OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marlies Mejías García

Marlies Mejías García (Güira de Melena, Província d'Artemisa, 29 de desembre de 1992) és una ciclista cubana especialista en la pista, encara que també competeix en ruta. Ha guanyat medalles als Campionats Panamericans i Jocs Centreamericans i del Carib entre altres victòries.

## Palmarès en pista

* 2011
** 1a als Campionats Panamericans en Òmnium
** 1a als Campionats Panamericans en Persecució per equips (amb Yudelmis Domínguez i Yoanka González)
* 2012
** 1a als Campionats Panamericans en Òmnium
* 2013
** 1a als Campionats Panamericans en Persecució
** 1a als Campionats Panamericans en Òmnium
** 1a als Campionats Panamericans en Persecució per equips (amb Yudelmis Domínguez i Arlenis Sierra)
* 2014
** Medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib, en Persecució
** Medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib, en Òmnium
** Medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib, en Velocitat per equips
** Medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib, en Persecució per equips
* 2016
** 1a als Campionats Panamericans en Òmnium
* 2018
** Medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib, en Persecució
** Medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib, en Persecució per equips
** Medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib, en scratch

## Palmarès en ruta

* 2014
** Medalla d'or als Jocs Centreamericans i del Carib, en ruta
* 2015
** 1a als Campionats Panamericans en ruta
** Campiona de Cuba en contrarellotge
* 2016
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Colòmbia
* 2017
** Vencedora de 2 etapes al North Star Grand Prix
* 2018
** Campiona de Cuba en contrarellotge
* 2021
** Campiona Panamericana en contrarellotge
* 2023
** Vencedora d'una etapa a la Redlands Bicycle Classic
** Vencedora d'una etapa al Tour de Gila
** Vencedora d'una etapa a la Joe Martin Stage Race
* 2024
** Vencedora d'una etapa al Tour de Gila

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Marlin (Texas)

Marlin és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 6.628 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marlin tenia 6.628 habitants, 2.415 habitatges, i 1.509 famílies. La densitat de població era de 566,2 habitants/km².
Dels 2.415 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,7% hi vivien parelles casades, en un 22,5% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 34,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,2% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 21,3% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 19,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.443 $ i la renda mediana per família de 26.861 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.220 $ mentre que les dones 18.111 $. La renda per capita de la població era de 13.555 $. Aproximadament el 27,9% de les famílies i el 31,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Marlin (Pennsilvània)

Marlin és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 640 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marlin tenia 640 habitants, 269 habitatges, i 181 famílies. La densitat de població era de 274,6 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 269 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.692 $ i la renda mediana per família de 51.106 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.000 $ mentre que les dones 22.083 $. La renda per capita de la població era de 19.122 $. Cap de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Barsuk (Kémerovo)

* Per a altres significats, vegeu «Barsuk».
Barsuk (en rus: Барсук) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 13 habitants, pertany al districte de Mejdurétxensk.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»».
# Bernardo Laniado-Romero

Bernardo Laniado-Romero (Guayaquil, 1964) és un historiador de l'art d'origen equatorià. Va ser director del Museu Picasso de Barcelona, del 2012 al 2016, ciutat on el malagueny es va formar com a artista.
Va estudiar al l'Institut de Belles Arts de la Universitat de Nova York. Va començar la seva trajectòria professional al Metropolitan com a assistent de projectes entre 1985 i 1990. També va treballar a la Biblioteca de la Frick Collection. Entre 1998 i 2009 ha col·laborat amb el Museu Picasso de Màlaga, on fou director entre 2004 i 2009.
El seu nomenament com a director del museu barceloní va ser fet per una comissió d'experts formada per personalitats com Daniel Giralt-Miracle, Vicente Todolí i Rosa Maria Malet, entre d'altres. En la seva presentació, Laniado-Romero va presentar un projecte continuista amb el dels seus predecessors, Pepe Serra i Maite Ocaña.

