OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carles Navales i Turmos

Carles Navales i Turmos (Cornellà de Llobregat, 1952 - Girona, 16 de juny de 2011) fou un líder sindical i polític a Catalunya, especialment actiu en l'oposició al franquisme de la dècada de 1970 i en els primers anys de la transició democràtica.
Treballador industrial del vidre, va desenvolupar una intensa activitat sindical en el si de Comissions Obreres. Membre de Bandera Roja en la seva joventut, es va unir després al Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC). Va destacar la seva activitat sindical a la comarca catalana del Baix Llobregat, on va impulsar una vaga en l'empresa on treballava, ELSA, fabricant de productes de vidre, a juliol de 1974 durant la negociació del conveni col·lectiu, durant la Festa Major a Cornellà, que va arrossegar a una mobilització obrera sense precedents en la dictadura franquista a l'àrea industrial catalana, estenent-se la vaga a més de 400 empreses durant gairebé una setmana. Finalment els treballadors van aconseguir la signatura del conveni però Navales va ser acomiadat, detingut, torturat i condemnat pel Tribunal d'Ordre Públic. Els seus companys li van sobrenomenar "El noi del vidre", en record i com a homenatge a Salvador Seguí i Rubinat, assassinat en 1923 i conegut com "El noi del sucre"). Navales va esdevenir secretari general de Comissions Obreres al Baix Llobregat.
Amnistiat en 1977, ja en la transició democràtica, fou un ferm defensor de l'eurocomunisme en el si del PSUC i de la unitat d'acció sindical. D'aquella època datava la seva amistat personal amb el dirigent comunista, Santiago Carrillo, al que li va unir una sòlida amistat fins a la seva mort. En l'àmbit polític va ser regidor de Cultura de Cornellà i va acabar afiliant-se al Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC). Es va llicenciar en sociologia i va mantenir una intensa tasca de formació sindical, va fundar i va dirigir fins a la seva defunció la revista de pensament social, La Factoria. El 2011 fou condecorat amb la Medalla al Treball President Macià per la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* ↑ Carles Navales, un sindicalista precoz, El País, 17 de juny de 2011, consultat el 19 de juny.
* ↑ Carles Navales, el noi del vidre, Santiago Carrillo a El País, 19 de juny de 2011, consultat el mateix dia.
* ↑ Muere a los 58 años el sindicalista Carles Navales, El Periódico de Catalunya, 16 de juny de 2011, consultat el 19 de juny.
* ↑ Huertas Claveria, Josep Maria. Obrers a Catalunya. Manual d'història del moviment obrer (1840-1975). 2a. Barcelona: L'Avenç, 1994, p. 353. ISBN 84-88839-00-6.
# Zamóstie

Zamóstie (en rus: Замостье) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Tambov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 90 habitants.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «Тамбовская область» (en rus). База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России». Arxivat de l'original el 2022-02-11. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Gavrilovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-20. [Consulta: 20 març 2022].
# Závadka nad Hronom

Závadka nad Hronom és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1611.
# Miguel Antonio de Ustáriz

Miguel Antonio de Ustáriz, († en aigües de l'Atlàntic, 1792), va ser governador de Puerto Rico entre 1789 i 1792.
Ostentava el grau de brigadier, i va arribar a ocupar el càrrec de governador de Puerto Rico, regnant a Espanya, Carles IV, entre el 8 de juliol de 1789 i el 19 de maig de 1792.
En 1792 va tornar a Espanya per motius de salut, sent substituït interinament pel segon cap Francisco Torralbo. Va morir durant la travessia que li retornà a Espanya.
És conegut el seu retrat fet per José Campeche y Jordán on es pot observar l'empedrat dels carrers de la ciutat de San Juan que es va fer sota el seu mandat.

## Referències

* ↑ II Congreso de Academias Iberoamericanas de la Historia, 1994
* ↑ Pedro Tomás de Córdoba, Memorias geográficas, históricas, económicas y estadísticas de la isla de Puerto Rico, 1832. págs. 59-62
* ↑ El Governador don Miguel Antonio de Ustáriz Institut de Cultura Porto-riquenya (arxiu)
# Teme

El Teme és el 16è riu britànic més llarg. El seu nom significa "fosc" i aquesta arrel britònica es troba a altres rius com el mateix Tàmesi. És navegable en alguns trams i històricament ha tingut navegació recreativa (amb petites naus o coracles) i comercial. La documentació indica que aquesta navegació data ja de temps romans.

