OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Banc de Rússia

El Banc de Rússia (en rus: Банк России) o el Banc Central de la Federació Russa (en rus: Центральный банк Российской Федерации) és el banc central de Rússia. Les seves funcions estan descrites en l'article 75 de la Constitució de la Federació Russa i en una llei federal especial. El Banc de Rússia va ser fundat el 13 de juliol de 1990, però les arrels de la seva història arriben fins al Banc Estatal de l'Imperi Rus. Segons la Constitució, el Banc de Rússia és una entitat independent, la responsabilitat principal és la protecció de l'estabilitat de la moneda nacional, el ruble rus. Té el dret exclusiu d'emetre bitllets i monedes de ruble. La seva seu es localitza a Moscou. Segons la llei russa, la meitat dels beneficis del Banc Central pertanyen al pressupost federal.

## Enllaços externs

* Web oficial del Banc Central de la Federació Russa
# Cornlea

Cornlea és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 41 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cornlea tenia 41 habitants, 14 habitatges, i 9 famílies. La densitat de població era de 175,9 habitants per km².
Dels 14 habitatges en un 42,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 43,9% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 12,2% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750 $ i la renda mediana per família de 35.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 9.627 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cornlea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cornlea». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ramata-Toulaye Sy

Ramata-Toulaye Sy (Bezons, 14 de juny de 1986) és una directora de cinema i guionista francosenegalesa.

## Primers anys i educació

Ramata-Toulaye Sy va néixer a Bezons (Illa de França) de pares senegalesos. Va estudiar a La Fémis de París i es va graduar el 2015. Va viure a Dakar durant diversos anys després de graduar-se.

## Carrera

El curtmetratge de Sy de 2021 Astel va ser el guanyador del premi Share Her Journey al Festival Internacional de Cinema de Toronto, i el Premi SACD i un Premi Especial del Jurat al Festival Internacional de Curtmetratges de Clermont-Ferrand de 2022.
Sy va ser coguionista dels llargmetratges Sibel i Notre-Dame du Nil abans de fer Astel com el seu primer projecte de direcció.
El seu primer llargmetratge, Banel & Adama, va entrar en producció l'any 2022, es va estrenar al Festival de Canes de 2023 i també es va projectar al Festival Internacional de Cinema de Toronto. La pel·lícula va rebre elogis de la crítica que la va descriure com un debut expressiu d'una directora prometedora.

## Referències

* ↑ "Ramata-Toulaye Sy : Portrait de la réalisatrice d’"Astel"". Centre national du cinéma et de l'image animée, 21 March 2022.
* 1 2 3 , 07-03-2024.
* 1 2 «Banel & Adama». TIFF. [Consulta: 22 setembre 2023].
* ↑ Matt Grobar, "‘Belfast’ Claims TIFF People’s Choice Award, As Jessica Chastain, Benedict Cumberbatch & Denis Villeneuve Nab Other Top Prizes — Complete Winners List". Deadline Hollywood, 18 September 2021.
* ↑ "Le palmarès du Festival de Clermont-Ferrand 2022 dévoilé". Centre national du cinéma et de l'image animée, 7 February 2022.
* ↑ Jay Weissberg, "Film Review: ‘Sibel’". Variety, 30 August 2018.
* ↑ Deborah Young, "‘Our Lady of the Nile’ (‘Notre-Dame du Nil’): Film Review | TIFF 2019". The Hollywood Reporter, 14 September 2019.
* ↑ Fabien Lemercier. It won the BRIGHT HORIZONS award at the Melbourne International Film Festival 2023. "Arte France Cinéma pledges support to Eat the Night by Caroline Poggi and Jonathan Vinel". Cineuropa, 2 March 2022.
* ↑ Lazic, Elena. «Toronto unveils the rich line-up of its Centrepiece programme». Cineuropa, 14-08-2023. [Consulta: 22 setembre 2023].
* ↑ «Banel & Adama, a very promising first film - Review and trailer». Sortir a Paris, 11-08-2023. [Consulta: 22 setembre 2023].
* ↑ Bradshaw, Peter. «Banel & Adama review – Senegalese village love story with echoes of Romeo and Juliet». The Guardian, 20-05-2023. [Consulta: 22 setembre 2023].
# Bernat Oliva (músic)

