OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enric Alonso de Medina Malegue

Enric Alonso de Medina Malegue (Reus 16 de maig de 1853 - Tarragona 29 de setembre de 1912) va ser un militar reusenc, fill d'Alexandre Alonso de Medina, militar de Jaén, i de Maria Malegue Domènech, de Reus. Era germà del també militar Alexandre Alonso de Medina Malegue.
Tal com havien fet el seu avi, el seu pare i també els seus dos germans, Alexandre i Isidre, va seguir la carrera militar. Segons el seu full de serveis, a l'Arxiu Històric Militar de Segòvia, als 15 anys va ingressar a l'Acadèmia Militar d'Infanteria, i el 1872 era alferes. Per mèrits de guerra va pujar a tinent el 1874, i el 1875 era capità. Va obtenir, també per mèrits de guerra, el grau de comandant el 1890. Va ser nomenat tinent coronel l'any 1892 i destinat a Tarragona. El 1904 era tinent coronel i el 1911 general de brigada. Va morir a Tarragona l'any 1912.
Va tenir un destacat paper a la Tercera Guerra Carlina, tant a Catalunya com a diferents parts de l'estat espanyol. Va organitzar diverses comissions dins de l'exèrcit, i va coordinar la creació de jutjats militars. L'any 1886 es va casar amb Rita de Ansoategui, i l'any 1901 va quedar vidu. Es va casar amb una germana de la difunta, Pilar, un any després. Va rebre pels seus serveis diverses condecoracions, entre elles la Gran Creu de Sant Hermenegild.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 43.
# Enric Argelich i Sais

Enric Argelich i Sais (la Bisbal d'Empordà, 2 d'octubre de 1913 - Barcelona, 28 de novembre de 1979) fou un intèrpret de fiscorn i compositor de sardanes. Durant la repressió franquista, el 1940 fou empresonat a Girona. Fou instrumentista de fiscorn a La Principal de Badalona als anys 50.

## Referències

* ↑ «Argelich i Sais, (Enric Llista de composicions)». Sardanista.cat.
* ↑ Clara, Josep «Una nova font per a l'estudi de la repressió franquista: el padró d'habitants del 1940. Aplicació al Baix Empordà». Estudis del Baix Empordà, 9, 1990, pàg. 220.
# Enric Arbós i Canyelles

Enric Arbós i Canyelles (Palma, 1926 - 1976), músic i literat, d'ideologia mallorquinista, cofundador de la revista Ponent quaderns literaris. Deixeble de Jaume Mas Porcel. Com a compositor és autor, entre altres obres, d'una Missa en honor del Santíssim Crist de Santa Creu i una Berceuse. Com a escriptor, endemés d'articles i narracions, és autor d'un Triptic poètic i d'un aplec de poesia titulat Girassols al vent.
Va impartir classes a la institució Obra Cultural Balear (OCB) i a la Reial i Pontifícia Universitat Luliana i Literària de Mallorca (Estudi General Lul·lià). A més, va participar com a jurat juntament amb Llorenç Vidal de diversos esdeveniments literaris com la Copa d'Argent de la poesia de balear a la dècada de 1960.
Va ser descrit com un personatge demòcrata i autonomista, fidel al seu lloc de naixement i exemple de la «cultura catalana-valenciana-balear».

## Referències

* 1 2 Vives, 2003, p. 45.
* ↑ Col·lecció permanent Es Baluard Museu d’Art Contemporani de Palma. Consultat el 3 d'octubre del 2021.
* ↑ Ha mort el poeta insular Enric Arbós i Canyelles Periódico París-Baleares. Consultat el 3 d'octubre de 2021.
* 1 2 3 Llorenç Vidal. En la mort del poeta i músic Enric Arbós I Canyelles. Periòdic Última Hora. Palma, 24 de juliol de 1976
* ↑ Notícia literària Bellpuig - Òrgan de la parròquia de la transfiguració del senyor Artà. Consultat el 3 d'octubre del 2021.

## Bibliografia

* Joan Mas i Vives; (2003). Diccionari del teatre a les Illes Balears, Volumen 1 (en catalán). L'Abadia de Montserrat. ISBN 9788484154778.
* Fanny Rubio. Revistas poéticas españolas, 1939-1975. Volumen 23 de Colección Turner. Ediciones Turner, 1976. página 456. ISBN 9788485137329.

