OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Klaus Pichler

Klaus Pichler va néixer el 1977 i viu a Viena, Àustria. Després de graduar-se a la universitat el 2005 va decidir seguir els seus impulsos, així que va deixar la seva professió com a arquitecte paisatgista i es va dedicar a la fotografia a temps complet. Des d'aleshores crea projectes de fotografia lliure que han estat extensament publicats, exhibits internacionalment i parcialment publicats en format llibre.
Els principals temes de les seves obres són els aspectes amagats del dia a dia en les seves variades formes, així com grups socials amb els seus propis codis i normes.

## Referències

* ↑ «Klaus Pichler». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 24 març 2016].
# L'home amb dos cervells

L'home amb dos cervells (títol original: The Man with Two Brains) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Carl Reiner, estrenada l'any 1983. Vint-i-vuit anys després de l'estrena, la pel·lícula va ser classificada com la 32a millor comèdia, segons Time Out London. Ha estat doblada al català.

## Argument

Dolores Benedict, una dona desitjable i cobdiciosa, intenta apoderar-se de la fortuna de Michael Hfuhruhurr, metge arrogant que practica trasplantaments de cervells. En una visita a un col·lega, Michael cau sota l'encant d'un cervell femení que neda en una peixera i intenta per tots els mitjans trobar un cos per implantar-li el cervell. De sobte descobreix l'existència de l' « assassí dels ascensors » que mata les seves víctimes amb desengreixant.

## Repartiment

* Steve Martin: Dr. Michael Hfuhruhurr
* Kathleen Turner: Dolores Benedict
* David Warner: Dr. Alfred Necessiter
* Paul Benedict: El majordom
* Peter Hobbs: Dr. Brandon
* Richard Brestoff: Dr. Pasteur
* Earl Boen: Dr. Felix Conrad
* David Byrd: El recepcionista
* Francis X. McCarthy: Olsen
* James Cromwell: L'agent immobiliari
* Merv Griffin: ell mateix
* Merv Griffin: Dr. Jones
* George Furth: Timon
* Randi Brooks: Fran, la prostituta rossa
* Natividad Vacío: Ramon
* Sissy Spacek: Anne Uumellmahaye (veu)

## Referències

* ↑ The Man with Two Brains a Box Office Mojo (anglès)
* ↑ http://www.timeout.com/london/feature/1352/100-best-comedy-films-the-list/7#the-man-with-two-brains-1983 Arxivat 2013-01-31 a Wayback Machine.
* ↑ esadir.cat. [L_home_amb_dos_cervells L'home amb dos cervells]. esadir.cat.
* ↑ «The Man with Two Brains». The New York Times.
# Koninklijke Lierse Sportkring

El Koninklijke Lierse Sportkring és un equip de futbol belga de la ciutat de Lier.

## Història

* 1906: fundació del Liersche Sportkring
* 1908: afiliació a l'Union Belge des Sociétés de Sports Athlétiques (UBSSA - furura URBSFA)
* 1909: fundació del Turn-en Sportvereening Lyra
* 1910: afiliació a l'UBSSA del Lyra
* 1931: obtenció del títol de Société Royale, canvi de nom per Koninklijke Liersche Sportkring
* 1934: obtenció del títol de Société Royale, canvi de nom per LYRA (Koninklijke Maatschappij)
* 1948: canvi de nom per Koninklijke Lyra
* 1971: canvi de nom per Koninklijke Sportvereniging Lyra
* 1972: fusió del Liersche i del Lyra en Koninklijke Lierse Sportvereniging
* 1982: canvi de nom per Koninklijke Lierse Sportkring
fonts : DICTIONNAIRE DES CLUBS AFFILIES A L'URBSFA DEPUIS 1895 - archives URBSFA i foot 100 asbl

## Palmarès

* Lliga belga de futbol (4):
** 1931-32, 1941-42, 1959-60, 1996-97
* Segona divisió belga de futbol (1):
** 1926-27, 2009-10
* Segona divisió belga de futbol-Ronda final (3):
** 1974, 1988, 2006
* Copa belga de futbol (2):
** 1968-69, 1998-99
* Supercopa belga de futbol (2):
** 1997, 1999