## Referències

* ↑ Ribas Tur, Antoni «Bernardo Laniado-Romero, nou director del Museu Picasso». Diari Ara [Barcelona], /02/2012, p.. ISSN: 2014-010X.
* ↑ «Cara a cara con Bernardo Laniado-Romero». Divento.com.
* ↑ Bernardo Laniado-Romero, nuevo director del Museo Picasso
* ↑ «El nou director del Museu Picasso es dona a conèixer». Arxivat de l'original el 2012-03-01. [Consulta: 1r març 2012].
# Martine Buron

Martine Buron (Neuilly-sur-Seine, 12 gener de 1944) es una arquitecta i política francèsa.
Va ser diputada al Parlament Europeu entre 1984 i 1989. El març de 1989 va ser elegida alcaldessa de Châteaubriant, càrrec que va ostentar fins al 2001, i des del 2017 és presidenta de la Fédération française des maisons de l'Europe.
El seu pare Robert Buron fou diverses vegades ministre d'hisenda i afers econòmics dels governs De Gaulle i Pompidou, així com alcalde de Laval entre 1971 i 1973.

## Bibliografia

* (francès) Christian Le Bart, «Sur deux récits d'entrée en politique», en Pôle Sud, n° 7, 1997.

## Referències

* ↑ «Robert Buron». Arxivat de l'original el 2019-12-06. [Consulta: 6 desembre 2019].
* ↑ Martine BURON
* ↑ 30 ans de la chute du Mur de Berlin : l'ancienne eurodéputée Martine Buron vient témoigner à Mayenne
# Maça amb cadenes

La maça amb cadenes és una arma de combat cos a cos que deriva d'una eina agrícola. El mànec s'uneix a la part d'atac de l'arma a partir d'una cadena o cordó flexible. Tot i ser habitualment representat com un tret comú de la guerra de l'Europa medieval, només una quantitat limitada d'evidència històrica n'hi ha del seu ús a Europa durant aquesta època. Una eina de dues mans d'origen agrícola s'utilitzava com a arma de guerra a Alemanya i l'Europa Central en la tardana edat mitjana. Aquesta arma es compon d'una barra de metall amb frontisses connectades a un eix més llarg (vegeu la il·lustració, a la dreta). El terme japonès per l'equivalent de la porra amb cadenes i bola és "rentsuru", mentre que el nom de la versió en xinesa es tradueix clarament com martell meteor.
# Besdolus ventralis

Besdolus ventralis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids present a Europa: Àustria , Grècia, Bulgària, Alemanya, Romania, Suïssa, els territoris de l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia i Hongria, incloent-hi el riu Rin. En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Ricker, 1952. Ind.Univ.Pub.Sci.Ser. 18:92
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pictet, F.J., 1841. Histoire naturelle générale et particulière des insectes névroptères 1:164.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Kovács, T., W. Graf, & A. Ambrus, 2004. Besdolus ventralis (Pictet, 1841) and Isogenus nubecula (Newman, 1833) (Plecoptera: Perlodidae) from the Austrian reaches of the Lafnitz river. Folia entomologica hungarica, 65:33-36.
* ↑ Data to the Hungarian distribution of Plecoptera (anglès)
* ↑ Faunistical results of the Plecoptera investigations carried out in the frames of the ecological survey of the surface waters of Hungary (ECOSURV) in 2005 (anglès)
* ↑ Ephemeroptera, Odonata and Plecoptera larvae from the rivers of Rába and Lapincs (Hungary) (anglès)
* ↑ Le macrozoobenthos du Rhin, 2006/2007 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Kovács, T. & D. Murányi, 2008. New data on genus Besdolus from the Balkan Peninsula (Plecoptera: Perlodidae). Illiesia, 4(9):91-93. «PDF».
* ↑ PESI (anglès)

## Bibliografia

* Walker, 1852. Catalogue of the specimens of neuropterous insects in the collection of the British Museum, 1:143
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:358.
* Zwick, P., 1972(1971). Rev. Suiss. Zool. 78(4):1147.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:227.
* Zwick, P. & Weinzierl, 1995. Entomol. Scand. 26(1):10.
* Kovács & P. Zwick, 2008. Aquatic Insects 30(3):180

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# María Antonia

María Antonia és una pel·lícula cubana dirigida el 1990 per Sergio Giral i protagonitzada per Alina Rodríguez en un de les seves interpretacions més destacades. Fou nominada al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana en els V Premis Goya.