## Característiques

El Teme neix al comtat gal·lès de Powys, s'acosta a la frontera amb Anglaterra i desemboca al riu Severn, el més llarg d'Anglaterra. El curs superior flueix lentament però amb trossos de fort pendent. Inclou diversos molins, alguns amb força antiguitat. El curs mitjà baixa més suaument, tanmateix té indrets amb més fondària de l'aparent. El cabal és molt variable, a causa principalment de l'ús agrícola de la seva aigua. El riu travessa els comtats de Powys, Shropshire, Herefordshire i Worcestershire. Està creuat per diversos ponts i l'aqüeducte Elan.
El Teme té diversos afluents: Clun, Onny, Corve, Ledwyche Brook i Rea per la riba esquerra i el Leigh Brook i el Kyre Brook per la dreta. A causa de les crescudes vingudes d'aquests rius, s'han produït diverses inundacions dels bancs del riu principal, com la de 2007, que va causar forts danys als pobles propers.
Un dels animals més típic que hi viuen és la llúdria comuna i el peix més comú és el Barbus barbus. Tot el riu està catalogat com a Site of Special Scientific Interest (SSSSI) pel govern britànic, fet que en garanteix la conservació. Per aquest motiu l'aigua roman relativament pura i hi ha zones amb restriccions d'ús a les seves ribes. S'està treballant per fer créixer la població de salmons.

## Poblacions

A continuació es llisten les poblacions que ressegueixen el seu curs, en ordre des de la font fins a la desembocadura. Només es comptabilitzen les viles més properes al riu a cada tram:
* Felindre
* Beguildy
* Llanfair Waterdine
* Knucklas
* Knighton
* Bucknell
* Brampton Bryan
* Leintwardine
* Burrington
* Bromfield
* Ludlow
* Ashford Bowdler
* Ashford Carbonel
* Little Hereford
* Tenbury Wells
* Knighton-on-Teme
* Lower Rochford
* Newnham Bridge
* Eastham
* Stockton-on-Teme
* Stanford Bridge
* Shelsley Walsh
* Shelsley Beauchamp
* Clifton-upon-Teme
* Whitbourne
* Martley
* Knightwick
* Broadwas
* Lulsley
* Cotheridge
* Leigh
* Bransford
* Powick
* Worcester

## Referències

* ↑ Bradford, John (2008) The River Teme - A journey following the river from Worcester to its source, Hunt End Books ISBN 978-0-9549813-5-8
Viccionari
# Uralmaix (desambiguació)

«Uralmaix» té aquests significats:
* Uralmaix, empresa industrial d'Iekaterinburg, Rússia
* Uralmaix, organització criminal de la Màfia russa
* Uralmaix Iekaterinburg, antic nom del club de futbol FK Ural Iekaterinburg
* Uralmaix, nom d'un barri d'Iekaterinburg
* Uralmaix, nom d'una estació de metro d'Iekaterinburg
# Alexander Lochian Wood

Alexander Lochian Wood (12 de juny de 1907 - 20 de juliol de 1987) fou un futbolista estatunidenc. Va formar part de l'equip estatunidenc a la Copa del Món de 1930.
# Zaouiet Kontoch

Zaouiet Kontoch (àrab: زاوية قنطش, Zāwiyat Qunṭux) és un poble del Sahel tunisià, a la governació de Monastir, situat a tocar de Jemmal. Constitueix una municipalitat amb 6.713 habitants el 2014. Pren el nom d'una antiga i petita zàuiya d'un sant musulmà.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 32 11 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, constitueix un sector o imada, amb codi geogràfic 32 56 55, dins de la delegació o mutamadiyya de Jammel (32 56).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Sosístrat

