑ Espunyola, Ajuntament de l. «Esglèsia de Sant Pere de l'Esgleiola». [Consulta: 23 juliol 2020].
# Sergi López

Sergi López és el nom dels següents personatges:
* Sergi López i Ayats, actor català
* Sergi López i Miró, nedador català
* Sergi López i Segú, futbolista català
* Sergi López i Torras, basquetbolista català
# Can Clavell (Sant Pere de Vilamajor)

Can Clavell és una masia de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia del segle xvi, amb carener perpendicular a la façana principal. El cos principal va ser construït el 1547 i ampliat el 1978 donant-li més alçada i desviant el carener provocant una asimetria a la façana, i que la porta principal quedés desplaçada del carener. La masia consta de planta baixa, pis i golfes. També compta amb uns cossos adjacents construïts posteriorment i que tenen la funció de corts i magatzem. Les parets originals són de pedra i fang, i d'obra de fàbrica algunes de les parets laterals. Es troba emplaçada en un entorn paisatgístic de gran valor.

## Referències

* ↑ «Can Clavell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Règul

Règul és el nom dels següents personatges:
* Gai Atili Règul Serrà, cònsol el 257 aC i el 250 aC
* Gai Atili Règul, cònsol el 225 aC
* Livineu Règul, senador romà
* Luci Livineu Règul, militar romà amic de Ciceró
* Marc Aquili Règul, informador de Neró
* Marc Atili Règul (cònsol 335 aC), cònsol el 335 aC
* Marc Atili Règul (cònsol 294 aC), cònsol el 294 aC
* Marc Atili Règul (cònsol 267 i 256 aC), cònsol el 267 aC i el 256 aC
* Marc Atili Règul (cònsol 227 i 217 aC), cònsol el 227 aC i el 217 aC
* Marc Livineu Règul, amic de Ciceró
* Marc Metili Règul, cònsol el 157 aC
* Rosci Règul, cònsol sufecte l'any 69
# Museu del Mamut

El Museu del Mamut fou un museu paleontològic situat a Barcelona, obert entre 2010 i 2016, que contenia una exposició dedicada als animals de l'Edat de Gel. El museu comptà amb una col·lecció d'esquelets de mamuts recollits en expedicions a Amèrica i el Canadà així com una reproducció a escala real d'aquests animals prehistòrics.

## Història

El museu estigué situat en una zona d'interès arqueològic així com inclòs al Pla especial de protecció arquitectònica històrica de la ciutat de Barcelona. Hi destacava la seva galeria gòtica, edificada durant la segona meitat del segle xii amb pedra de Montjuïc, ja que és l'únic edifici gòtic no religiós de Barcelona que té arcs gòtics a la planta baixa.
El carrer de Montcada, on s'ubicà el museu, adquirí en el segle XIV, XV i XVI la categoria de carrer noble de la ciutat i l'habitaren famílies de reconegut llinatge. Sembla que la família Massanet fou la primera a viure a l'edifici als inicis del segle xiv, encara que no hi ha proves que ho demostrin. La primera prova que dona constància d'habitants a l'edifici és la família Romeu, l'any 1344. D'aquesta família destacà Pere Romeu, que fou Conseller i Cònsul de La Llotja. Des de llavors, diverses famílies hi residiren, com ara la de Joan Puiguriguer l'any 1715 que va ser Conseller de la Ciutat i remodelà l'edifici el 1722. El seu fill, hereu de l'immoble, en tornà a fer una reconstrucció l'any 1753, afegint un arc al pati central.
L'edifici rep el nom de Casa de la Custòdia perquè donà custòdia al Papa durant la processó del 1762 a causa de la pluja torrencial, fet que és recordat al vestíbul de l'edifici amb una placa.
El 8 de febrer de 2012 fou detingut l'exdirector del centre acusat del robatori de diverses peces valuoses del centre, com ara vint ullals d'ivori, diamants i or, succeït tres dies abans. Segons els Mossos d'Esquadra, l'antic responsable del centre conservava encara les claus d'accés.
El 25 d'octubre de 2016 el museu tancà les portes per manca de fons. Tres anys després, els propietaris del palau anunciaren que el recinte es reconvertiria en un luxós spa.

## Referències

* ↑ «Detenen l'exdirector del Museu del Mamut pel robatori de 20 ullals». 324.cat, 08-02-2012. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ Blanchar, Clara «El Museu del Mamut tancarà a finals d'octubre per falta de mitjans». El País, 10-07-2016.
* ↑ Farrés, Cristina. «El antiguo museo del Mamut de Barcelona se transformará en un spa de lujo» (en castellà). ElEspañol.com, 14-01-2019. [Consulta: 19 maig 2021].

## Enllaços externs

* Museu del Mamut - Lloc web oficial (català) (castellà) (anglès) (rus) (xinès)
# Casalattico

Casalattico és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 110 km al sud-est de Roma i a uns 30 km a l'est de Frosinone.
Casalattico limita amb els municipis d'Arpino, Atina, Casalvieri, Colle San Magno, Santopadre i Terelle.
A 1 de gener de 2019 tenia 546 habitants.

## Llocs d'interès

* Monestir medieval benedictí de Sant'Angelo a Pesco Mascolino.
* Pont romà per sobre del riu Melfa.
* Altres restes romanes al jaciment arqueològic de San Nazario.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial Arxivat 2019-12-30 a Wayback Machine. (italià)
# Can Muset

Can Muset és una obra modernista de Castellolí (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt format per l'antiga masia amb portal adovellat i un edifici nou, de caràcter modernista, construït a inicis de segle. El sector modernista és format per dos cossos, un de planta baixa, dos pisos i golfes amb coronament sinuós, l'altre com una torre amb planta i quatre pisos i profusió d'obertures a totes les cares. Es envoltada per un mur amb dues portes d'arc rebaixat, on diu V. Muset 1812 i J. Muset 1816 respectivament.

## Referències

* ↑ «Can Muset». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].