Fou organista i mestre de cant català del segle XVI.
Fou mestre de cant de la Seu de Girona.
Es data que el 1573 va assumir el carrec d'organista de la fins al 1586; probablement a causa de la recent defunció de Gaspar Sagristà (l'antic organista de la seu).
El va succeir el mestre de cant i organista Sebastià Fuster.
"El 1591 Josep Bordons -els orgueners Bordons, procedents de Vilafranca de Laurange, havien establert el seu taller a la ciutat de Solsona a mitjan segle XVI- va dur a terme la constnicció d'un nou orgue visurat el 1593 per Bernat Oliva i LIuís Ferran Vila, aquest últim organista de la catedral de Barcelona".

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria. PERE ALBERCH ARTÍFEX DE LA RELACIÓ MUSICAL ENTRE LES SEUS DE GIRONA I BARCELONA EN EL RENAIXEMENT TARDÀ.
* ↑ LA MÚSICA A LA CATEDRAL DE GIRONA. ISBN 9788449086175.
* ↑ «Panoràmica de la música a Girona: de l'època medieval al segle XVI». Revista de Girona/num. 181, març-abril 1997, pàg. 51.
# Poua de la Sorralta

La Poua de la Sorralta és un pou de gel del municipi de les Masies de Roda (Osona) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una construcció d'estructura cilíndrica semi-subterrània construïda amb pedra seca, com la majoria de poues. Les seves dimensions són de 6 metres de diàmetre per 5,5 metres de fondària, mes 2,6 metres fins a la clau de la cúpula semi-esfèrica que la cobreix. Disposa d'una sola entrada situada a l'oest d'1,4 metres d'alçada per 1 metre d'amplada. Com en la majoria de les poues.Aquesta obertura dona al camí i a la part oposada hi ha la riera d'on treien el glaç.

## Història

Els pous del gel, es construïren i obtingueren la seva major rendibilitat en el decurs dels segles XVII, XVIII i part del XIX quan la fabricació o comercialització del gel representava una bona font d'ingressos. No obstant, durant la primera meitat del segle XX alguns pous continuaren funcionant, malgrat que l'aparició del gel artificial amb l'arribada de l'electricitat i els transports moderns fessin desaparèixer aquest tipus d'indústria. Els últims pous en funcionament ja no comercialitzaven amb els hospitals, mercats... de Barcelona, sinó que eren d'ús propi.
Les condicions necessàries per a la construcció d'un pou de glaç, són la proximitat a les vies d comunicació, amb llocs de consum no gaire allunyats i la seva instal·lació en llocs de fortes glaçades i bones aigües. El gel es recollia a l'hivern a les basses o rieres properes al pou. Es tallava en blocs i s'emmagatzemava per capes recobertes de palla, vegetació i gel trossejat dins les poues fins que a l'estiu, segons la demanda, s'anava extraient i transportant dins de sàrries també cobertes de palla i boll.

## Referències

* 1 2 3 «Poua de la Sorralta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 març 2016].
# Eldine Patologia

Eldine Patologia és un Laboratori d'Anatomia Patològica que actualment pertany a les empreses Impat i Inispat i funciona sota el model de Societat Limitada Professional (SLP). Els orígens es troben en el Laboratori Dr. Sirvent, fundat a Tortosa a principis de la dècada dels vuitanta.
Eldine Patologia sorgeix d'una primera organització societària d'aquest laboratori, l'any 2007. Impat i Inispat van adquirir l'empresa el 2012. La nova propietat va impulsar la construcció d'un nou laboratori a Tarragona, des d'on es concentra l'activitat assistencial, que es reforça amb línies d'investigació pròpies de la patologia oncològica, en grups i unitats d'investigació universitària i de docència, per mitjà de suport tècnic o assessorament acadèmic i científic.