## Enllaços externs

* Enric Arbós i Canyelles: Berceuse i Tríptic
* Enric Arbós i Canyelles: Berceuse. Música mallorquina
* Ponent, quaderns literaris, cuadernos literarios
# Erhard Loretan

Erhard Loretan (Bulle, 28 d'abril de 1959 - aresta del Grünhorn, 28 d'abril de 2011) va ser un alpinista suís. Va ser el tercer alpinista de la història en coronar els 14 vuitmils, després de Reinhold Messner i de Jerzy Kukuczka.
Nascut a Bulle, cantó de Friburg, va començar a escalar als 11 anys i el 1981 es formà com a guia de muntanya. El 1980 va fer la seva primera expedició als Andes i el 1982 inicià la conquesta dels 14 cims de vuit mil metres, amb el Nanga Parbat, repte que completà 13 anys després, el 1995, amb el Kangchenjunga.
El 1986, amb Jean Troillet, va fer un ascens revolucionari a l'Everest en només 43 hores des de la cota 5.800 després d'estar cinc setmanes en aclimatació.
El seu fill de 7 mesos va morir el mes de desembre de 2001 de forma accidental, després d'haver estat sacsejat per Loretan, el qual estava crispat pel plor de l'infant. Aquest tràgic fet va tenir lloc al seu xalet de Crésuz, poble del cantó de Friburg, i l'infant moria 22 hores després, en un hospital de Berna. Els metges diagnosticaren la síndrome de l'infant sacsejat. Per aquesta negligència l'any 2003 va ser condemnat per homicidi involuntari, sentenciat a 4 mesos amb suspensió condicional.
Va morir l'abril de 2011, el dia que complia 52 anys, quan va precipitar-se conjuntament amb una clienta en una ruta al Grünhorn (4.043 metres), als Alps Bernesos (Suïssa).

## Els seus vuitmils

* Nanga Parbat - (1982)
* Dhaulagiri - (1985)
* Gasherbrum II - (1983)
* Everest - (1986)
* Gasherbrum I - (1983)
* Cho Oyu - (1990)
* Broad Peak - (1983)
* Shishapangma - (1990)
* Manaslu - (1984)
* Makalu - (1991)
* Annapurna - (1984)
* Lhotse - (1994)
* K2 - (1985)
* Kangchenjunga - (1995)

## Referències

* ↑ Viesturs i Roberts, 2011, p. 99.
* ↑ Viesturs i Roberts, 2011, p. 122.
* ↑ Viesturs i Roberts, 2011, p. 160.
* ↑ McDonald, Bernadette. Keeper of the Mountains: The Elizabeth Hawley Story (en anglès). Rocky Mountain Books Ltd, 2012, p. 190. ISBN 1927330157.
* ↑ Farris, Mike. The Altitude Experience (en anglès). Globe Pequot, 2006, p. 86. ISBN 0762751789.
* 1 2 El Mundo, 20/01/2002, El alpinista que mató a su bebé
* ↑ El País, 2011, «Erhard Loretan, alpinista, el esprínter del Himalaya» (en castellà).

## Bibliografia

* Viesturs, Ed; Roberts, David. The Will to Climb (en anglès). Random House LLC, 2011. ISBN 0307720446.

## Enllaços externs

* «Pàgina oficial Erhard Loretan».
# Ermakovita

L'ermakovita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom de Nikolai P. Ermakov (Moscou, Rússia, 1 de maig de 1913 - 1993), professor de mineralogia i fundador del Museu de Ciències de la Terra de la Universitat Estatal de Moscou (Rússia).

