OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Consell General de Meurthe i Mosel·la

El Consell General de Meurthe i Mosel·la és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de Meurthe i Mosel·la a la regió del Gran Est. La seva seu es troba a Nancy, a l'antic hospital militar de Sédillot. Des de 1998, el president és Michel Dinet (PS)

## Antics presidents del Consell

* 1889-1892 Alfred Mézières
* 1892-1895 Ernest Bichat
* 1895-1998 Francois-Adrien Volland
* 1898-1906 Alfred Mézières
* 1906-1932 Albert Lebrun
* 1932-1934 Albert Tourtel
* 1934-1951 Louis Marin
* 1951-1979 Robert Gravier (CNI)
* 1970-1979 Roger Boileau (CDS)
* 1979-1982 Bogdan Politanski (PCF)
* 1982-1988 Claude Huriet (UDF)
* 1988-1998 Jacques Baudot (UDF)
* 1998-... Michel Dinet (PS)

## Composició

El març de 2011 el Consell General de Meurthe i Mosel·la era constituït per 44 elegits pels 44 cantons de Meurthe i Mosel·la.
| Partit | Sigles | Electes |
| Majoria (34 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 21 |
| Partit Comunista Francès | PCF | 8 |
| Divers gauche | DVG | 5 |
| Oposició (10 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | '7 |
| Divers Droite | DVD | '2 |
| Moviment Demòcrata | MoDem | '1 |
| President del Consell General |||
| Michel Dinet (PS) |||

## Referències

* ↑ http://www.cg54.fr/cg54/pages/fr/699.htm Arxivat 2009-07-14 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.senat.fr/sen4Rfic/gravier_robert57445j.html Arxivat 2010-01-21 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.senat.fr/senfic/boileau_roger59218h.html
* ↑ http://www.humanite.fr/1996-08-29_Articles_-Bogdan-Politanski-est-decede
* ↑ http://www.sciencesensociete.eu/spip.php?article206

## Vegeu també

* Consell Regional de Lorena
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Consell General del Meurthe i Mosel·la Arxivat 2003-02-18 a Wayback Machine.
# Consell General de Cantal

El Consell General de Cantal (en occità Conselh Generau dau Cantal) és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de la Cantal, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
La seu es troba a Orlhac i des de 2001 el president és Vincent Descœur (UMP).

## Antics presidents

* Pierre Raynal
* Roger Besse (1988-2001)

## Composició

El març de 2008 el Consell General dels Cantal era constituït per 27 elegits pels 27 cantons del Cantal.
| Partit | Sigles | Electes |
| Oposició (7 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 5 |
| Divers Gauche | DVG | 2 |
| Majoria (11 escons) |||
| Moviment Demòcrata | MoDem | 20 |
| Divers Droite | DVD | 6 |
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 13 |
| Moviment Demòcrata | MoDem | 1 |
| President del Consell General |||
| Vincent Descœur (UMP) |||

## Vegeu també

* Consell Regional d'Alvèrnia
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Web oficial del Consell General del Cantal
# Clube Esportivo Nova Esperança

El Clube Esportivo Nova Esperança o CENE és un club de futbol brasiler de la ciutat de Campo Grande a l'estat de Mato Grosso do Sul.

## Història

L'11 de desembre de 1999 el club es fundà a la ciutat de Jardim essent més tard transferit a Campo Grande. El club és propietat de Sun Myung Moon, de l'Església de la Unificació. Ha estat sis cops campió estatal entre els anys 2002 i 2014.

## Palmarès

* Campionat sul-matogrossense:
** 2002, 2004, 2005, 2011, 2013, 2014

## Estadi

CENE disputa els seus partits com a local a l'estadi Arena da Paz, anomenat també Olho do Furação (Ull de l'huracà). Té una capacitat per a 1.500 espectadors.