## Cronologia

* 1981 - Joan Josep Sirvent crea el Laboratori Dr. Sirvent, amb seu a Tortosa.
* 2007 - Canvi societari a partir del qual es transforma en Eldine Patologia SL.
* 2008 - Adopta el model de Societat Limitada Professional (SLP).
* 2012 - Impat i Inispat adquireixen les accions.
* 2014 - S'inaugura un nou laboratori a Tarragona.
* 2014 - Conveni de col·laboració amb la Fundació Universitat Rovira i Virgili (FURV)
* 2016 - S'organitza la jornada científica Jornada Eldine 2016, de caràcter bianual, al Palau de Congressos de Tarragona, dedicada al Virus del Papil·loma Humà (VPH).
* 2018 - II Jornada Eldine. Actualització en Patologia Mamària. Segona jornada de formació en la qual es presenten els avenços en cribratge, diagnòstic, tractament i pautes d'establiment de pronòstic en l'abordatge multidisciplinari de la malaltia.

## Referències

* ↑ «Servent, R. (21 de juliol de 2013). Eldine mira al norte. Diari de Tarragona, Economía y Negocios p. 6 (Enllaç)». Arxivat de l'original el 2017-10-02. [Consulta: 2 octubre 2017].
* ↑ «Servent, R. (27 de juliol de 2014). Eldine Patologia estrena laboratorios en TGN. Diari de Tarragona, Economía y Negocios p. 7 (Enllaç)». Arxivat de l'original el 2017-10-02. [Consulta: 2 octubre 2017].
* ↑ «Publicacions del grup (Enllaç)». Arxivat de l'original el 2017-10-02. [Consulta: 2 octubre 2017].
* ↑ Margalef, O. (Agost de 2015). Anàlisis de proximitat. Indicador d'economia, p. 5 (Enllaç)
* ↑ Eldine Patologia: Conveni de col·laboració amb la Fundació URV
* ↑ Jornada Eldine
* ↑ Societat Catalana d'Anatomia Patològica: II Jornada Eldine
# Banc de Sabadell (Montmeló)

El Banc de Sabadell és un edifici de Montmeló (Vallès Oriental) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici civil. La part més interessant és la superior, perquè l'inferior ha estat transformada recentment, tancant el conjunt de la façana, per albergar el Banc de Sabadell. El pis superior es troba format per un balcó corregut i quatre finestres, totes elles decorades amb maons, de manera que formen uns pseudo-bancals, la llinda i un frontó triangular. També a mitjana alçada hi ha un fris corregut. La part inferior està formada per quatre arcs de mig punt pentagonals, que queden tallats pels rètols lluminosos del banc. Estan també decorats amb maó i elements que coincideixen amb pilastres adossades que es troben entre finestres.

## Història

L'edifici fou inicialment construït com a cinema, possiblement abans de la dècada del 1920, i això es constata en la proporció existent entre l'alçada de la planta baixa destinada al cinema i la del primer pis, utilitzat com a residència particulars, igual que en l'actualitat.

## Referències

* 1 2 «Banc de Sabadell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Bathygobius laddi

Bathygobius laddi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic i al Pacífic.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1878. Quatrième mémoire sur la faune ichthyologique de la Nouvelle-Guinée. Arch. Néerl. Sci. Nat., Haarlem, Països Baixos. v. 13 3. 35-66.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1947. American species and subspecies of Bathygobius, with a demonstration of a suggested modified system of nomenclature., J. Wash. Acad.Sci., 37(1):275-284.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Miller, P. J. i Stefanni, S., 2001. The eastern Pacific species of Bathygobius (Perciformes: Gobiidae)., Revista de Biología Tropical, 49(Supplement 1):141-156.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pelagi de Camps i de Matas

Pelagi de Camps i de Matas (Figueres, 3 de març de 1828 - Salt, 3 d'octubre de 1889) fou un terratinent, empresari i polític català, marquès de Camps de Mata, diputat a Corts durant la restauració borbònica.

