OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marie Roch Louis Reybaud

Marie Roch Louis Reybaud (Marsella, 15 d'agost de 1799 – París, 26 o 28 octubre de 1879), fou un escriptor, polític i economista francès.
Després de viatjar a Xam i a l'Índia, va tornar a París el 1829. A més d'escriure per a la premsa Radical, va editar l'obra Histoire scientifique et militaire de l'expédition française en Égypte en deu volums (1830–36) i Jules Dumont d'Urville Voyage au tour du monde (1833).
El 1840 va publicar Études sur les réformateurs ou socialistes modernes quin li va suposar el Premi Montyon (1841) i un lloc en l'Académie des Sciences Morales et Politiques (1850). El 1843 va publicar Jérôme Paturot à la recherche d'une position sociale, una sàtira social que va tenir un èxit prodigiós. El 1846 va abandonar les seves idees democràtiques, i va ser elegit ajudant liberal per Marseille.
Reybaud fou membre primerenc de la Société d'économie politique creada el 1842 per Pellegrino Rossi.
El seu Jérôme Paturot un la recherche de 10 meilleure des republiques (1848) era una sàtira en les idees republicanes noves. Després del cop d'estat de 1849 va deixar de participar en la vída pública, i es va dedicar enterament a l'estudi d'economia política. A aquest període pertany el seu La Vie de l'emploi (1855); L'Industrie en Europe (1856); i Études sur le régime de nos manufactures (1859); Le coton: Son régime, ses problèmes, (1863).

## Referències

* ↑ «Reybaud». A: Dictionnaire des parlementaires français. Tome 5, PLA-ZUY, 1891.
* ↑ Courtois, Alphonse «Notice historique» (en francès). Annales de la Société d'économie politique, 1846, p. 7–10 [Consulta: 18 agost 2017].
# Louis Gérardin

Louis "Toto" Gérardin (Boulogne-Billancourt, 12 d'agost de 1912 - París, 23 de maig de 1982) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1931 i 1958. Va destacar en el ciclisme en pista, concretament en la velocitat, on va aconseguir sis medalles als Campionats del món, i nombrosos campionats nacionals.
Va mantenir durant un temps una relació amb la cantant Édith Piaf.

## Palmarès en pista

* 1930
** Campió del món de Velocitat amateur
** 1r al Gran Premi de Copenhaguen
* 1931
** Campió de França d'hivern en Velocitat
* 1932
** Campió de França en Velocitat
* 1935
** Campió de França en Velocitat
* 1936
** Campió de França en Velocitat
** 1r al Gran Premi de l'UVF
* 1937
** 1r al Gran Premi de l'UVF
* 1938
** Campió de França en Velocitat
* 1938
** 1r al Gran Premi de París
* 1941
** Campió de França en Velocitat
** 1r al Gran Premi de París
** 1r al Gran Premi de l'UVF
* 1942
** Campió de França en Velocitat
* 1943
** Campió de França en Velocitat
** 1r al Gran Premi de París
* 1945
** Campió de França en Velocitat
* 1946
** Campió de França en Velocitat
* 1949
** Campió de França en Velocitat
* 1950
** Campió de França en Velocitat
* 1953
** Campió de França en Velocitat

## Referències

* ↑ Parisis, Jean-Marc «L'amant caché d'Edith Piaf». lefigaro.fr, 08-04-2011 [Consulta: 11 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Palamarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Lajos Kossuth

Lajos Kossuth de Udvard et Kossuthfalva (anglès: Louis Kossuth; 19 de setembre de 1802 – 20 de març de 1894) va ser un advocat, periodista, polític i governador president d'Hongria el 1849. Va ser reconegut àmpliament durant la seva vida, fins i tot en el Regne Unit i als Estats Units, com a lluitador per la llibertat i referència de la democràcia a Europa.