## Referències

* ↑ Placar Guia 2011, 1350-C, 01-01-2011, pàg. 92.
* ↑ «Centro Esportivo Nova Esperança» (en portuguès). Arquivo de Clubes. Arxivat de l'original el de gener 17, 2013. [Consulta: Juliol 12, 2011].
* ↑ «Reverendo Moon retorna à Grã-Bretanha» (en portuguès). BBC Brasil, Novembre 5, 2005 [Consulta: Juliol 12, 2011].
* 1 2 «Mato Grosso do Sul State League - List of Champions». RSSSF, Juliol 13, 2010. [Consulta: Juliol 12, 2011].
* 1 2 «Torcida quebra o alambrado para comemorar título do CENE» (en portuguès). Agora MS, Juliol 11, 2011 [Consulta: Juliol 12, 2011].
* ↑ «Centro Esportivo Nova Esperança» (en portuguès). ogol.com.br. Arxivat de l'original el d’octubre 2, 2012. [Consulta: Juliol 12, 2011].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-03-08 a Wayback Machine.
# Comtat d'Ornois

El comtat d'Ornois fou una jurisdicció feudal del regne de Germània formada al pagus Odornense de situació incerta. Només consta un comte, Bernat que tenia el comtat fins al tractat de Meerssen del 8 d'agost de 870, quan fou adjudicat a Lluís el Germànic; el comtat de Toul (comitatum Tullense alid Odornense, comtat de Toul diferent de l'Ornois) que tenia Tetmarus fou adjudicat a Carles II el Calb. La seva situació és dubtosa i Vanderkindere pensa que es podria situar al llarg del riu Ornain (afluent del Marne) als deganats de Ligy o Dammaria (Alt Ornois) i Gondrecourt i Reynel (Baix Ornois); també podria estar al límit oriental de l'Alta Lotaríngia entre el Perthois a França i el Soulossois; o bé al nord de Verdun seguint el riu Orne afluent del Mosel·la. No obstant els territoris en aquesta zona no foren assignats en cap altre cas a Lluís sinó a Carles, el que suggereix que podria estar en un altre lloc. Bernat només és esmentat una vegada, en el mateix tractat de Meerssen, quan es diu "comitatus Odornense, quod Bernardus habuit". Posteriorment aquest comtat va desaparèixer integrat bé al de Toul o potser al de Verdun que apareix vers el 900.

## Referències

* ↑ Léon Vanderkindere, La Formation territoriale des principautés belges au Moyen Âge, 1902, PDF]
# Comitè Olímpic Uruguaià

El Comitè Olímpic Uruguaià (COU) és l'entitat que atén al país tot el relacionat amb l'aplicació dels principis que conformen la Carta Olímpica, conjunt de normes i reglamentacions del Comitè Olímpic Internacional (COI) que regeixen al Moviment Olímpic al món, i també en la seva relació amb l'Organització Esportiva Panamericana (ODEPA), l'Associació de Comitès Olímpics Nacionals (ACNO) i l'Organització Esportiva Sud-americana (ODESUR).
Va ser fundat el 27 d'octubre de 1923, i és una entitat civil sense finalitats de lucre, desvinculada per normes estatutàries de tot tipus d'influència econòmica, política, religiosa i racial.
El seu president des de 1987 és Julio César Maglione, recentment reelegit fins a 2016.

## Vegeu també

* Uruguai als Jocs Olímpics
* Uruguai als Jocs Paralímpics
* Uruguai als Jocs Panamericans
* Comitè Paralímpic Uruguaià
* Esport a l'Uruguai

## Referències

* ↑ Uruguay en el COI
* ↑ «Maglione reelected». El Observador, Aug 7, 2012. Arxivat de l'original el 20 de novembre de 2012. [Consulta: 7 setembre 2012].
# Conservatori de Milà

El Conservatori de Milà (Conservatorio di musica “Giuseppe Verdi” di Milano) és una Conservatori de música de Milà.