## Biografia

Era fill de Josep Ramon de Camps i Avinyó, terratinent de Salt i Espolla, natural de Peralada, i Joaquima de Matas i d'Albert, de Figueres. El 1858 assumí les propietats del seu pare i hi introduirà tècniques de conreu modernes, noves plantes i l'ús de la màquina de vapor.
El 1850 fou un dels membres fundadors de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre, del que en fou president el 1872-1875 i el 1881-1889, participant activament en les campanyes contra la fil·loxera. També participà en representació d'aquest organisme en la comissió d'estudis de la legislació duanera de 1874, impulsada per l'Ateneu Barcelonès, i amb Plàcid-Maria de Montoliu i de Sarriera representà l'IACSI al Congrés General d'Agricultors i Ramaders de Madrid de 1880. El 1884 fou president de la Junta Provincial d'Agricultura Indústria i Comerç de Barcelona.
Políticament, fou diputat provincial de Barcelona el 1858-1860, diputat a Corts Espanyoles per Figueres el 1863 i per Girona el 1867 pel Partit Moderat. Durant el sexenni democràtic optà per l'absentisme polític i rebutjà l'acta de diputat per Sant Andreu de Palomar a les eleccions generals espanyoles de 1871. Participà activament en la restauració borbònica impulsant la Lliga d'Ordre Social i el somatent, i donant suport les Cartas provinciales de Joan Mañé i Flaquer (1875).
Ja membre del Partit Conservador, fou nomenat diputat provincial (1876) i fou elegit diputat a Corts per Girona a les eleccions generals espanyoles de 1876 i 1879. Com que defensà al Congrés dels Diputats la unitat catòlica, el 1878 el papa Pius IX li atorgà el títol de marquès de Camps de Matas. Posteriorment fou nomenat senador per la província de Girona el 1881-1884 i el 1884-1886.
Fou president de la Junta de la Caixa d'Estalvis de Barcelona de 1867 a 1878 i de 1881 a 1889. El 1881 també fou un dels fundadors de La Previsión i formà part dels jurats de l'Exposició Universal de Barcelona (1888).
Es va casar amb Concepció d'Olzinellas i Ros, natural de Barcelona, i foren pares del polític i escriptor Carles de Camps i d'Olzinellas.

## Referències

* ↑ «Partida de Baptisme». Senat d'Espanya, 03-03-1828.
* ↑ «Crónica general». La Publicitat, 06-10-1889, pàg. 2.

## Enllaços externs

* Joan Palomas i Moncholi, El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine., p.543-544
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
* Informació del Marquès de Camps, amb l'escut
# Bertry

Bertry és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 2.225 habitants. Limita al nord amb Caudry, al nord-est amb Troisvilles, a l'est amb Reumont, al sud-est amb Maurois, al sud amb Maretz, al sud-oest amb Clary i a l'oest amb Montigny-en-Cambrésis.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.395 | 2.526 | 2.295 | 2.089 | 2.119 | 2.257 | 2.225 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jacques Olivier | |
# Petrovka (Úsman)

* Per a altres significats, vegeu «Iekaterínovka».
Petrovka (en rus: Петровка) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2011 tenia 131 habitants. Pertany al districte rural d'Úsman.

## Referències

* ↑ «Комсомольская правда». «В Липецкой области в селе сгорело 103 дома». Николай Боков, 30 июля 2010. Проверено 01-08-2010
# Molí de la Casa del Farró

El Molí de la Casa del Farró és una obra de la Vall de Bianya (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És de finals del segle xviii, principis del XIX.