Sosístrat és el nom dels següents personatges:
* Sosístrat I de Siracusa, dirigent de la República de Siracusa
* Sosístrat II de Siracusa fou un dirigent siracusà.
# Temporada 1943-1944 del Liceu

| Temporada 1943-1944 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| Rigoletto | Giuseppe Verdi | Héctor Panizza | Joan Sangenís | Giacomo Lauri-Volpi, Raimon Torres, Carmen Gracia, Augusto Beuf, Angela Rossini | | 14 i 19 de desembre |
| La traviata | Giuseppe Verdi | Antoni Capdevila/Napoleone Annovazzi | Joan Sangenís | Maria Espinalt/Mercè Capsir, Pau Civil, Raimon Torres/Marcos Redondo | | 14 de desembre |
| Madama Butterfly | Giacomo Puccini | Napoleone Annovazzi | Joan Sangenís | Mercè Capsir, Angela Rossini, Teresa Wald, Pau Civil, Joan Gual, August Gonzalo, Lázaro Eurazquin, Vicente Riaza, Lázaro Eurazquin | | 25, 30 desembre; 6 gener |
| Les noces de Fígaro | Wolfgang Amadeus Mozart | Hans Schmidt-Issertedt | Hans Meissner | Theo Herrmann, Clara Ebers / Irma Beilke, Mathieu Ahlersmeyer, Maria Lenz, Josef Herrmann, Lore Hoffmann, Emmy Hagemann, Walter Hagner, Theo Wagner, Gertrud Lungershausen, Alfred Mazzarelli | | 2 al 9 de febrer |
| Der Freischütz | Carl Maria von Weber | | | | | |
| Die Walküre | Richard Wagner | | | | |
| Tristan und Isolde | Richard Wagner | Franz von Hoesslin/Franz Konwitschny | Hans Meissner | August Seider/Reyner Minten, Hellmuth Schweebs/Walter Hagner, Erna Schlüter, Jean Stern, Herbert Hesse, Gusta Hammer, Oskar Wittazscheck/Theo Herrmann, Fritz Brauer | | |

## Referències

* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 17 d’abril 2017. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ Tribó, Jaume «Cronologia liceística». . Arxivat 2014-12-04 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-12-04. [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 19 de febrer 2022. [Consulta: 15 febrer 2019].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 17 de setembre 2021. [Consulta: 8 març 2018].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 2015-06-24. [Consulta: 24 juny 2015].
# Vela als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - 8 metres

La regata de vaixells de 8 metres va ser una de les proves de vela que es van disputar al camp de regates d'Oostende durant els Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. Es van disputar dues modalitats, 1907 i 1919 rating, amb la participació de quatre vaixells amb un total de dinou participants procedents de dues nacionalitats. La competició es va disputar entre el 7 i el 9 de juliol de 1920.

## Medallistes

| Classe | Or | Plata | Bronze |
| 8 metres (1907 rating) | Noruega IreneCarl Ringvold Thorleif Holbye Tellef Wagle Kristoffer Olsen Alf Jacobsen | No es concedí | No es concedí |
| 8 metres (1919 rating) detalls | Noruega SildraMagnus Konow Reidar Marthiniussen Ragnar Vik Thorleif Christoffersen | Noruega LynJens Salvesen Lauritz Schmidt Finn Schiander Nils Thomas Ralph Tschudi | Bèlgica Antwerpia VAlbert Grisar Willy de l'Arbre Léopold Standaert Henri Weewauters Georges Hellebuyck |

## Resultats finals
### 8 metres (1907 rating)

| Posició | Tripulació | Iot | Regata I | Regata I | Regata II | Regata II | Final |
| Posició | Tripulació | Iot | Pos. | Punts | Pos. | Punts | Pos. |
| 1 | Carl Ringvold Thorleif Holbye Alf Jacobsen Kristoffer Olsen Tellef Wagle | Noruega Ierne | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 |

### 8 metres (1919 rating)

| Posició | Tripulació | Iot | Regata I | Regata I | Regata II | Regata II | Regata III | Regata III | Final |
| Posició | Tripulació | Iot | Pos. | Punts | Pos. | Punts | Pos. | Punts | Punts |
| 1 | Magnus Konow Thorleif Christoffersen Reidar Marthiniussen Ragnar Vik | Noruega Sildra | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 2 | Jens Salvesen Finn Schiander Lauritz Schmidt Nils Thomas Ralph Tschudi | Noruega Lyn | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 3 | Albert Grisar Georges Hellebuyck Willy de l'Arbre Léopold Standaert Henri Weewauters | Bèlgica Antwerpia V | 3 | 3 | 3 | 3 | 3 | 3 | 9 |
* NF - no finalitza / NS - no surt