## Història

El conservatori va ser creat per un decret reial de 1807 a Milà, capital del Regne napoleònic d'Itàlia. Va obrir l'any següent al costat del claustre barroc de l'església de Santa Maria della Passione. Hi va haver inicialment 18 hostes, incloent estudiants d'ambdós sexes. Avui és l'institut més gran d'educació musical d'Itàlia.

## Alumnes

En la seva història de 200 anys, el conservatori ha educat alguns dels més grans músics i directors d'Itàlia, incloent Riccardo Storti, Fausto Romitelli, Oscar Bianchi, Luca Francesconi, Stefano Gervasoni, Marco Stroppa, Giacomo Puccini, Alfredo Piatti, Arrigo Boito, Giovanni Bottesini, Alfredo Catalani, Riccardo Chailly, Amelita Galli-Curci, Vittorio Giannini, Bruno Maderna, Pietro Mascagni, Gian Carlo Menotti, Francisco Mignone, Riccardo Muti, Kurken Alemshah, Italo Montemezzi, Feliciano Strepponi, Alceo Galliera, Arturo Benedetti Michelangeli, Giuseppe Andaloro, Mario Nascimbene, Maurizio Pollini, Ludovico Einaudi, Antonino Fogliani, Vittorio Parisi, Riccardo Sinigaglia, i Claudio Abbado. Altres estudiants notables inclouen el compositor Margrit Zimmermann i el cantant Florin Cezar Ouatu. Entre els mestres que hi han passat són coneguts els professors de cant Francesco Lamperti i el seu fill Giovanni Battista Lamperti. Entre els professors eminents que hi han ensenyat hi trobem Giorgio Battistelli, Franco Donatoni, Lorenzo Ferrero, Riccardo Muti, Enrico Polo, Amilcare Ponchielli i Salvatore Quasimodo.

## Institut

El Liceo Musicale del conservatori per a estudiants d'institut va obrir el 1971. El 1981 va començar una col·laboració experimental amb el Ministeri d'Educació.

## Referències

* ↑ Presentazione (1). Conservatorio “Giuseppe Verdi” di Milano, octubre 2011.
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopèdia de la Música Clàsica, vol. IV, pàg. 1383. (ISBN 84-7291-226-4)

## Enllaços externs

* Conservatori de Milà - Lloc web oficial (italià)
* Touring club italiano (1998), "Il conservatorio di musica Giuseppe Verdi", Touring club italiano. Milano. Touring Editore, 1998, p. 337. ISBN 978-88-365-1249-2. «Il conservatorio di musica Giuseppe Verdi» , Guida d'Italia, Anant de viatge Editore, p. Touring club italiano. Milano. Touring Editore, 1998, p. 337. ISBN 978-88-365-1249-2. «Il conservatorio di musica Giuseppe Verdi» , Touring club italiano. Milano. Touring Editore, 1998, p. 337. ISBN 978-88-365-1249-2. «Il conservatorio di musica Giuseppe Verdi» Touring club italiano. Milano. Touring Editore, 1998, p. 337. ISBN 978-88-365-1249-2. «Il conservatorio di musica Giuseppe Verdi»
* Liceo Musicale (italià)
# Constança de Lleó