## Descripció

El Molí del Farró es troba just sota la casa del mateix nom, al costat de la riera del Rabiol, que es converteix en ribera del Farró en passar per aquest mas. És una senzilla construcció de planta rectangular amb teulat a dues aigües més un cos afegit, amb teulat a una aigua. Disposa de baixos, destinats a acollir-hi el molí, una planta i golfes. Va ser bastit amb pedra menuda excepte les cantoneres. La bassa i els conductes d'aigua que feien funcionar les moles es conserven molt bé.

## Referències

* 1 2 «Molí de la Casa del Farró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Elderton

Elderton és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 358 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elderton tenia 358 habitants, 145 habitatges, i 107 famílies. La densitat de població era de 493,7 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 145 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,3% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 26,2% no eren unitats familiars. En el 24,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 11,2% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 20,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.000 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.917 $ mentre que les dones 23.021 $. La renda per capita de la població era de 18.805 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elderton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elderton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Maria Josepa Colom i Sambola

Maria Josepa Colom i Sambola (Cervera, Segarra, 3 d'agost de 1924 - Barcelona, 16 d'octubre de 2017) fou una pintora i gravadora catalana, especialitzada en l'aiguafort i la tècnica de la punta seca, tot i que també va practicar la xilografia.
Es va formar a l'Escola de la Llotja. Als anys 50 es va establir al Pakistan, i a finals de la dècada va guanyar el Premio Nacional de Grabado de Madrid (1958). Més endavant, el 1972, guanyaria el premi Ciutat de Barcelona, també de gravat. Un any abans havia realitzat una exposició monogràfica a Cervera.
Es conserva obra seva al Museu d'Art Jaume Morera de Lleida, al Museu d'Art de Sabadell i més de 3000 estampes i dibuixos originals a la Biblioteca de Catalunya.

## Referències

* ↑ Francesc Fontbona. La xilografia a Catalunya entre 1800 i 1923. Biblioteca de Catalunya, 1992, p. 350–. ISBN 978-84-7845-106-7.
* 1 2 «Maria Josepa Colom i Sambola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Mostra de gravats de Maria Josepa Colom. Casa de Cultura, 1971.

## Enllaços externs

* Fons M. Josepa Colom de la Biblioteca de Catalunya
# Criserm (metge)

Criserm (grec antic: Χρύσερμος, Khrýsermos, llatí: Chrysermus) va ser un metge de l'antiga Grècia que va viure a final del segle ii aC i al segle i aC. Va ser tutor del metge Heraclides d'Èritres, i segurament del també metge Apol·loni Mus, encara que aquest també va ser deixeble d'Heròfil de Calcedònia. Aquesta informació la dona Galè a Περὶ Διαφορᾶς Σφυγμῶν (De Differentia Pulsuum). Sext Empíric, el metge i filòsof del segle ii, n'explica algunes anècdotes.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of greek and roman biography and mithology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 699.
# Ragnar Granit

Ragnar Arthur Granit (Riihimäki, Finlàndia 1900 — Estocolm, Suècia 1991) fou un neurofisiòleg i professor universitari suec, d'origen finlandès, guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1967.

## Biografia

Va néixer el 30 d'octubre de 1900 a la ciutat de Hèlsinki. Va estudiar medicina a la Universitat de Hèlsinki, on es graduà l'any 1927. L'any 1940 s'exilià a Suècia fugint de l'ocupació soviètica durant la Guerra d'Hivern (1939-1940), aconseguint la nacionalitat sueca aquell mateix any. Establert a la capital sueca va esdevenir professor a l'Institut Karolinska, ciutat on va morir el 12 de març de 1991.

## Recerca científica

Durant la seva estada a Estocolm continuà els seus treballs iniciats a Finlàndia, treballs dedicats a la investigació en el camp de la neurofisiologia i en especial en entendre els mecanismes de la visió.
L'any 1967 li fou concedit el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pels seus treballs en l'anàlisi neurofisiològic dels mecanismes de la visió. El premi fou compartit amb els nord-americans Haldan Keffer Hartline i George Wald.

## Enllaços externs

* (finès) (anglès) Fundació Ragnar Granit
* «Ragnar Granit» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.