## Referències

* ↑ Belgium Olympic Committee. Olympic Games 1920 – Officiel Report (PDF), 1957 [Consulta: 8 febrer 2015]. Arxivat 27 de setembre 2007 a Wayback Machine.
* ↑ «Olympic Medal Winners». International Olympic Committee. [Consulta: 7 febrer 2015].
# Resolució 1380 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1380 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, adoptada per unanimitat el 27 de novembre de 2001 després de reafirmar totes les resolucions anteriors del Sàhara Occidental, inclosa la 1359, el Consell va ampliar el mandat de la Missió de Nacions Unides pel Referèndum al Sàhara Occidental (MINURSO) fins al 28 de febrer de 2001.
El mandat de la MINURSO es va estendre per permetre un temps addicional per a les consultes sobre la solució del problema per James Baker amb el Marroc i el Front Polisario. Es va demanar al secretari general Kofi Annan informés al Consell de desenvolupaments significatius abans del 15 de gener de 2002 i que proporcionés una avaluació de la situació abans del 18 de febrer de 2002.

## Vegeu també

* Zona Lliure
* República Àrab Sahrauí Democràtica
* Mur marroquí
* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 – 2002)

## Referències

* ↑ «Security Council extends MINURSO mandate to 28 February 2002». United Nations, 27-11-2001.
* ↑ «Security Council agrees to three-month extension for Western Sahara consultations». Associated Press, 27-11-2001.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Altagracia (Nueva Esparta)

Altagracia és un poble de la parròquia Sucre, del municipi Gómez, a l'Estat Nova Esparta, Veneçuela. Està situat al nord-est de l'Illa Margarita, propera a Juan Griego i té una altura de 380 msnm.
S'elaboren les tradicionals espardenyes i adorns amb petxines marines. Nostra Senyora de Altagracia és la patrona de la localitat i celebren la festa el 6 de gener.

## Referències

* ↑ «Eventos y Día Feriados en Margarita». Arxivat de l'original el 2013-12-10. [Consulta: 11 abril 2016].
# Casa al carrer de la Font, 1-3 (Masarac)

Casa al carrer Font, 1-3 és un habitatge del municipi de Masarac (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Masarac, a la banda de llevant del municipi.
Gran edifici envoltat de jardí i format per dos nuclis constructius diferenciats. A la banda de llevant hi ha l'habitatge principal, de planta irregular i constituït per diversos cossos. Presenten les cobertes de teula d'una i dues vessants, i distribuïts en planta baixa i dos pisos. A l'extrem est destaca una torre de planta circular, amb la coberta de teula. A ponent hi ha una terrassa al nivell del pis superior. En general, les obertures presents a l'edifici són de diversa tipologia. La torre presenta finestres rectangulars emmarcades en pedra, mentre que a la resta de la construcció les obertures són d'arc rebaixat i de mig punt i estan construïdes amb maons, exceptuant la façana de ponent que es correspon amb la part més antiga de l'edifici. L'altre nucli de la construcció està situat a la banda de ponent de la finca. Està format per dos cossos adossats, un d'ells amb coberta de quatre vessants i l'altre amb terrassa al nivell del pis. Presenten les obertures d'arc de mig punt bastides amb maons. El portal del número 1 és d'arc rebaixat i presenta una terrassa al pis delimitada amb una barana d'obra decorada. A la segona planta hi ha una galeria d'arcs de mig punt, actualment reformada.
La construcció està bastida amb pedra desbastada de mida mitjana, lligada amb morter de calç.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer Font, 1-3». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Estatut d'autonomia del País Basc de 1936

L'Estatut d'autonomia del País Basc de 1936 fou la primera legislació per a l'autogovern del País Basc. Durant la Segona República Espanyola es van desenvolupar diverses propostes. El setembre del 1931 el primer projecte d'Estatut d'autonomia, comprenent Biscaia, Guipúscoa, Àlaba i Navarra, donat suport per carlistes i nacionalistes bascos, va ser rebutjat en les Corts Constituents per sobrepassar els límits constitucionals. Una versió modificada seria rebutjada de nou en 1934 pel govern del Partit Republicà Radical i la CEDA. El 6 d'octubre de 1936 es va aprovar l'Estatut d'autonomia basc, aquesta vegada sense la participació de Navarra, i amb ell la formació d'un primer Govern autònom del 7 d'octubre de 1936 al 30 de març de 1937, presidit per José Antonio Aguirre, del Partit Nacionalista Basc, amb participació de representants del PSOE, PCE, Acció Nacionalista Basca, Izquierda Republicana i Unió Republicana.