Constança Alfons o de Lleó (Lleó, ca. 1202 - Las Huelgas, 7 d'octubre de 1242) va ser una infanta de Lleó i religiosa cistercenca.
Va ser filla d'Alfons IX i de Berenguera de Castella. No hi consens sobre la data de naixement, que hom situa vers 1202, i altres l'endarrereixen a 1199. Es desconeix la data exacta d'entrada en la vida religiosa, prenent l'hàbit al Reial Monestir de Las Huelgas, pertanyent a l'orde del Cister, però probablement va ser poc temps després del retorn de la seva mare a Castella el 1204. Segons sembla, hauria coincidit amb els darrers anys de govern de l'abadessa Sancha García, i hauria coincidit amb una tia seva també religiosa al mateix monestir, anomenada igualment Constança Alfons, filla d'Alfons VIII de Castella.
És probable que en primera instància no estigués destinada a la vida religiosa, atès que moltes dones nobles eren educades en abadies cistercenques. De fet, no hi ha una constància documental que Constança fos religiosa de Las Huelgas o un altre monestir fins després de la mort d'Alfons VIII de Castella. En tot cas, cal considerar que hom la considerava un valor matrimonial potencial per establir l'aliança amb el regne de Lleó, en un moment en què el matrimoni d'Alfons IX i Berenguera havia estat anul·lat a causa de la consanguinitat. Es ben segur que hi va ser establert després de 1217, quan Alfons IX va desheretar al seu fill, Ferran III de Castella, i va afavorir els del seu primer matrimoni. En tot cas, des d'aquell moment, la infanta i la seva tia apareixen documentades sent distingides en tot moment a banda del monestir i la comunitat de religioses, tot i pertànyer al convent. Malgrat tot, sembla que no va assolir cap càrrec de rellevància dintre de la comunitat, i va morir vers els 40 anys, segons els calendaris de Las Huelgas, el 7 d'octubre de 1242.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europea-americana (en castellà). vol. 15. Madrid: Espasa-Calpe, 1920, p. 8.
* 1 2 3 4 Yáñez Neira, Damián. «Constanza de León» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 4 juliol 2022].
* 1 2 3 Holt, Edward L.; Witcombe, Teresa (eds.). The Sword and the Cross: Castile-León in the Era of Fernando III (en anglès). Leiden: Brill, 2020, p. 172-175.
# Conflictes en defensa de l'autonomia local

Els Conflictes en defensa de l'autonomia local són situacions previstes per la Constitució espanyola que ha de resoldre el Tribunal Constitucional en virtut del que dicta la llei orgànica 2/1979 de 3 d'octubre del Tribunal Constitucional

## Objecte

Són recursos contra normes de l'estat espanyol amb rang de llei o disposicions amb rang de llei de les comunitats autònomes que lesionin l'autonomia local constitucionalment garantida.

## Legitimació

Poden plantejar-ho:
* El municipi o província que sigui destinatari únic de la llei.
* Un nombre de municipis que suposin almenys una setena part dels municipis existents a la província en l'àmbit territorial d'aplicació a la llei, sempre que representin com a mínim 1/6 part de la població oficial de l'àmbit territorial existent.
* Un nombre de províncies que suposin almenys la meitat de les existents en l'àmbit territorial d'aplicació de la disposició i representin com a mínim la meitat de la població actual.

## Referències

* 1 2 La Constitución Española de 1978
* 1 2 «Ley Orgánica 2/1979, de 3 de octubre, del Tribunal Constitucional.».
# Cova de Can Simon

La Cova de Can Simon és una Galeria subterrània oberta en les calcàries de Montjuïc (Girona) i que forma part del carst que solca la muntanya.
Isidre Macau i Teixidor visita el jaciment l'any 1931, després que es rebenti un dipòsit d'aigua i s'erosioni part del rebliment de la cova. Recull els materials que queden en superfície. La cronologia que, pels materials, es pot atribuir al jaciment és la següent:
* Possibilitat d'un nivell paleolític per dues peces lítiques en sílex i una plaqueta òssia decorada.
* Possibilitat d'un nivell neolític per ceràmica a mà i destrals polides.
* Nivell calcolític/bronze antic. En ceràmica predominen les formes globulars de mides petites i mitjanes, tasses amb nansa, bols hemisfèrics i sub-esfèrics; objectes d'ornamentació diversos, denes en materials lítics i caragols i petxines perforats; en os dos botons prismàtics amb doble perforació en V; material lític representat per dues destrals polides, dues fulles retocades, un perforador, un rascador i un doble raspador tots ells en sílex; quant a objectes metàl·lics dos punxons i una tija de secció quadrada.
* edat del bronze Final. Vasos de perfil sinuós amb vora decorada, bols amb vora bisellada, urneta de cos globular i coll diferenciat, les decoracions són incises, acanalats i l'associació d'ambos tipus, també cordons impresos. Hi aparegueren restes humanes no associades a cap nivell concret. Alguns fragments de ceràmica romana que hi aparegueren semblen rodats i poden haver estat introduïts recentment a la cova per l'acció de l'aigua.