## Biografia

Començà la seua carrera política en l'any 1825, la qual va quedar interrompuda entre 1837 i 1847. Tornaria a l'escena política del seu país natal el 1848 pronunciar un discurs ardent a la Dieta hongaresa, demanant una constitució durant les revolucions de 1848 que van sacsejar Europa, cicle revolucionari conegut també com a primavera de les nacions, accedint en aquell any al càrrec de ministre de Finances en el govern de Lajos Batthyány.
Lajos Kossuth va ser un fervent nacionalista, contrari a mantenir algunes concessions a la casa d'Àustria, defensor de la independència d'Hongria. Els seus propòsits independentistes foren aixafats el 1849 amb la rendició de Világos; obligat a exiliar-se, no va poder tornar a Hongria.
Kossuth va tractar d'instal·lar-se al Regne Unit, però la reina Victòria va intervenir per a impedir-ho, temorosa de possibles represàlies del continent per donar recer a un revolucionari.

## Referències

* ↑ Belchem, John. Diccionario Akal de Historia del siglo XIX (en castellà). Madrid: Akal, 2007, p. 265. ISBN 9788446018483.
* ↑ Musulin, Stella. Vienna in the Age of Metternich (en anglès). Londres: Faber and Faber, 1975, p. 305-306. ISBN 0-571-09858-4.
* ↑ Palmer, Alan. Metternich: Councillor of Europe (en anglès). 1997 reprint. Londres: Orion, 1972, p. 279–283. ISBN 978-1-85799-868-9.
# Cabrillas

Cabrillas és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord-est amb San Muñoz, al Sud-est amb Abusejo, al Sud amb Sepulcro-Hilario, a l'Oest amb Martín de Yeltes i al Nord-oest amb La Fuente de San Esteban.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 640 | 570 | 527 | 492 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Las verdes praderas

Las verdes praderas és una pel·lícula espanyola dirigida per José Luis Garci el 1979, crítica feroç a la classe mitjana aburgesada de l'època de la Transició espanyola.
Aquesta pel·lícula de José Luis Garcí és, per a alguns crítics, potser, una de les més infravalorades i desconegudes de la seva filmografia. Curiosament i malgrat al pas del temps, el seu missatge de crítica al consumisme de la classe mitjana continua plenament vigent.
Luis García Berlanga li va proposar afegir al final una escena en la qual els personatges, després de cremar el seu xalet, veien un altre en un anunci i el tornaven a comprar.

## Argument

El matrimoni Rebolledo, José (Alfredo Landa) i Conchi (María Casanova), amb els seus dos fills, semblen la família perfecta. Ell té un bon treball en una companyia d'assegurances i la seva dona l'estima sincerament. Poden permetre's alguns capritxos i han adquirit un xalet a la Sierra de Guadarrama (Madrid), on passen els caps de setmana en companyia de família i amics, fent esport i barbacoes. No obstant això, aquesta aparent felicitat amaga una sensació de profunda frustració per l'estil de vida escollit. José no acaba de trobar el seu lloc en aquest escenari de comoditat i aburgesament i decideix trencar amb això.

## Repartiment

* Alfredo Landa - José Rebolledo
* María Casanova - Conchi
* Carlos Larrañaga - Ricardo
* Pedro Díez del Corral - Alberto
* Cecilia Roth - Matilde
* Norma Aleandro - Fidela

## Premis

35a edició de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actor | Alfredo Landa | Guanyador |
| Millor actor de repartiment | Carlos Larrañaga | Guanyador |

## Referències

* ↑ «Garci: «Siempre hay algo detrás de un movimiento como el 15-M»». La Razón, 21-05-2011. Arxivat de l'original el 2011-06-25. [Consulta: 31 octubre 2011].
* ↑ «Premios del Círculo de Escritores Cinematográficos». El País, 02-02-1980 [Consulta: 27 març 2016].

## Enllaços externs

* Crítica a El País: Las praderas de la predemocracia (29/03/1979)
# Heleia

Heleia és ún gènere d'ocells de la família dels zosteròpids (Zosteropidae) que habita la selva de les Illes Petites de la Sonda.

## Llistat d'espècies

Aquest gènere s'ha classificat en 10 espècies :
* Heleia javanica - zosterop de Java.
* Heleia pinaiae - zosterop capgrís.
* Heleia squamifrons - zosterop pigmeu.
* Heleia goodfellowi - zosterop de Goodfellow.
* Heleia squamiceps - zosterop cap-ratllat.
* Heleia superciliaris - zosterop cellut.
* Heleia dohertyi - zosterop crestat.
* Heleia muelleri - zosterop de Timor.
* Heleia crassirostris - zosterop becgròs.
* Heleia wallacei - zosterop frontvermell.