## Estatut d'Estella

La primera proposta d'iniciar el procés per aconseguir un Estatut d'Autonomia va ser una iniciativa dels alcaldes del Partit Nacionalista Basc que, a principis de maig de 1931, van encarregar a la Eusko Ikaskuntza la redacció d'un avantprojecte d'Estatut General de l'Estat Basc (o Euskadi), que inclouria Biscaia, Àlaba, Guipúscoa i Navarra. El resultat va ser un intent de síntesi entre el foralisme tradicional i l'estructura dels estats federals moderns que no va satisfer a ningú. Mes i mig més tard, una assemblea dels ajuntaments bascnavarresos reunits a Estella el 14 de juny va aprovar un Estatut més conservador i nacionalista que el de la Eusko Ikaskuntza i que es basava en el restabliment dels furs bascos sotmesos a la Constitució per la Llei de Confirmació de Furs de 1839, juntament amb la Llei d'Amillorament del Fur de 1841.
L'Estatut d'Estella va ser presentat el 22 de setembre de 1931 a les Corts Constituents per una delegació d'alcaldes però va ser rebutjat perquè el projecte se situava clarament al marge de Constitució que s'estava debatent, entre altres coses, per la seva concepció federalista i per la declaració de confessionalitat de l'«Estat basc» (que podria negociar un Concordat particular amb el Vaticà), a més que no reconeixia drets polítics plens als immigrants espanyols amb menys de deu anys de residència a Euskadi. Així l'Estatut es reservava les competències sobre matèries religioses.

## Referències

* ↑ Gil Pecharromán, 1997, p. 30
* ↑ Gil Pecharromán, 1997, p. 30-31
* ↑ Tusell, 1997, p. 76

## Bibliografia

* De la Granja, José Luis. Historia del País Vasco y Navarra en el siglo XX. Madrid: Biblioteca Nueva, 2002, p. 57-87. ISBN 84-9742-077-2.
* Fusi Aizpurúa, Juan Pablo. «Nacionalismo y revolución: Octubre de 1934 en el País Vasco». A: Octubre 1934. Cincuenta años para la reflexión. Madrid: Siglo XXI, 1985. ISBN 84-323-0515-4.
* Gil Pecharromán, Julio. La Segunda República. Esperanzas y frustraciones. Madrid: Historia 16, 1997. ISBN 84-7679-319-7.
* Tusell, Javier. Historia de España. Vol. XII. La Segunda República. De la Segunda República a la Guerra Civil. Madrid: Espasa Calpe, 1997. ISBN 84-239-8960-7.
# Sociedad Deportiva Tarazona

La Sociedad Deportiva Tarazona és un club de futbol amb seu a Tarazona, a la comunitat autònoma de l'Aragó. Fundat l'any 1969, juga a Segona Divisió RFEF - Grup 3, celebrant partits a casa al Municipal, amb una capacitat de 1.500 places.

## Història

El club va ser fundat l'any 1969 com a Club de Fútbol Eureka, passant a denominar-se Club Recreativo Cultural Eureka el 1973 i Club de Fútbol Eureka-Tarazona el 1975. L'any 1977 va canviar pel seu actual nom de Sociedad Deportiva Tarazona.
El club va ser campió de Tercera Divisió, grup 17 la temporada 2018-19.