## Argument

Al suburbis de l'Havana en la dècada del 1950 hi arriben María Antonia i Madrina demanant ajuda als déus. Es tracta d'una prostituta enamorada d'un boxador que ha estat empresonada per possessió de droga. Com que renega de lliurar-se a la seva deessa protectora i es condemna.

## Repartiment

* Alina Rodríguez... María Antonia
* Alexis Valdés... Julián
* Roberto Perdomo
* José Antonio Rodríguez ... Babalawo
* Assenech Rodriguez ... Madrina
* Elena Huerta ... Cumachela

## Referències

* ↑ Muere la actriz cubana Alina Rodríguez, El Mundo, 28 de juliol de 2015
* ↑ María Antonia al web dels Premis Goya
* ↑ María Antonio Arxivat 2019-09-30 a Wayback Machine. a cubatesoro.com
# Beli Kolodez

«Beli Kolodez» té aquests significats:
* Beli Kolodez (Véidelevka), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Beli Kolodez (Xebékino), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Beli Kolodez (Novi Oskol), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Beli ap Eiludd

Beli ap Eiludd va ser un rei de Powys que visqué al segle vii. És possible que hagués estat un dels fills de Manwgan ap Selyf, que hauria recuperat el poder després de la mort de l'usurpador Eiludd Powys a la batalla de Maes Cogwy l'any 642. Hauria regnat entre els anys 655 i 695, aproximadament. Va ser succeït al tron de Powys pel seu fill, Gwylog ap Beli.
# Meiacanthus grammistes

Meiacanthus grammistes és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba des d'Indoxina fins a Papua Nova Guinea, les Ryukyu, el nord-oest d'Austràlia i la Gran Barrera de Corall.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bdellasimilis barwicki

Bdellasimilis barwicki és una espècie de triclàdide planàrid, l'única del gènere Bdellasimilis.

## Descripció

B. barwicki presenta discs adhesius posteriors i s'assembla de forma general al triclàdide marícola Bdelloura candida. Té dos ulls en una posició posterior. És de color blanquinós o parcialment grisós i semitransparent. És una espècie de mida petita.

## Referències

* ↑ Richardson, Laurence R «A new bdellourid-like triclad turbellarian ectoconsortic on Murray river Chelonia» (en anglès). Proceedings of The Linnean Society of New South Wales, 93, 1968, pàg. 90-97.
# Bdeashkh

Bdeashkh fou el títol que al regne d'Armènia van portar els governadors de fins a quatre districtes fronterers, i era equivalent a marquès.
El títol ja s'esmenta en temps de Tigranes II el gran, que va fer establir un districte militar per defensar el nord, a la Gogarene, districte que fou confiat a un Bdeashkh (el títol era Bdeashkh del costat de Masqath).
Vers el 83 aC es van establir al regne d'Armènia quatre virregnats o Bdeashkh, un dels quals fou Síria. Un altre bdeashkh conegut fou Altzniq que vers el 300 es va proclamar independent aliat als perses, però el cap rebel Bakur no va reeixir i fou derrotat pel príncep Valinak de Siunia que es va casar amb la filla de Bakur i va rebre el seu feu. El quart Bdeashkh fou el de Corduena.
El títol s'esmenta fins al segle vi.
# Biblioteca Nacional d'Àustria

La Biblioteca Nacional d'Àustria (en alemany, Österreichische Nationalbibliothek o "ÖNB") hereva de l'antiga Biblioteca Imperial dels Habsburg (Hofbibliothek), posseeix gairebé vuit milions de documents.
Va adquirir el seu nom actual en 1920, després de la fi de l'Imperi. Està situada en el Hofburg de Viena, i alguns dels seus fons es troben dipositats al Palau Mollard-Clary. Conté valuosos fons: papirs, manuscrits, incunables, llibres antics, mapes, partitures musicals, autògrafs, gravats, esferes i globus terraqüis i celestes, etc. Recull la gran riquesa acumulada per la Casa d'Habsburg des de temps medievals, si bé la Biblioteca Imperial, antecedent directa de l'actual, va començar a funcionar des del segle xvi, sota Maximilià II. Compta així mateix amb una important col·lecció (més de 35.000 exemplars) de llibres en i sobre l'esperanto i altres llengües artificials. Dins de la institució hi ha un museu sobre papirs, un altre sobre globus terraqüis, i un tercer sobre l'esperanto.
L'edifici barroc va ser dissenyat per Johann Bernhard Fischer von Erlach i aixecat entre 1723 i 1726 sota la direcció del seu fill Joseph Emanuel Fischer von Erlach.