## Taxonomia

Aquest gènere inclou les 6 espècies que han estat ubicades al gènere Lophozosterops Hartert, 1896, una al monotípic gènere Oculocincta Mees, 1953 i una més a Zosterops.

## Referències

* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
* ↑ RG Moyle, CE Filardi, CE Smith i J Diamond. 2009. Explosive Pleistocene diversification and hemispheric expansion of a “great speciator”. Proceedings of the National Academy of Sciences 106: 1863–1868.
# August de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Plön

August de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Plön - August von Schleswig-Holstein-Norburg-Plön (alemany) - (Sønderborg, Dinamarca, 9 de maig de 1635 - Plön, 17 de setembre de 1699) era un noble de la Casa d'Oldenburg, el segon fill de Joaquim Ernest de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Plön (1595-1671) i de Dorotea Augusta de Schleswig-Holstein-Gottorp (1602-1682).
De fet va ser duc només d'un petit territori de Schleswig-Holstein enton del palau de Nordborg a l'illa danesa d'Als. Va ser el fundador de la branca de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Plön-Norburg. Des de 1645 a 1650, amb el seu germà gran Joan Adolf. va recórrer diversos països europeus, especialment Anglaterra i França.
August va fer la carrera militar com a oficial de l'exèrcit de Brandenburg-Prússia i va ser ascendit a general d'Infanteria el 1664. Alhora, va ser nomenat governador de Magdeburg. El 21 de desembre de 1674, va ser nomenat governador de Minden, com a recompensa per la seva participació en la guerra contra l'Imperi Otomà. El 1676 va rebre l'illa d'Usedom, com a recompensa pels seus serveis a la Guerra d'Escània. Malgrat tot, en l'acord de pau de Saint-Germain-en-Laye, de 1679, s'acordà traspassar Usedom a Suècia. Quan l'elector Frederic Guillem de Brandenburg va morir el 1688, August es va retirar de l'exèrcit de Brandenburg i es va establir al palau de Nordborg.

## Matrimoni i fills

L'11 de febrer de 1647 es va casar a Plotzkau amb Elisabet Carlota d'Anhalt-Harzgerode (1647-1723), filla del príncep Frederic d'Anhalt-Harzgerode (1613-1670) i de la seva primera dona Joana Elisabet de Nassau-Hadamar. El matrimoni va tenir els següents fills:
* Joaquim Frederic (1668-1722), casat primer amb la comtessa palatina Magdalena Juliana de Birkenfeld-Gelnhausen (1686-1720, i després amb la princesa Juliana Lluïsa d'Ostfriesland (1698-1721).
* Elisabet Augusta (1669-1709).
* Sofia Carlota (1672-1720).
* Cristià Carles (1674-1706), casat amb Dorotea Cristina d'Aichelberg (1674-1762).
* Joana Dorotea (1676-1727), casada amb el príncep Guillem II de Nassau-Dillenburg (1670-1724).

## Bibliografia

* entrada a Dansk biografisk leksikon.
* Anton Balthasar König: Biographisches Lexikon aller Helden und Militärpersonen, part G-L, p. 177, Online

## Enllaços externs

* Genealogy of Plön a roskildehistorie.dk
# Maria Assumpta Rosell i Medall

Maria Assumpta Rosell i Medall (Sant Sadurní d'Anoia, 1959) és una política catalana, actual alcaldessa de Sant Sadurní d'Anoia pel Partit Demòcrata.
Va estudiar infermeria a la Universitat de Barcelona i va cursar un postgrau en Qualitat a l'Atenció Primària de Salut (UB) i Gestió i Administració Local (UB). Ha treballat a l'empresa Sumar d'acció social.
El 3 de juny de 2014, CiU i ERC van presentar una moció de censura a l'alcaldessa socialista Susana Mérida, i amb el suport dels 6 regidors convergents i quatre de republicans, va obtenir l'alcaldia de Sant Sadurní d'Anoia el 14 de juny del mateix any.
De cara a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015, va ocupar el lloc número 34 a la llista de Junts pel Sí per la demarcació de Barcelona.