## Temporada a temporada

* Com a CRC Eureka
| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1969–70 | 6 | | |
| 1970–71 | 6 | | |
| 1971–72 | 6 | | |
| 1972–73 | 5 | | 1r |
| 1973–74 | 4 | Reg. Pref. | 14è |
| 1974–75 | 4 | Reg. Pref. | 11è |
| 1975–76 | 4 | Reg. Pref. | 7è |
| 1976–77 | 4 | Reg. Pref. | 19è |
* Com a SD Tarazona
| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1977–78 | 5 | Reg. Pref. | 7è |
| 1978–79 | 5 | Reg. Pref. | 3r |
| 1979–80 | 5 | Reg. Pref. | 2n |
| 1980–81 | 4 | 3a | 9è |
| 1981–82 | 4 | 3a | 15è |
| 1982–83 | 4 | 3a | 13è |
| 1983–84 | 4 | 3a | 12è |
| 1984–85 | 4 | 3a | 18è |
| 1985–86 | 5 | Reg. Pref. | 6è |
| 1986–87 | 4 | 3a | 19è |
| 1987–88 | 5 | Reg. Pref. | 2n |
| 1988–89 | 4 | 3a | 14è |
| 1989–90 | 4 | 3a | 16è |
| 1990–91 | 4 | 3a | 18è |
| 1991–92 | 5 | Reg. Pref. | 7è |
| 1992–93 | 5 | Reg. Pref. | 1r |
| 1993–94 | 4 | 3a | 13è |
| 1994–95 | 4 | 3a | 19è |
| 1995–96 | 5 | Reg. Pref. | 2n |
| 1996–97 | 5 | Reg. Pref. | 13è |
| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1997–98 | 5 | Reg. Pref. | 17è |
| 1998–99 | 6 | 1a Reg. | 2n |
| 1999–2000 | 5 | Reg. Pref. | 8è |
| 2000–01 | 5 | Reg. Pref. | 6è |
| 2001–02 | 5 | Reg. Pref. | 8è |
| 2002–03 | 5 | Reg. Pref. | 13è |
| 2003–04 | 5 | Reg. Pref. | 12è |
| 2004–05 | 5 | Reg. Pref. | 10è |
| 2005–06 | 5 | Reg. Pref. | 4t |
| 2006–07 | 5 | Reg. Pref. | 5è |
| 2007–08 | 5 | Reg. Pref. | 5è |
| 2008–09 | 5 | Reg. Pref. | 4t |
| 2009–10 | 5 | Reg. Pref. | 3r |
| 2010–11 | 4 | 3a | 12è |
| 2011–12 | 4 | 3a | 14è |
| 2012–13 | 4 | 3a | 8è |
| 2013–14 | 4 | 3a | 6è |
| 2014–15 | 4 | 3a | 4t |
| 2015–16 | 4 | 3a | 4t |
| 2016–17 | 4 | 3a | 2n |
| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc | Copa del Rei |
| 2017–18 | 4 | 3a | 4t | Primera ronda |
| 2018–19 | 4 | 3a | 1r | |
| 2019-20 | 4 | 3a | 1r | Primera ronda |
| 2020-21 | 3 | 2a B | 6è / 6è | |
| 2021–22 | 4 | 2a RFEF | 11è | |
| 2022–23 | 4 | 2a RFEF | | |
* 1 temporada a Segona Divisió B
* 2 temporades a Segona Divisió RFEF
* 21 temporades a Tercera Divisió

## Referències

* ↑ «The latest news from Tarazona: squad, results, table» (en anglès). www.besoccer.com. [Consulta: 26 maig 2020].
* ↑ «Histórico Tarazona - Tercera División G 17 2018/2019». www.resultados-futbol.com. [Consulta: 12 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Perfil de l'equip a Futbolme (en castellà)
# Gambia Ports Authority FC

El Gambia Ports Authority Football Club és un club gambià de futbol de la ciutat de Banjul. Va ser fundat el 1973.

## Palmarès

* Lliga gambiana de futbol:
** 1984, 1986, 1999, 2006, 2010, 2016
* Copa gambiana de futbol:
** 1975, 1980, 2007
* Supercopa gambiana de futbol:
** 2006, 2007

## Referències

* ↑ The History Of GPA Football Club
* ↑ Profile of the club at Soccerway
* ↑ «Profile of the club at Soccerway». [Consulta: 27 agost 2016].
* ↑ Fundació a rsssf.com
* ↑ «Gambia - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 24 març 2018].
* 1 2 «Gambia - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 24 març 2018].
# Dugesia krishnaswamyi

Dugesia krishnaswamyi és una espècie de triclàdide dugèsid que habita l'Índia. Mesura fins a 17 mm de longitud i uns 2 mm d'amplada. El cap és triangular, l'extrem anterior és lleugerament apuntat i les aurícules són esmussades. Presenta una coloració molt fosca, un color general marró negrós uniforme.

## Referències

* 1 2 Kawakastu, Masaharu; Basil, J. Antony «The freshwater planaria from South India» (en anglès). Annotationes Zoologicae Japonenses, 48, 1, 1975, pàg. 34-42.
Espècies de Dugesia :