OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# CAT700

La CAT700 o CAT700 MTB brevet és una prova brevet de llarga distància per a realitzar en bicicleta de muntanya o en bicicleta de gravel per a aficionats, que discorre per pistes de tot tipus, camins rurals i carreteres, i amb un recorregut completament ciclable, organitzada des de l'any 2014 i considerada pionera per les seues característiques al sud d'Europa. Recorre 700 quilòmetres i un desnivell positiu acumulat de 15.000 metres.
El recorregut s'inicia a la Val d'Aran i finalitza a les platges del Delta de l'Ebre. L'objectiu és travessar Catalunya de Nord a Sud, recorrent i posant en valor la seua riquesa i varietat paisatgística. Per la qual cosa, es pedaleja per paisatges d'alta muntanya, a més de 2.000 metres d'altitud, de mitja muntanya, rurals de secà o de regadiu, i fins i tot per la sorra de les platges del Delta de l'Ebre. Se celebra a finals de juny o primers de juliol en format d'autosuficiència (cadascú es porta el seu equipatge a la bicicleta i no hi ha avituallaments) i non-stop (sense etapes; cada participants dissenya les etapes a la seua mida) i que s'ha de realitzar en un màxim de 5 dies.
L'organització seguix els participants a través d'un dispositiu localitzador i els exigeix un material mínim obligatori fins a l'arribada així com el track de l'itinerari a seguir carregat al GPS.

## Referències

* 1 2 SportVicious. «CAT700 RECUPERA LA FILOSOFÍA DEL CICLISMO BREVETISTA» (en castellà), 07-07-2017. [Consulta: 6 juliol 2019].
* 1 2 «CAT 700 MTB Brevet 2017, una aventura insuperable - Volata Magazine» (en castellà). [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ Decressac, Stephane. «Outdoor And News | LA CAT700 : une course de VTT en Espagne unique !» (en francès). [Consulta: 2 juliol 2019].
* 1 2 3 EbreActiu.cat. «La CAT700. MTB Brevet prepara la tercera edició | EbreActiu.cat, revista digital per a la gent activa | Terres de l'Ebre...». [Consulta: 2 juliol 2019].
* ↑ «CAT700 MTB BREVET, nace un nuevo clásico - Volata Magazine» (en castellà). [Consulta: 2 juliol 2019].
* 1 2 Conunparderuedas |, Por. «CAT700 2017 Cuenta atrás & Setup · CONUNPARDERUEDAS.com» (en castellà), 26-06-2017. [Consulta: 2 juliol 2019].

## Vegeu també

* París-Brest-París

## Enllaços externs

* Pàgina web de CAT700
* CAT700 a Temps d'aventura
* CAT700 a Evasión
# Bruno Manuel Rodrigues Silva

Bruno Manuel Rodrigues Silva, més conegut com a Bruno China (Matosinhos, 5 d'agost del 1982), és un exfutbolista portuguès que jugava de centrecampista. Posteriorment fa d'entrenador de futbol.

## Trajectòria

Producte del Leixões SC, va participar en la promoció del seu equip des de Segona Divisió portuguesa (equivalent a la Segona Divisió B espanyola) fins a la primera divisió portuguesa. Va debutar a primera divisió el 18 d'agost del 2007, en la primera jornada de la temporada front el SL Benfica amb qui empataren 1-1.
El 18 d'agost del 2009, el Reial Mallorca anuncià el seu fitxatge per les següents tres temporades, encara que el llavors entrenador el RCD Mallorca, Gregorio Manzano, es va oposar al seu fitxatge. Va debutar a la lliga espanyola el 13 de setembre, jugant els darrers cinc minuts del partit contra el Vila-Real CF que acabaria amb empat a un. Durant aquella temporada va disputar molt pocs minuts, temporada en què el RCD Mallorca es va classificar per l'Europa League després d'acabar en cinquena posició.
En agost de 2010, el RCD Mallorca va rescindir el seu contracte i va tornar a la seva ciutat, fitxant pel Rio Ave CF.