## Referències

* ↑ "NB online – The National Library – History" (overview), Österreichische Nationalbibliothek, 2006, ONB.ac.at webpage: ONB-Lib-History Arxivat 2005-01-14 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Österreichische Nationalbibliothek Arxivat 2018-09-01 a Wayback Machine. Pàgina web
* Verbundkataloge. Wien: Die Österreichische Bibliothekenverbund und Service – Catàleg col·lectiu de biblioteques austríaques.
# Marsili d'Inghen

Marsili d'Inghen (c.1340–1396) fou un filòsof escolàstic holandès cèlebre pels seus escrits sobre lògica. Defensava el nominalisme i l'empirisme (tot i que aquests corrents encara no rebien aquest nom). Creia que la filosofia era una bona manera d'apropar-se a Déu, ja que era la via per conèixer la seva obra i així admirar-se de la perfecció divina. Distingia entre els atributs divins cognoscibles (la voluntat plasmada en el món, la seva existència) d'aquells que s'havien d'acceptar per la fe (com l'omnipotència, que portava a paradoxes lògiques).

## Referències

* ↑ Hoenen, Maarten. Marsilius of Inghen. Summer 2021. Metaphysics Research Lab, Stanford University, 2021.
* ↑ Bos, E.P. "Marsilius of Inghen", Routledge Encyclopedia of Philosophy, 1997.
# Maurici Mus Amézquita

Maurici Mus Amézquita (Manacor, 1961) és un botànic i professor universitari balear.
Fill de l'escriptor i director teatral Antoni Mus i López, fou professor titular d'escola universitària a la Universitat de les Illes Balears. Ha treballat com a professor associat a la Facultat de Biològiques de la Universitat de València (1992-1994) i a la Facultat de Biologia de la Universitat de les Illes Balears fins a l'any 1997 i, des d'aleshores, com a professor titular.
És membre de l'Island Plant Specialist Group, de l'Species Survival Commission de la UICN, de la Societat d'Història Natural de les Balears i del Museu Balear de Ciències Naturals de Sóller. A més ha col·laborat amb el Jardí Botànic de Sóller i el Jardí Botànic de València, i també amb la Conselleria de Medi Ambient i Mobilitat del Govern de les Illes Balears.
S'inicià com a investigador en el camp dels líquens, i després es dedicà a l'estudi de les plantes endèmiques de les illes Balears, treball que culminà amb la seva tesi doctoral Estudio de la diversificación en la flora endèmica de Baleares: aspectos taxonómicos y evolutivos (1992) i altres estudis posteriors. Entre les seves publicacions, relacionades amb les Illes Balears, destaca el llibre Flora endèmica de les Balears, en col·laboració amb Guillem Alomar Canyelles i Josep Antoni Rosselló i Picornell.
L'abreviatura "Mus" es fa servir per a indicar a Maurici Mus com a autoritat en la descripció i classificació científica de plantes.

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* 1 2 3 4 Puget Acebo, Guillem «Mus i Amézquita, Maurici». Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «Maurici Mus Amézquita». Dialnet. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «Mus, Maurici (fl. 1987) - Standard Formː Mus». Índex Internacional de Noms de Plantes. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ Talavera, S.; Castroviejo, Santiago. «"Mus" - Maurici Mus Amézquita (1961)». A: Flora ibérica: plantas vasculares de la Península Ibérica e Islas Baleares. Editorial CSIC, 2000, p. 980. ISBN 978-84-00-07882-9 [Consulta: 30 abril 2020].

## Enllaços externs

* "Mus" - Mus, Maurici (fl. 1987) a Índex Internacional de Noms de Plantes (International Organization for Plant)
# Mates del Jardí d'Oriol Martorell

Les Mates del Jardí d'Oriol Martorell (Pistacia lentiscus) són un conjunt de quatre grans llentiscles que es troba a Llorenç del Penedès (el Baix Penedès).