## Característiques

L'ermakovita és un òxid de fórmula química (NH₄)(As₂O₃)₂Br. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2020, sent publicada en el mes d'octubre de 2022. Cristal·litza en el sistema hexagonal. És l'anàleg amb brom de la mauriziodiniïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5525/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Ravat Kishlak, dins el districte d'Ayni (Província de Sughd, Tadjikistan), on es troba en forma de cristalls tabulars o prismàtics, hexagonals, de fins a 200 μm, sent aquest l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ermakovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 març 2022].
* ↑ Karpenko, Vladimir Yu; Pautov, Leonid A.; Siidra, Oleg I.; Mirakov, Mirak A.; Zaitsev, Anatoly N.; Plechov, Pavel Yu; Makhmadsharif, Saimudasir «Ermakovite (NH4)(As2O3)2Br, a new exhalative arsenite bromide mineral from the Fan-Yagnob coal deposit, Tajikistan». Mineralogical Magazine, 87, 1, 01-02-2023, pàg. 69–78. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2022.116 [Consulta: 31 març 2023].
# Esra

Esra significa ràpida en turc i s'utilitza com a nom de dona. Algunes persones notables amb el nom Esra inclouen:
* Esra Bilgiç - actriu turca
* Esra Erden - jugadora de basquetbol turca
* Esra Gümüş - jugadora de voleibol turca
* Esra Özatay - aviadora militar turca
* Esra Şencebe - jugadora de basquetbol turca
# Estació de Heathrow Terminals 1, 2, 3

Piccadilly line :
Heathrow Terminals 1, 2, 3 és una estació del Metro de Londres que dona servei a l'Aeroport de Heathrow de Londres. Es troba al tram Heathrow de la línia Piccadilly a la zona 6.
L'estació es va obrir el 1977 amb el nom de Heathrow Central en l'última fase de perllongació de la línia des de Hounslow West fins a l'aeroport, sent la primera vegada que l'aeroport era servit per una línia de metro. Amb la creació de la terminal 4 es va crear una segona estació en aquesta terminal i va canviar de nom el 1983, el mateix dia que entrava en funcionament Heathrow Terminal 4.
| Anterior estació | Metro de Londres | Següent estació |
| Heathrow Terminal 5Terminal | Piccadilly Line | Hatton Crossdirecció Cockfosters |
| Heathrow Terminal 5Terminal | Piccadilly Line | Heathrow Terminal 4Operació en un sol sentit |
# Esposados

Esposados és un curtmetratge dirigit en 1996 per Juan Carlos Fresnadillo, amb el qual va aconseguir 40 premis nacionals i internacionals i el qual va ser candidat a l'Oscar al millor curtmetratge de ficció. Ha guanyat premis als festivals de Màlaga, Gijón i Alfàs del Pi.

## Argument

Antonio desitja eliminar a la seva esposa Concha però no té el prou valor per a dur a terme el seu pla. El dia de Nadal Concha guanya la Grossa de la loteria Nadal. Aleshores Antonio creu que ha arribat el moment de dur a terme el seu pla. .

## Repartiment

* Pedro Mari Sánchez (Antonio)
* Anabel Alonso (Concha)
* Germán Cobos (Comissari)
* Ursula Siemens (Sra. Guerrero)
* Mónica Pérez (Noia somni)
* Juan Francisco Expósito (Tomás, el pintor)

## Premis

* Nominat a l'Oscar al millor curtmetratge.
* Nominat al Goya al millor curtmetratge de ficció

## Referències

* ↑ Buena acogida, en Hollywood al cortometraje español 'Esposados' de Juan Carlos Fresnadillo, El País, 24 de març de 1997
* ↑ Esposados al web dels premis Goya