## Referències

* ↑ «Mallorca chase Bruno China (anglès)». Arxivat de l'original el 2009-09-30. [Consulta: 2 setembre 2009].
* ↑ El Mallorca ficha a Bruno China Arxivat 2009-09-09 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a la pàgina oficial del Reial Mallorca Arxivat 2009-12-12 a Wayback Machine.
# Maniquí bronzat

El maniquí bronzat (Spermestes cucullata) és una espècie d'ocell de la família dels estríldids (Estrildidae) que habita sabanes, matolls i terres de conreu de l'Àfrica subsahariana.

## Referències

* ↑ «Maniquí bronzat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ Fitxa del maniquí bronzat a la pàgina del SIOC Rev. 21/05/2013 (català)
# Toten Miyazaki

Toten Miyazaki (japonès: 宮崎滔天) (Arao, 23 de gener de 1871 - prefectura de Tòquio, 12 de juny de 1922) va ser un filòsof japonès que va donar suport a Sun Yat-sen durant la Revolució Xinhai que va acabar amb 268 anys de la dinastia Qing. Quan Sun estava al Japó, va ajudar-lo als seus viatges quan estava perseguit per la dinastia Qing.
Va registrar Sun amb el nom de Nakayamaper per la seva seguretat. Aquest nom es convertiria posteriorment al nom xinès més popular Sun Zhongshan (孫中山). Tot i que Miyazaki tenia els mateixos ideals que Sun, no podien comunicar-se a través de la parla perquè tenien idiomes diferents. Es comunicaven escrivint en xinès clàssic en papers.
El 7 de setembre de 1900, la primera visita a l'estranger de Sun a Singapur va ser per rescatar Miyazaki, que havia estat arrestat allà. Aquest acte va provocar la seva pròpia detenció i la prohibició de visitar l'illa durant cinc anys.
El Museu d'Història Moderna Xinesa de les restes històriques de Nanjing té estàtues de bronze de Sun i Miyazaki situades una al costat de l'altra.

## Referències

* 1 2 Diari Singtao. 23 octubre 2010. Sun Yat-sen Xinhai revolution 100th anniversary edition 民國之父.
* ↑ «zh:九州荒尾男の事 - 太陽報» (en xinès). The-sun.on.cc. [Consulta: 26 setembre 2011].
# Carlos Pérez

«Carlos Pérez» té aquests significats:
* Carlos Pérez Barranco, un membre del moviment antimilitarista.
* Carlos Pérez de Rozas y Sáenz de Tejada (1920-1990), un fotògraf i periodista català
* Rafael Carlos Pérez González (1948-), un futbolista i arquitecte tècnic navarrès.
* Carlos Pérez de Rozas i Arribas (1948-), un periodista català
* Juan Carlos Pérez López (1945-2012), un futbolista càntabre.
* Carlos Pérez Álvarez (1971-2006), un futbolista gallec.
* Carlos Pérez Rial (1979-), un piragüista gallec.
* Juan Carlos Pérez López (futbolista madrileny) (1990-), un futbolista madrileny.
* Carlos Pérez García (1947-2013), expert en art i pedagog valencià.
* Carlos Pérez Zabal (1934-), un ciclista navarrès.
# Lois Lowry

Lois Lowry (Lois Ann Hammersberg, Honolulu, 20 de març de 1937) és una escriptora nord-americana de literatura infantil, coneguda sobretot per la seva obra The Giver.

## Biografia

Va néixer en Honolulu, Hawaii, EE.UU. Va estudiar a la Universitat de Maine. El seu pare era d'origen noruec, i la seva mare tenia sang alemanya, escocesa, irlandesa i anglesa. Ha viscut en diferents parts de tot el món.
Va començar la seva carrera com a fotògrafa i periodista independent en la dècada de 1970. El seu treball va cridar l'atenció de Houghton Mifflin, que la va animar a escriure el seu primer llibre infantil.
La seva primera obra, A Summer to Die, va ser publicada el 1977. Des de llavors ha escrit més de 30 llibres per a nens i ha publicat una Autobiografia. Dos dels seus llibres han estat guardonats amb el premi Newbery: Qui explica els estels?, el 1990, i The Giver, el 1993. Ha estat finalista en tres ocasions del Premi Hans Christian Andersen.

## Obra
### The Giver Quartet

* 1993 The Giver
* 2000 Gathering Blue
* 2004 Messenger
* 2012 Son

### The Tates Series

* 1983 The One Hundredth Thing About Caroline
* 1985 Switcharound
* 1990 Your Move, J.P.!