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 1,48 i 1,41 m (I i II), 1,03 m (III) i 0,68 m i 0,87 m (I i II de l'individu IV).
* Perímetre de la base del tronc: 1,73 m i 1,62 m (I i II), 1,06 m (III) i 1,01 m (IV).
* Alçada: 5,11 m (I i II), 4,09 m (III) i 3,56 m (IV).
* Amplada de la capçada: 12,21 m (I i II), 8,52 m (III) i 8,01 m (IV).
* Altitud sobre el nivell del mar: 157 m.

## Entorn

Són a la plaça municipal amb zona enjardinada construïda o reformada, segurament sobre els vestigis de bosc que formaven els vells exemplars de mata o llentiscle, pi blanc i figuera, on trobem un petit parterre amb gespa de sol i Dichondra; plantes com clívia, fulles, herba de la Pampa, lli de Nova Zelanda, paraigüets i galzeran; enfiladisses com les dues espècies més habituals de parra verge i heura; arbusts com pitòspor, teucri, tamariu, guaiaba de Brasil, Cotoneaster lacteus, marfull, baladre, boneter japonès, cal·listèmon (Callistemon speciosus), margalló i abèlia, i arbres com xiprer, mèlia, olivera, robínia, sòfora i mirabolà roig.

## Aspecte general

Mostren ufanor general, tot i que l'individu IV presenta certa clorosi foliar per manca de nutrients. No s'observen necrosis importants, tret d'alguna cavitat (típica dels llentiscles vells), o l'esqueixament de la soca, present als individus II i IV. Crida l'atenció que hagin assolit llurs dimensions en un jardí urbà (segurament construït entorn d'aquests llentiscles i altres arbres, que probablement ja hi eren des d'antic -figueres i pins-).

## Accés

Cal dirigir-se als jardins Oriol Martorell, al mateix poble de Llorenç del Penedès. GPS 31T 0378734 4571243.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 96-97.
# Memòria de línia de retard

Una memòria de línia de retard és un dispositiu capaç d'emmagatzemar dades aprofitant el temps que necessita un senyal per a propagar-se per un medi físic. Un exemple típic són les memòries de línia de retard de mercuri. Aquestes estan constituïdes per un tub farcit de mercuri amb un transductor, habitualment piezoelèctric, a cada extrem.
Se sol utilitzar mercuri perquè la seva impedància acústica és pràcticament la mateixa que la dels transductors piezoelèctrics de quars, el que redueix les pèrdues d'energia i les reflexions en convertir el senyal d'elèctric a acústic i viceversa. Per contra, l'elevada velocitat del so en ell (1450 m/s) fa que la capacitat d'un dispositiu sigui menor que si es fes servir aire. A això cal sumar-li el seu elevat preu i la seva toxicitat. Finalment, per aconseguir la màxima adaptació d'impedàncies és necessari mantenir-lo a una temperatura de 40 °C, amb el consegüent despesa extra d'energia.

## Mode de funcionament

El primer transductor converteix les dades, en forma elèctrica, a una ona acústica que es propaga pel mercuri líquid. Quan aquesta ona arriba a l'altre extrem genera un senyal elèctric en el segon transductor, la qual és amplificada i realimentat al primer. Es forma així un circuit tancat en el que les dades circulen constantment pel mercuri. Llegint el senyal de sortida del segon transductor és possible accedir a les dades emmagatzemades, i alterant adequadament el senyal injectat en el primer es poden modificar aquests.

## Capacitat d'emmagatzematge

La capacitat de cada línia de retard depèn de la velocitat de propagació d'una ona en el medi físic que constitueix la memòria, de la mida o durada de cada bit i de la longitud de la línia de retard. Així, si el senyal elèctric de cada bit dura B segons i la velocitat de propagació en el medi és V metres/segon, tenim que la pertorbació de cada bit en el medi ocupa B * V metres, per tant, una memòria amb una longitud de L metres podrà emmagatzemar L/(B * V) bits.

## Altres tipus de memòries digitals

* Memòria de condensador. (Atanasov)
* Línies de retard acústiques
* Memòria de bombolla
* Memòria CCD
* Memòria hologràfica
* Selectró
* Tub Williams