## Referències

* ↑ «CV Maria Rosell i Medall». Consell Comarcal Alt Penedès. Arxivat de l'original el 11 d’octubre 2016. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «Maria Assumpta Rosell Medall» (en castellà). Empresaria. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «Maria Rosell, nova alcaldessa de Sant Sadurní d'Anoia». Nació Digital. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «Maria Rosell». CiU. Arxivat de l'original el 8 de maig 2015. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «Junts pel Sí anuncia els 135 noms de la candidatura». Diari ARA, 19-08-2015. [Consulta: 13 febrer 2016].
# Lajos Korányi

Lajos Korányi Kronenberger (Szeged, 15 de maig de 1907 - Budapest, 29 de gener de 1981) fou un futbolista hongarès de la dècada de 1930.
Pel que fa a clubs, destacà a les files del Ferencvárosi TC, entre d'altres clubs. Fou internacional amb Hongria, amb la qual participà en el Mundial de 1938.
Els seus germans Mátyás i Désiré també foren futbolistes.

## Referències

* ↑ «Perfil a eu-football.info». eu-football.info. [Consulta: 9 abril 2017].
# Cabrils (Talau)

Cabrils (([kə'βɾils])) és un antic poble, ara reduït a un parell de masies, del terme comunal d'Aiguatèbia i Talau, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. Pertanyia a l'antiga comuna de Talau.
Està situat a l'extrem sud-est del terme al qual pertany, a la dreta de la Ribera de Cabrils, curs d'aigua que en pren el nom, al començament d'un apèndix del terme d'Aiguatèbia i Talau que entra com una falca entre els termes d'Orellà i de Canavelles fins a tocar en un punt el d'Oleta i Èvol. Entre els edificis conservats hi ha la capella de Sant Gabriel de Cabrils i la torre de guaita medieval anomenada Torre de Cabrils, o la Torratxa.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, el nom del poble prové del llatí caprile (estable de cabres), format per l'arrel de capra (cabra) i el sufix -ile, indicador de pleta o estable d'animals.

## Referències

* ↑ Cabrils en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Coromines, 1995.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «1 - Aiguatèbia i Talau». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Coromines, Joan. «Cabrils». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1995 (Onomasticon Cataloniae, III Bi - C). ISBN 84-7256-902-0.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Aiguatèbia». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Las viudas de Ifni

Las viudas de Ifni és un curtmetratge documental espanyol del 2012 dirigit per Pedro Palacios i Pacheco Iborra que pretén denunciar la situació d'abandó de les vídues dels soldats marroquins que van servir a l'Exèrcit Espanyol a la Província d'Ifni quan formava part del l'Àfrica Occidental Espanyola. Ambdós directors van viatjar a Ifni per entrevistar-se amb les vídues supervivents per fer la pel·lícula. Dura 27 minuts i està produïda per l'Institut Valencià de Cinematografia.

## Sinopsi

Ifni va deixar de ser província espanyola el 1969, any en què va ser cedit al Marroc. En 1965 el règim del general Franco promulga una llei que impedirà, a moltes de les vídues del personal marroquí de l'antiga colònia, percebre les seves corresponents pensions de viduïtat. Abandonades per Espanya, i repudiades pel Marroc, avui aquestes dones viuen en condicions miserables.

## Nominacions

Fou nominada al Goya al millor curtmetratge documental als XVII Premis Goya.

## Referències

* ↑ "Las viudas de Ifni", la vergüenza histórica olvidada de España, mira al Goya, eldiario.es, 27 de gener de 2013
* ↑ Las viudas de Ifni al web de l'IVAC
* ↑ “Las viudas de Ifni” de Pacheco Iborra se quedan sin Goya, Valencia Noticias, 18 de febrer de 2013
* ↑ Las viudas de Ifni al web dels Goya
# Hyla euphorbiacea

Hyla euphorbiacea és una espècie de granota endèmica de Mèxic.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Santos-Barrera, G. & Canseco-Márquez, L. 2004. Hyla euphorbiacea. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 de gener de 2008.
# Aspedamita

L'aspedamita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom de la localitat on va ser descoberta, Aspedammen, a Halden (Østfold, Noruega). Va ser aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011.