## Enllaços externs

* Esposados a Youtube
# Etimasia

Etimasia és el terme per referir-se a un tron buit que apareix en l'art cristià, especialment en mosaics romans d'Orient, per representar el temps d'espera fins a la Parusia o segon retorn de Jesús. Prové del grec ἑτοιμασία, que vol dir "preparació", ja que indica com la humanitat s'ha de preparar per al Judici Final amb actes correctes i fe per tal d'assolir la salvació. L'origen bíblic es troba en un psalm on es parla d'un tron que s'ha preparat.
El símbol hereta una iconografia molt anterior al cristianisme on es col·locaven trons buits per deixar participar els esperits dels morts cèlebres o reials, una imatge que apareix ja en gravats assiris i que es reprèn en l'art etrusc. Els romans també incloïen trons buits on col·locaven les estàtues dels déus que havien d'honorar per no ofendre'n cap en les celebracions. Aquest símbol s'associava també al déu Júpiter, els atributs del qual eren el tron i els llamps, i per això apareix en algunes monedes un tron buit.
A les pintures cristianes s'acostuma a representar un tron buit similar a un tamboret cobert per un mantell púrpura (símbol de poder) o per un sudari (referint-se al Sant Sudari que va embolcallar el cos de Crist abans de la resurrecció). Al costat o a sobre del tron poden aparèixer diversos elements. Els més freqüents són una corona (enjoiada o corona d'espines), que s'adiu amb la majestat del tron, una creu i un llibre. El contingut d'aquest llibre varia, pot ser una referència als evangelis, el llibre de l'Apocalipsi, que narra el retorn de Jesús després de la fi del món o bé el mític llibre de la Vida. També s'hi poden veure els Arma Christi o un colom que representa l'Esperit Sant. Sovint el tron fa les funcions d'altar per la posició respecte altres elements litúrgics.
Les primeres representacions van aparèixer a l'imperi romà tardà i incloïen sovint àngels o apòstols envoltant el tron. Posteriorment aquest va esdevenir un símbol en solitari i es va separar d'altres escenes que poguessin contenir les pintures o relleus. A partir del segle xi va perfeccionar-se la iconografia relativa al Judici Final a l'església oriental i l'etimasia ocupava el centre de quadres complexos on es resumia el contingut del llibre de l'Apocalipsi. Des de l'Imperi Romà d'Orient va exportar-se a Europa occidental. També va aparèixer en altres representacions bíbliques, com per exemple el quadre de Van Eyck L'Anunciació, que mostra la popularitat de la icona.

## Referències

* ↑ Schiller, Gertrud, Iconography of Christian Art, Vol. I 1971, Vol II 1972, (English trans from German), Lund Humphries, London, ISBN 0-85331-270-2,
* ↑ Hand, John Oliver; Wolff, Martha. Early Netherlandish painting National Gallery of Art, 1986. ISBN 9780521340168
# Explotació (ecologia)

En ecologia, hom entén el terme explotació com un tipus de relació interespecífica que es duu a terme per la interacció de diverses espècies. En aquest tipus de relació interespecífica una de les espècies resulta beneficiada a costa de l'altra. L'explotació es produïx freqüentment en casos de mutualisme, com ara el de les flors i els seus animals pol·linitzadors o entre els fongs i les plantes. No obstant és important fer servir el terme no com un tipus de relació sinó com un tipus de comportament. Alguns exemples són alguns insectes i aus que es dediquen a l'anomenat "robatori de nèctar", en el qual les espècies explotadores agafen pol·len sense pol·linitzar la planta. Generalment aquestes espècies són molt semblants a les espècies pol·linitzadores de veritat. També trobem les plantes mico-heteròtrofes o paràsites (com les del gènere Monotropa) que extreuen nutrients dels fongs gràcies a les micorrizes sense aportar res als fongs. Aquestes plantes parasitàries actuen com a explotadores de les micorrizes. Un altre exemple és la cucut, que pon els ous en el niu d'altres ocells perquè l'altra espècie alimenti les seves cries.

## Referències

* ↑ Maloof, Joan E; Inouye, David W (Oct 2000). Are nectar robbers cheaters or mutualists?
* ↑ Bidartondo, Martin I., Bruns, Thomas D.; Weiß, Michael; Sérgio, Cecília; Read, David J. (abril 2003). Specialized cheating of the ectomycorrhizal symbiosis by an epiparasitic liverwort. Proceedings of the Royal Society, vol.270, num. 1517 pàg. 835–842. DOI:10.1098/rspb.2002.2299
* ↑ Friedman, Herbert, The origin of host specificity in the parasitic habit in the Cuculidae Arxivat 2011-06-14 a Wayback Machine.
# Sergi Masip Cosin

Sergi Masip Cosin (Barcelona, 1993) és un ciclista i corredor de muntanya i d'ultraresistència català.
Membre del l'Sport Ciclista Català, durant la seva trajectòria esportiva Sergi Masip ha aconseguit diverses victòries en curses de muntanya. A la 8a edició de la coneguda 'Trail Fem Sui' a Sant Antoni de Vilamajor, de gairebé 30 km i 1.600 metres de desnivell, Masip fou el primer classificat amb un temps de 2 hores i 38 minuts. L'octubre del 2017 ja va guanyar el IV Trail Mitja del Castell del Papiol. El novembre d'aquest mateix any 2017, a la cinquena edició de la Barcelona Trail Races, es proclama guanyador del Gran Trail Collserola de 76 kms. Anteriorment, el març de l'any 2014, ja havia guanyat el trail de 27 kms, inclòs a l'ultra del Trail Catllaràs. Una victòria que renovà a l'any seguent, en 2015.