## Referències

* ↑ Macau i Teixidor, Isidre «Nous monuments megalítics de l'Alt Empordà i l'abric neolític de la Cova de Can Simon». Butlletí de la Institució Cataland d'Història Natural, vol. XXXIV, n. 6-9.

## Bibliografia

* Pere Cantón Playà, "Les comarques Gironines: Del Paleolític als Visigots"
* Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya
* https://egipci.cultura.gencat.cat (accés: ##/##/2015).
* http://calaix.gencat.cat/handle/10687/105242
# Cophixalus riparius

Cophixalus riparius és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Allison, A. 2004. Cophixalus riparius. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Cophixalus pulchellus

Cophixalus pulchellus és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Allison, A. 2004. Cophixalus pulchellus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Cornell

«Cornell» té aquests significats:
* Cornell (Illinois)
* Cornell (Wisconsin)
* El Cornell, muntanya al municipi de Maçanet de Cabrenys a la comarca de l'Alt Empordà
* Puig Cornell, muntanya al municipi de Corçà (Baix Empordà)
* Universitat Cornell, universitat a Ithaca (estat de Nova York, Estats Units)
# Come Out, Ye Black And Tans

"Come Out, Ye Black and Tans" (també coneguda com a "Black and Tan") és una cançó rebel irlandesa que fa referència als Black and Tans, la policia paramilitar auxiliar britànica que va operar a Irlanda durant la dècada de 1920. La cançó va ser escrita per Dominic Behan com a tribut pel seu pare, Stephen, tot i que l'autoria sovint s'atribueix al propi Stephen. La melodia es va adaptar d'una antiga cançó irlandesa, Rosc Catha na Mumhan, de Piaras Mac Gearailt (Pierce FitzGerald c.1709-c.1792), que també es fa servir per cantar una cançó unionista, The Boyne Water, així com per altres cançons angleses i irlandeses.
En un article sobre la violència implícita als partits de l'Old Firm, el diari Irish Independent exposava que: "existeix una imatge estereotipada dels aficionats del Celtic portant samarretes de l'"exèrcit mai derrotat" ('undefeated army') i amb el to de trucada als telèfons de la cançó 'Come out ye black and tans'."

## Referències

* ↑ «'If people want to hit their wives, not watching Scott Brown or El-Hadji Diouf won't make much difference'». Irish Independent, 14-03-2011.
# Comeback Kid

Comeback Kid és un grup canadenc de música hardcore punk de Winnipeg. El seu nom prové del titular d'un diari sobre el jugador d'hoquei sobre gel Mario Lemieux quan tornava a la NHL. La banda va ser formada el 2000 per Andrew Neufeld, Jeremy Hiebert, Scott Wade i Kyle Profeta.

## Discografia

* 2003: Turn It Around (Facedown Records)
* 2005: Wake the Dead (Victory Records)
* 2007: Broadcasting... (Victory Records)
* 2010: Symptoms + Cures (Victory Records)
* 2014: Die Knowing (Victory Records)
* 2017: Outsider (Nuclear Blast)
* 2022: Heavy Steps (Nuclear Bast)

## Referències

* ↑ «Interview mit Comeback. Andrew Neufeld is currently 47 years old. Kid». [Consulta: 1r novembre 2017].
* ↑ «Comeback Kid Interview», 09-11-2008. Arxivat de l'original el 2008-11-09. [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ Lagard, Beto. «Comeback Kid - Heavy Steps» (en castellà). Science of Noise, 26-01-2022. [Consulta: 11 gener 2023].
# Torino Palavela