## Característiques

L'aspedamita és un heteropoliniobat de fórmula química ☐₁₂(Fe₃$^{+2}$Fe$^{2+}$)Nb₄(ThNb$_9$Fe₃$^{+2}$ Ti$^{4+}$O$_{42}$)(H₂O)$_9$(OH)₃, isostructural amb la menezesita. Cristal·litza en el sistema isomètric, en forma de cristalls euèdrics dodecahedrals i cubs de fins a 50 micres.

## Formació i jaciments

Es troba en pegmatites de granit, en monazites alterades, juntament amb monazita-(Ce) i columbita-(Fe). La seva localitat tipus es troba a Herrebøkasa (Aspedammen, (Østfold), i també se n'ha trobat a Virikkollen (Haneholmveien, Vestfold), totes dues localitats a Noruega.

## Referències

* ↑ «Aspedamite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 setembre 2015].
* ↑ «Aspedamite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 20 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Imatge d'una aspedamita (anglès)
# Golubitsa

Golubitsa (en rus: Голубица) és un poble de l'óblast d'Oriol, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 220 habitants. Pertany al districte municipal de Kromi.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «Орловская область». База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России». Arxivat de l'original el 2021-05-11. [Consulta: 9 març 2022].
# Louis Guérin

Louis Guérin (Saint-Hilaire-de-Chaléons, 7 de setembre de 1766 - 1795) durant la batalla de Saint-Cyr-en-Talmondais el 1795, fou un soldat francès i un cap vendeà.

## Biografia

Louis Guérin va exercir la professió de comerciant d'aviram en l'inici de la revolta de La Vendée. Amb els seus dos germans, es va unir als insurgents del país de Retz i va participar en els combats a Pornic. Es distingí al juny, a la batalla de Nantes. Es converteix en el tinent ajudant de Louis-François Ripault de La Cathelinière. Tot i això, s'oposa a la tàctica del seu líder durant les columnes infernals d'amagar-se al bosc i evitar el combat. Obligat pels seus homes a reprendre la lluita, La Cathelinière va ser capturat, i després guillotinat pels republicans el març de 1794.
Louis Guérin el va succeir al capdavant de la divisió del país de Retz. A diferència del seu superior que mostrava un esperit molt independent, Guérin es va unir a Charette, a qui va reconèixer com a líder.
Amic de Charette, va signar el tractat de La Jaunaye al mateix temps que el 1795, abans de prendre les armes de nou sota les seves ordres. Louis Guérin fou mort finalment a la batalla de Saint-Cyr-en-Talmondais el 25 de setembre de 1795.

## Mirades contemporànies

| « | <"Però de totes les pèrdues (a la batalla de Saint-Cyr), la més sensible i sens dubte la més irreparable va ser la del valent Louis Guérin. Per coratge, i puc dir per talent, va ser llavors el primer a l'exèrcit; unint la confiança del general i la de tots els soldats, la seva sola presència va redoblar el nostre coratge; era entre els valents que es trobaria en l'avantguarda quan el tenia al cap i de tots els oficials que ell només sabia ordenar en un exèrcit que ell manava: si les seves disposicions naturals haguessin estat secundat per l'educació, hauria estat el general en cap; tothom l'estimava. M. Charette l'havia convertit en el seu confident i de tots els amics que va triar successivament, era l'únic digne de ser-ho. Tot i estar sincerament vinculat al seu general, sempre va tenir el coratge de fer-li repressions; M. Charette hauria estat millor si hagués tingut diversos amics tan francs com Guérin." | » |
- Pierre-Suzanne Lucas de La Championnière -

## Referències

* ↑ Pierre-Suzanne Lucas de La Championnière, Mémoires d'un officier vendéen, p. 127-128.

## Bibliografia

* Émile Gabory, Les Guerres de Vendée, Robert Laffont, 2009, p. 137 et 1428.
* Pierre-Suzanne Lucas de La Championnière, Lucas de La Championnière, Mémoires d'un officier vendéen 1793-1796, Les Éditions du Bocage, 1994, p.127-128.
# Microcharmus

Microcharmus és un gènere d'escorpins endèmics de Madagascar, de la família Microcharmidae i superfamília dels bútids. Com a gènere havia estat fusionat, però ha estat separat de nou per Wilson R. Lourenço el 2019.