### The Gooney Bird Series

* 2002 Gooney Bird Greene
* 2006 Gooney Bird and the Room Mother
* 2007 Gooney the Fabulous
* 2009 Gooney Bird Is So Absurd

## Referències

* ↑ «Brown confers nine honorary degrees». Brown University, 25-05-2014. [Consulta: 27 maig 2014].
* ↑ Pina, Alisha. «Brown graduates told to question authority, challenge labels». The Providence Journal, 25-05-2014. [Consulta: 27 maig 2014]. «Also to receive honorary degrees were Lois Lowry, award-winning children's author best known for “The Giver”»
# Nisíades

En la mitologia grega, les Nisíades (en grec antic Νυσιάδες Nysiades) eren les nimfes de la Muntanya Nisa que van tenir cura i van criar d'infant al déu Dionís. Entre elles es compten Cisseida, Nisa, Èrato, Erífia o Èrife, Bròmia i Polímnia.
En alguns relats posteriors sobre la infantesa de Dionís, les Nisíades són confoses amb les Híades, o bé s'usa el terme (igual que Atlàntides o Dodònides) col·lectivament per a les Plèiades i les Híades com a tutores del déu.

## Referències

* ↑ Homeric Hymn 26 to Dionysus 2 ff.

## Bibliografia

* Smith, W., ed. (1867). «Nyseides». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Boston: Little, Brown & Co. ii.1218. OCLC 68763679.

## Vegeu també

* Orèades
* Higí: Faules (Fabulae) 182; Astronomia poètica II, 21.
* Pseudo-Apol·lodor: Biblioteca mitològica, III, 4, 3.
* Ovidi: Les Metamorfosis III, 314; Fastos III, 769.
* Himnes Òrfics 50, 14.
* Homer: Escoli de la Ilíada (XVIII, 486).
# Narmashir

Narmashir o Narmasir fou una població de Pèrsia de l'edat mitjana, situada al Kirman oriental al sud-est de Bam, en la ruta entre Kirman i Sistan.
Els geògrafs àrabs consideraven Narmasir com una de les cinc kura o districtes del Kirman; la descriuen com una vila gran i pròspera, on feien parada els comerciants que anaven de a Khurasan a Oman; al mercat hi havia productes que venien de l'Índia. Estava emmurallada, i tenia una ciutadella i una mesquita. Va existir almenys fins al segle xiv. Al segle xix havia desaparegut i quedaven la ruïnes al costat d'un llogaret anomenat Chughukabad (Vila del Pardal), al comtat de Fahraj.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VII, 965-966
# Narmer

Narmer (Men, Meni o Menes) va ser un faraó d'Egipte, llistat com a primer de la I dinastia. Regnà vers el 3150 aC. Probablement, va tenir un llarg regnat d'entre 30 i 40 anys (Manetó li atribueix 62 anys i la mort per un atac en una lluita contra un hipopòtam).
El seu pare podria ser el rei Ka o el rei Escorpí II (vegeu dinastia 0). Es creu que fou el pare d'Aha. Si bé, tradicionalment, es considera l'unificador de l'Alt i Baix Egipte, és possible que això fos un procés més llarg que es perllongués des d'abans de Menes i fins i tot després. Al papir de Torí segueix els Shemsu Hor, els "seguidors d'Horus", encara considerats semidéus o reis mítics.
La seva capital podria haver estat Nekhen, però la necròpolis és a Abidos. El seu déu principal era Jetj-amentiu, representat per una espècie de gos, possible antecessor d'Osiris. Heròdot el fa el fundador de Memfis, però més aviat es tractaria en tot cas d'obres de reconstrucció o de construccions parcials.
Se'n coneixen molts objectes trobats en molts llocs d'Egipte (Nekhen, Wadi Qash, Djebel Tjawti, Coptos, Minshat Abu Omar, Tell Ibrahim Awad, Buto…, fins i tot a Palestina, a Tel Erani, Arad, Bessor, Halif o Nahal Tillah... i a Núbia, a Kafr Hassan Dawood, prop del Wadi Tumilat). La més famosa és la paleta de Narmer. En dos llocs apareix amb l'abreviació Nar, que alguns proposen que s'identifiqui amb un sobirà diferent. Fou enterrat a Abidos, tomba B17-18, prop del seu probable fill i successor Aha.
La seva dona fou Neithhotep, probable mare d'Aha, i que pel nom sembla originària del Baix Egipte.
Noms: Narmer o Nar (nom d'Horus), Men, Meni, Menes, Menoete, Mnesis, Men, Mena/Menas i Meni (nom de Nesut-Biti), nom grec Menes, altres transcripcions: Merinar, Merinari, Mernar, Nar, Narmeru, Narmerta, Narmertau, Narmertaw, Narmertjai, Narbatjai.