Torino Palavela, també conegut amb els noms de Palazzo delle Mostre o Palazzo a Vela, és un complex esportius i d'exposicions situat a la ciutat de Torí (Itàlia). Està situat al barri de Ligiotto, al sud de la ciutat, prop de la Vila Olímpica i del l'Oval Lingotto.
Fou construït el 1960 amb motiu de l'Exposició Internaciona Itàlia '61, i sota la direcció de l'enginyer Franco Levi i els arquitectes Annibale i Giorgio Rigotti. El 2005 fou remodelat per allotjar la competició de patinatge artístic sobre gel i patinatge de velocitat en pista curta amb motiu dels Jocs Olímpics d'Hivern de 2006 realitzats a la ciutat de Torí. Té una capacitat per a 10.000 espectadors.
Al llarg de la seva història també ha estat seu del Campionat d'Europa de patinatge artístic sobre gel l'any 2005 i del Campionat del Món de patinatge artístic sobre gel l'any 2010, així com de la Universíada d'hivern de 2007.
# Discogobio brachyphysallidos

Discogobio brachyphysallidos és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Lin S.-Y. 1931. Carps and carp-like fishes of Kwangtung and adjacent inlands. Carps Kwangtung. 1-167.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Zhou, W., X.-F. Pan i M. Kottelat, 2005. Species of Garra and Discogobio (Teleostei: Cyprinidae) in Yuanjiang (Upper Red River) drainage of Yunnan Province, China with description of a new species. Zool. Studies 44(4):445-453.

## Bibliografia

* Chu, X.L., G.H. Cui i W. Zhou, 1993. A taxonomic review of fishes of the genus Discogobio, with description of two new species (Cypriniformes: Cyprinidae). Acta Zootaxon. Sin. 18(2):237-246.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# West Fork

West Fork és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 2.042 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Fork tenia 2.042 habitants, 750 habitatges, i 600 famílies. La densitat de població era de 236,8 habitants/km².
Dels 750 habitatges en un 41,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,3% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 19,9% no eren unitats familiars. En el 16,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.356 $ i la renda mediana per família de 41.818 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.037 $ mentre que les dones 24.091 $. La renda per capita de la població era de 14.976 $. Entorn de l'11,6% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Fork». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Fork». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jāzeps Vītols

Jāzeps Vītols (a l'Imperi Rus Иосиф Иванович Витоль, Ióssif Ivànovitx Vitol - Valmiera, Letònia, 26 de juliol de 1863 - Lübeck, Slesvig-Holstein, 24 d'abril de 1948) fou un compositor letó.
Fou alumne de Johannsen i de Rimski-Kórsakov al Conservatori de Sant Petersburg, fou alhora professor de teoria i harmonia d'aquest centre des de 1886 a 1892, de l'Escola de Música de la mateixa ciutat, on tingué entre altres alumnes que més tard serien famosos com ara Daniel Anfiteatrov. Abans havia estat professor al Conservatori de Riga, on va tenir entre altres com alumne, el que més tard seria gran director d'orquestra Olgerts Bistevins, Adolf Petrovich Skulte i Stasys Šimkus.
També fou crític musical del diari St. Petersburger Zeitung.

## Selecció d'obres

* La festa del Ligo, poema simfònic vers motius letons.
* Obertura dramàtica,
* El bard, per a cor mixt i orquestra.
* El cant, per a soprano, cor mixt i orquestra.
* Un Quartet, per a instruments d'arc.
* Sonates, per a piano.
Peces per a piano, cors, a cappella i amb acompanyament d'orquestra, lieder, etc.

## Referències

* 1 2 Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. volum 70. reedició 1990. Madrid: Espasa-Calpe, 1908-1930, p. 235-236. ISBN 84-239-4501-4.
* ↑ «Adolf Skulte» (en anglès). The Great Soviet Encyclopedia, 3a edició, 1970-1979. [Consulta: 1r febrer 2023].