## Referències

* ↑ «Celebrada la 8a edició de la Trail Fem Sui i la 6à de la Fem Sui Exprés a Sant Antoni de Vilamajor. El primer corredor més ràpid de la Trail Fem Suí, Sergi Masip Cosín, va ser reconegut i premiat per aconseguir un temps de 2 hores i 38 minuts». Ajuntament de Sant Antoni de Vilamajor. [Consulta: 14 juliol 2023].
* ↑ «Sergi Masip i Maite Urrutia guanyen la IV Trail Mitja del Castell». La Premsa del Baix, 24-10-2017 [Consulta: 14 juliol 2023].
* ↑ «Sergi Masip i Julia Fatton es bategen com a guanyadors del Gran Trail Collserola». Ultres Catalunya, 26-11-2017 [Consulta: 3 juliol 2023].
* ↑ Urgell, Arnau «Pau Bartoló i Núria Picas, doblet berguedà al Catllaràs. Sergi Masip, Marc Carós i Marc Pérez, podi al trail de 27 km. 800 corredors han omplert la Pobla de Lillet». Nació Digital, 26-07-2014 [Consulta: 3 juliol 2023].
* ↑ Boixader i Vilella, Jordi. «Classificació Trail Catllaràs i Ultra Trail Catllaràs - 2015». El Portal de la Pobla de Lillet, 25-07-2015. [Consulta: 14 juliol 2023].
# Adenomera bokermanni

Adenomera bokermanni és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Potsch de Carvalho-e-Silva, S. & Telles, A.M. 2004. Adenomera bokermanni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 de gener de 2008.
# Guerrino Tosello

Guerrino Tosello (Candiana, Pàdua, 14 d'octubre de 1943) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1966 i 1974. En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa al Giro d'Itàlia.

## Palmarès

* 1966
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Àustria
* 1968
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1970
** Vencedor d'una etapa a la Tirrena-Adriàtica
* 1971
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1968. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1969. 29è de la classificació general
* 1970. 50è de la classificació general
* 1971. 35è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1972. 60è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1967: Abandona (11a etapa)
* 1969: Abandona (10a etapa)
* 1970. 39è de la classificació general

## Referències

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa i biografia a museociclismo.it (italià)
# Grégory Habeaux

Grégory Habeaux (Bassenge, 20 d'octubre de 1982) és un ciclista belga professional des del 2005 i actualment a l'equip WB Veranclassic Aqua Protect.

## Palmarès

* 2004
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Província de Lieja
* 2011
** 1r al Dwars door het Hageland

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Hamilton (Kansas)

Hamilton és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 334 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hamilton tenia 334 habitants, 140 habitatges, i 98 famílies. La densitat de població era de 416 habitants/km².
Dels 140 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 17,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.781 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.375 $ mentre que les dones 21.696 $. La renda per capita de la població era de 13.129 $. Entorn del 15,6% de les famílies i el 15,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hamilton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hamilton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Guerra de Txetxènia

«Guerra de Txetxènia» té aquests significats:
* Primera guerra de Txetxènia (1994-1995)
* Segona guerra de Txetxènia (1999-2000)
# H. H. Price

Henry Habberley Price (Neath, Glamorganshire, 17 maig 1899 − 26 novembre 1984) va ser un filòsof gal·lès, conegut pel seu treball sobre la percepció. També va escriure sobre la parapsicologia.
Nascut a Neath, Gal·les, Price va ser educat en Winchester College i New College, Oxford. Es va convertir en professor a Wykeham de lògica, i membre del New College, el 1935. Price va ser president de la Societat aristotèlica des de 1943 fins a 1944. Price és conegut pel seu treball sobre la filosofia de la percepció. En el seu llibre El pensament i l'experiència, es mou a partir de la percepció al pensament i advoca pel coneixement conceptual. Els Conceptes es consideren un tipus de capacitat intel·lectual, que es manifesta en els contextos de percepció com la capacitat de reconeixement. Per a Price, els conceptes no són una espècie d'entitat mental o representació. L'atractiu principal és una espècie de memòria diferent de record de l'esdeveniment. Va morir a Oxford.