## Galeria fotogràfica

* Cap de maça de Narmer. (Ashmolean Museum)
* Estàtua d'un papió amb el nom de Narmer a la base (Museu Egipci de Berlín)
* Tomba adjudicada a Narmer (necròpolis d'Umm al-Qa'ab)
* Cap de Menes, segons Petrie. Pedra calcària
* Menes. Llista reial d'Abidos

## Referències i notes

* ↑ No hi ha una total certesa que Narmer i Menes fossin el mateix faraó, podrien haver estat dos faraons diferents molt propers en el temps.
* ↑ Kinnaer, Jacques. Turin Kinglist. (anglès)
* ↑ El nom de "Shemsu Hor" es va aplicar també més tard als sacerdots encarregats dels ritus funeraris.
* ↑ Abans del faraó Den, els reis només feien servir el Nom d'Horus quan eren coronats, no se n'ha trobat cap altre, per això alguns egiptòlegs descarten els altres noms reials. En alguns casos, en les llistes reials patrocinades per determinats faraons s'afegien noms als primers faraons per a ajudar a legitimar-los.

## Bibliografia

* Heagy, Thomas C. «Who was Menes?». Archeo-Nil, 24, 2014, p. 59–92.. Arxivat 2017-09-01 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* The Narmer Catalog
# Locmariaquer

Locmariaquer (en bretó Lokmaria-Kaer) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.598 habitants. El 26 de novembre de 2008 el consell municipal va aprovar la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.208 | 1.265 | 1.288 | 1.278 | 1.309 | 1.367 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Jeannot | |

## Llocs destacats

* Taula dels comerciants, jaciment neolític.
* Menhir partit d'Er Grah

## Referències

* ↑ «Artes Figurativas I». A: Enciclopedia Temática Sopena (paper) (en castellà). Traducció de l'Enciclopedia Generale "Le Nove muse" de S.A.I.E. Editrice. Barcelona: Editorial Ramon Sopena, S.A., 1982, p.23. ISBN 84-303-0967-5 [Consulta: 15 desembre 2014].
# Loco con ballesta

Loco con ballesta és un curtmetratge espanyol de 2013, dirigit pel director i guionista basc, Kepa Sojo.

## Sinopsi

Javier i el seu pare Pedro, decideixen que fa un bon dia per a anar a buscar bolets a la muntanya, per la qual cosa es posen a la feina, agafen les cistelles i es dirigeixen cap a un conegut paratge on Pedro sap que hi ha moltes d'elles per a recollir.
No obstant això, la recollida de bolets es convertirà en una cosa més emocionant, ja que les autoritats del lloc, estan emetent un comunicat a tots els mitjans per a informar que un boig amb una ballesta camina solt per la zona.

## Repartiment

* Gorka Aguinagalde, com Javier.
* Karra Elejalde, com Pedro.
* Itziar Atienza
* Ane Gabarain
* Alejandro Garrido
* Andrés Gertrúdix
* Lucía Hoyos, com Ertzaintza.
* Mikel Martín
* Iñigo Salinero