## Taxonomia

Microcharmus conté les espècies següents:
* Microcharmus andrei Lourenço, Waeber & Wilme, 2019
* Microcharmus antongil Lourenço, Waeber & Wilme, 2019
* Microcharmus bemaraha Lourenço, Goodman & Fisher, 2006
* Microcharmus cloudsleythompsoni Lourenço, 1995
* Microcharmus confluenciatus Lourenço, Goodman & Fisher, 2006
* Microcharmus djangoa Lourenço, Waeber & Wilme, 2019
* Microcharmus duhemi Lourenço, Goodman & Fisher, 2006
* Microcharmus fisheri Lourenço, 1998
* Microcharmus hauseri Lourenço, 1996
* Microcharmus jussarae Lourenço, 1996
* Microcharmus maculatus Lourenço, Goodman & Fisher, 2006
* Microcharmus madagascariensis Lourenço, 1999
* Microcharmus pauliani (Lourenço, 2004)
* Microcharmus sabineae Lourenço, 1996
* Microcharmus variegatus Lourenço, Goodman & Fisher, 2006
* Microcharmus violaceous Lourenço, Goodman & Fisher, 2006

## Referències

* ↑ Lourenço, W. R.; Waeber, P. O. & Wilmé, L. Madagascar Conservation & Development, 14, 1, 2019, pàg. 26-36. DOI: 10.4314/mcd.v14i1.5 [Consulta: free].
* 1 2 «Microcharmidae Lourenço, 1996». The Scorpion Files. [Consulta: 28 juny 2020].
# Drest VII

Drest VII, o Drust, va ser rei dels pictes del 724 al 728.
La llista de noms de reis de la Crònica pìcta el menciona simplement amb el nom de Drust i li atribueix un regnat de 5 anys, que hauria compartit amb Alpí I. Per la seva banda, la Crònica d'Irlanda n'ha aportat més detalls:
El 724 va començar el seu regnat després que Nechtan mac Derile entrés en un monestir. És possible que Nechtan hagués estat el seu oncle matern. La historiadora escocesa Marjorie Anderson estima que una germana de Nechtan III hauria tingut Drust i Alpin amb el rei escot Eochaid mac Domangairt.
L'any següent, el 725, van empresonar Simul mac Drust (el seu fill?). El 726 Nechtan mac Derile va sortir del seu retir espiritual i Drest VII el va empresonar, cosa que va comportar que Alpin l'expulsés del regne.
Finalment el 729 Drest va ser vençut i mort a la Batalla de Druim Derg Blathug pel rei Óengus I.

## Referències

* ↑ Calise, 2002, p. 212.
* ↑ Annals de Tigernach
* ↑ Anderson, 2011, p. 183.
* ↑ Annals de Tigernach, T 725.3
* ↑ Annals d'Ulster, U 725.3
* ↑ Annals d'Ulster, U 726.1
* ↑ Annals de Tigernach, T 726.4
* ↑ Annals de Tigernach, T 729.4

## Bibliografia

* Anderson, Marjorie Ogilvie. Kings and Kingship in Early Scotland (llibre) (en anglès). Edinburg: Birlinn ltd Edinburgh, 2011. ISBN 978-1906566302.
* Calise, J. M. P.. Pictish Sourcebook, Documents of Medieval Legend and Dark Age History (llibre). Londres: Greenwood Press, 2002. ISBN 0313322953.
* Cumming, W. A.. The Age of the Picts (llibre). Londres: Sutton Publishing, 1998. ISBN 0750916087.
* Forbes Skene, William. Celtic Scotland (llibre). Forgotten Books, 2010. ISBN 978-144008053-1.
* Skene, W. F.. Chronicles Of The Picts,Chronicles Of The Scots, And Other Early Memorials Of Scottish History (llibre). Edinburgh: H.M General Register House, 1867. «Reimprès per Kessinger Publishings's (2007) ISBN 1432551051»
* Smyth, Alfred P. Warlords and Holy men Scotland AD 80~1000 (llibre). Edimburg: Edinburgh University Press, 1984. ISBN 0-7486-0100-7.