## Obres fonamentals

* Perception (1932)
* Truth and Corrigibility (1936)
* Hume's Theory of the External World (1940)
* Thinking and Representation.(1946) Hertz Trust Philosophical lecture, British Academy
* Thinking and Experience (1953; second edition, 1969)
* Belief (1969) (1959-61 Gifford Lectures, online)
* Essays in the Philosophy of Religion, based on the Sarum lectures 1971 (1972)
* Philosophical Interactions with Parapsychology: The Major Writings of H. H. Price on Parapsychology and Survival (1995) editor Frank B. Dilley
* Collected Works of Henry H. Price (1996)
* Thinking and Experience, and Some Aspects of the Conflict between Science and Religion (1996)

## Referències

* Article a l'Enciclipèdia Britannica
* Entrada a philosophypages.com
# H. Bruce Humberstone

H. Bruce "Lucky" Humberstone (Buffalo, Nova York, 18 de novembre de 1901 − Woodland Hills, Los Angeles, 11 d'octubre de 1984) va ser un actor de cinema (com a nen), guionista, ajudant de director, amb directors com King Vidor, Edmund Goulding i Allan Dwan i, finalment, director.
Un dels vint-i-vuit fundadors del Gremi de Directors d'Amèrica, Humberstone va treballar en unes quantes pel·lícules de cinema mut per la 20th Century Fox. Humberstone no es va especialitzar; treballava en comèdies, drames, i melodrames. Humberstone és més conegut avui pel seu treball en alguns films de Charlie Chan. Durant els anys 1950, Humberstone va treballar principalment a la TV.

## Filmografia
### com a director

* 1925: Universal in 1925
* 1932: Strangers of the Evening
* 1932: Hot Spot
* 1932: The Crooked Circle
* 1932: If I Had a Million
* 1933: King of the Jungle
* 1933: Goodbye Love
* 1934: Merry Wives of Reno
* 1934: The Dragon Murder Case
* 1935: Silk Hat Kid
* 1935: Ladies Love Danger
* 1936: Three Live Ghosts
* 1936: Charlie Chan at the Race Track
* 1936: Charlie Chan at the Opera
* 1937: Charlie Chan at the Olympics
* 1937: Checkers
* 1938: Rascals
* 1938: Time Out for Murder
* 1938: While Nova York Sleeps
* 1938: Charlie Chan in Honolulu
* 1939: Pardon Our Nerve
* 1939: Pack Up Your Troubles
* 1940: Lucky Cisco Kid
* 1940: The Quarterback
* 1941: Tall, Dark and Handsome
* 1941: Sun Valley Serenade
* 1941: I Wake Up Screaming
* 1942: To the Shores of Tripoli
* 1942: Iceland
* 1943: Hello Frisco, Hello
* 1944: Pin Up Girl
* 1945: Un home fenomen (Wonder Man)
* 1945: Within These Walls
* 1946: Three Little Girls in Blue
* 1947: The Homestretch
* 1948: Fury at Furnace Creek
* 1950: South Sea Sinner
* 1951: Happy Go Lovely
* 1952: She's Working Her Way Through College
* 1953: The Desert Song
* 1955: Deu fugitius (Ten Wanted Men)
* 1955: The Purple Mask
* 1957: Tarzan and the Lost Safari
* 1957: Colt .45 (sèrie TV)
* 1958: Tarzan and the Trappers
* 1958: Tarzan's Fight for Life
* 1962: Madison Avenue

### com a productor

* 1962: Madison Avenue

### com a actor

* 1936: Charlie Chan at the Race Track: Gambler

## Referències

* ↑ Celebrities in Los Angeles Cemeteries
* ↑ Aaker, Everett. George Raft: The Films (en anglès). McFarland, 2013, p. 33. ISBN 9780786493135.