## Premis i esments

Després de l'estrena del curtmetratge i durant tot l'any 2013, Loco con ballesta va recollir un total de 17 premis i un esment especial.
| Guardó | Esdeveniment |
| Premi del públic | 6è Euskal Film Laburen Jaialdia "HUHEZINEMA 2013" |
| Premi del públic | Festival de Cinema d'Arnedo |
| Premi al millor actor per a Karra Elejalde | XVI Festival de Cinema Ciutat d'Astorga |
| Premi del públic | XVI Festival de Cinema Ciutat d'Astorga |
| Premi de la SGAE i de l'Associació de Guionistes d'Euskal Herría al millor guió basc | Festival Internacional de Cinema Documental i Curtmetratge de Bilbao "ZINEBI" |
| Premi del públic | Festival Internacional de Cinema Documental i Curtmetratge de Bilbao "ZINEBI" |
| Premi de la joventut al millor curtmetratge | XVI Setmana de Cinema de Medina del Campo |
| Premi al millor curtmetratge de comèdia | 14 Festival Internacional de Curtmetratges de Torrelavega |
| Premi al millor curtmetratge de temàtica rural | 7è Festival de Curtmetratges "Lo Cercacurts" |
| Premi del públic | 7è Festival de Curtmetratges "Lo Cercacurts" |
| Segon premi del jurat | IV Festival de Curts Korterraza |
| Premi del públic | IV Festival de Curts Korterraza |
| Premi "Antonio Gallardo" al millor curtmetratge d'humor | XII Certamen de Curtmetratges "El pecado" de Llerena |
| Tercer premi | XVI Certamente Nacional de Curts Aula 18 |
| Premi del públic panorama | 25 Festival Internacional de Cinema d'Aguilar de Campóo |
| Primer premi | XIV Temporada d'Estrenes de Curtmetratges "CORTOGENIA 2013" |
| Esment especial al millor film de la secció de paisatges | Cortocinema Pistoia |
| Premi al millor actor per a Karra Elejalde | 2n Festival Nacional de Curtmetratges Ciutat d'Àvila "AVILACINE" |

## Referències

* ↑ «Ficha y trailer del cortometraje en la web de la productora Banatu Filmak». Arxivat de l'original el 8 de novembre de 2014. [Consulta: 8 novembre 2014].
* ↑ Lista de premios y menciones en el curriculum de Kepa Sojo de la Universidad del País Vasco.
* ↑ Ficha del cortometraje en la web del Festival Nacional de Cortometrajes "Redondela en Curto"

## Enllaços externs

* Loco con ballesta a Vimeo
# Lot in Sodom

Lot in Sodom és un curtmetratge estatunidenc mut de 28 minuts de durada, rodat en 1933, dirigit per James Sibley Watson i Melville Webber. La pel·lícula utilitza tècniques experimentals, imatges d'avantguarda i fortes al·lusions a la sexualitat, especialment l'homosexualitat. Louis Siegel va ser el compositor de so, segons els crèdits inicials de la pel·lícula.

## Tema

Dos hostes a casa del personatge bíblic Lot, són assetjats pel poble de Sodoma.

## Argument

Lot rep a la seva casa la visita d'un àngel a qui allotja com a hoste en el seu casa. Lot, que resideix a la ciutat de Sodoma, la ciutat del pecat. Els seus habitants, que tenen establert una espècie de dret de cuixa amb tot visitant foraster a la ciutat, volen tenir relacions sexuals amb l'àngel, però Lot es nega a les pretensions de les seves veïnes. Lot ofereix a les seves filles i esposa com a sacrifici als seus veïns perquè descarreguin amb elles, però aquests, després d'accedir a l'oferiment de Lot, segueixen obstinats a voler tenir sexe amb el foraster.
L'àngel li diu a Lot i a la seva família que fugin de la ciutat, perquè aquesta serà destruïda per les flames i que en la seva fugida, els diu que no mirin enrere. Mentre Sodoma és destruïda, l'esposa de Lot, es torna estàtua de sal, per no fer cas a l'àngel i mirar enrere, entenent que en mirar enrere, sentia una certa enyorança de Sodoma i el pecat establert en aquesta ciutat.

## Repartiment

* Friedrich Haak com Lot
* Hildegarde Watson com esposa de Lot
* Dorothea Haus com filla de Lot
* Lewis Whitbeck com l'àngel

## Vegeu també

* Sodom und Gomorrha (1922) – pel·lícula austríaca de Michael Curtiz
* Sodom and Gomorrah (1963) – pel·lícula dirigida poer Robert Aldrich
* Nitrate Kisses (1992) – pel·lícula experimental de Barbara Hammer que usa rodatge de Lot in Sodom.
* A World Lit Only by Fire (2014) – àlbum de Godflesh que usa a la portada imatges de Lot in Sodom.

## Referències

* ↑ Lot in Sodom a la Filmoteca de Catalunya
* ↑ «Lot in Sodom | Films» (en anglès). AMDB. [Consulta: 15 juny 2023].

## Enllaços externs

* Lot in Sodom a YouTube
# Lot embriagat per les seves filles

Lot embriagat per les seves filles és un quadre del pintor napolità Andrea Vaccaro. És l'única obra d'aquest pintor en la col·lecció del Museu d'Art de Girona. Es pot datar a l'entorn de l'any 1640. L'obra va ser restaurada el 1983.

## Referències

* 1 2 Roig i Torrentó, Maria Assumpta. «Lot embriagat per les seves filles, d' Andrea Vaccaro». A: El MD'A a fons (pdf). Girona: Museu d'Art de Girona i Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 1995, p. 62 -73.
* ↑ Roig i Torrentó, Mª Assumpta «Estudio de las obras del Museo del Prado al MD'A» (en castellà). Boletín de Arte, 28, 25-03-2018, pàg. 779–781. DOI: 10.24310/BoLArte.2007.v0i28.4539. ISSN: 0211-8483.
# Orange Cove

Orange Cove és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 7.722 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Orange Cove tenia 7.722 habitants, 1.694 habitatges, i 1.512 famílies. La densitat de població era de 1.936 habitants/km².
Dels 1.694 habitatges en un 62,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 18,6% dones solteres, i en un 10,7% no eren unitats familiars. En el 7,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,66.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 40,4% tenia menys de 18 anys, un 13,9% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 12,6% de 45 a 60 i un 5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.357 $ i la renda mediana per família de 22.525 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.042 $ mentre que les dones 16.821 $. La renda per capita de la població era de 7.126 $. Entorn del 39,9% de les famílies i el 44,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Orange Cove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Orange Cove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Làpida commemorativa

La Làpida commemorativa és una obra d'Alella (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Làpida rectangular de pedra situada sobre el mur de l'hort de la rectoria que presenta la següent inscripció: "RIERA DESFECIT RIU BIS ME FECIT 11 SEPTEMBRI 1714, 18 FEBRUARI 1720".

## Història

La làpida assenyala la data de reconstrucció del mur, realitzada pel Dr. Francesc Riu després de les riuades que el destruïren en el primer quart del segle xviii.

## Referències

* 1 2 «Làpida commemorativa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Luci Antisti Rústic

Luci Antisti Rústic (en llatí Lucius Antistius Rusticus) (circa 48 - 93) va ser un senador romà actiu l'últim terç del segle I. Va ser cònsol sufecte els mesos de març i abril de l'any 90, amb Luci Juli Servili Urs Servià com a col·lega.
Rústic havia nascut a Corduba. Segurament era descendent d'un membre de la gens Antístia instal·lat allà. El seu primer càrrec va ser una magistratura menor, decemvir stlitibus iudicandis, que determinava l'estatus de les persones. Després va ser un dels Vigintiviri. L'Any dels quatre emperadors, el 69, era tribú militar de la Legio II Augusta, on sembla que va tenir un paper important en el pas de les legions de Britànnia al costat de Vespasià, segurament pel seu càrrec al Senat amb rang pretorià. Després va ser curator de les Vies Aurèlia i Cornèlia i més endavant va comandar la Legio VIII Augusta estacionada a Argentoratum (actual Estrasburg) a la Germània Superior.
Els anys 83 i 84 Antisti Rústic va ser nomenat governador proconsular de la Bètica. Aquest càrrec va ser seguit d'un mandat com a prefecte de l'Erari al Temple de Saturn de Roma de l'any 87 al 89. Després de ser cònsol l'any 90, Antisti Rústic va ser governador de les províncies de Capadòcia i Galàcia els anys 92 i 93. Va morir mentre encara era governador, probablement l'any 93. El seu successor, Tit Pomponi Bas, tenia el càrrec l'any 94, i mantenia el càrrec de cònsol sufecte aquell mateix any en absència.

## Referències

* ↑ Syme, Ronald «Antistius Rusticus: a Consular from Corduba». Historia: Zeitschrift für Alte Geschichte, 32, 1983, pàg. 360-365, 371-374.