## Jugadors històrics

| David Brocken Jurgen Cavens Jan Ceulemans Gert Claessens Filip Daems Jostein Flo Ralph Hasenhüttl Herman Helleputte Carl Hoefkens Pieter Huistra Stein Huysegems | Dirk Huysmans Marco Ingrao Mini Jakobsen Arouna Koné Stanley Menzo Marius Mitu Jan Moons Dragan Mrdja Lucien Olieslagers Bob Peeters Jean-Marie Pfaff | Kjetil Rekdal Peter Ressel Andrzej Rudy Marc Schaessens Axel Smeets Eddy Snelders Archie Thompson Tony Vairelles Erwin Vandenbergh Fons Van Brandt Eric Van Meir | Gert Verheyen Dany Verlinden Bernard Voorhoof Ognjen Vukojević Thomas Zdebel Santana José de Sous Zefilho Charlie Miller András Tóth |

## Enllaços externs

* (neerlandès) (anglès) (francès) Web oficial
* (anglès) Web a la uefa
# La Garda (Var)

La Garda (occità) o La Garde (francès) és un municipi francès, en l'aglomeració de Toló, al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. L'any 1999 tenia 25.329 habitants. El seu clima és de tipus Csa a la classificació de Köppen.

## Orografia

L'Eygoutier és el riu principal. De 15,2 km de llarg, té el seu naixement a la Crau i travessa la població després la de Le Pradet, abans de desembocar al mar a Le Mourillon (Toló), a l'est del Fort La Croix. Està canalitzat en part al sud de La Garde, separa la població amb Le Pradet. A l'est del territori municipal rep les aigües del Ruisseau de Réganas (o Regana), i el Ruisseau Lambert.
Altres cursos d'aigua són el Ruisseau de Pierrascas, i el Ruisseau des Paluds.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 050 | 2 263 | 2 288 | 2 329 | 2 353 | 2 572 | 2 321 | 2 429 | 2 875 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 568 | 2 572 | 2 695 | 2 852 | 2 986 | 2 864 | 3 104 | 3 418 | 2 398 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 791 | 2 961 | 3 037 | 2 827 | 3 048 | 3 095 | 3 792 | 4 066 | 5 021 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 6 273 | 9 629 | 15 506 | 19 805 | 22 412 | 25 329 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1957-1995 | Maurice Delplace | PCF |
| 1995-2001 | Yvon Robert | PCF |
| 2001- | Jean-Louis Masson | UMP |

## Agermanaments

* Spa
* Montesarchio

## Referències

* ↑ Table climatique
* ↑ L'Eygoutier (en francès).
* ↑ Ruisseau de Réganas (en francès).
* ↑ Ruisseau Lambert (en francès).
# Kosovo i Metohija

La província autònoma de Kosovo i Metohija (serbi: Autonomna Pokrajina Kosovo i Metohija — APKiM, albanès: Krahina Autonome e Kosovës dhe Metohisë; conegut com a Kosovo serbi: Kosova o Kosmet (de Kosovo i Metòkhia), és una província autònoma de Sèrbia segons l'ordenament jurídic serbi. De facto, forma l'estat de Kosovo des del 2008.

## Referències

* ↑ «Republic of Palau suspends recognition of Kosovo» (en anglès), 21 gener 2019. Arxivat de l'original el 3 agost 2019. [Consulta: 3 agost 2019].
* ↑ «Archived copy» (en anglès). Arxivat de l'original el 23 juliol 2010. [Consulta: 19 agost 2012].
# L'Isern (Montseny)

L'Isern és una obra de Montseny (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La façana queda amagada del camí principal. El cos principal, a dues aigües, té adossades moltes dependències. Tot el conjunt presenta una planta de creu, on sovintegen finestres allindades i obertures molt estretes. Cal remarcar l'adaptació al fort desnivell del terreny, que empeny contra la part posterior, cosa que ha obligat a reforçar el mur d'aquella part.

## Història

Es té notícia que l'Isern era habitat el 1515 per un tal Antoni Jovany. Possiblement hi ha alguna relació amb coll de Bosch, masia propera.

## Referències

* 1 2 «L'Isern». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 juliol 2018].
# La Verge i el Nen amb la corona d'espines i tres claus

La Verge i el Nen amb la corona d'espines i tres claus és una pintura de Sandro Botticelli pintada amb tremp i or sobre taula conservada al Museu Soumaya de Ciutat de Mèxic. La Verge, com és habitual en les pintures de Botticelli, porta un vestit vermell i les línies del mantell blau dibuixen una silueta delicada al voltant del cap i les espatlles. El nen, envoltat per les mans de la seva mare, es cobreix amb un drap de colors blaus i daurats. Va ser adquirida en una subhasta d'una col·lecció particular l'any 2014 i és ser la primera obra de Botticelli en una col·lecció d'art llatinoamericana.

## Referències

* ↑ «La Virgen y el Niño con la corona de espinas y tres clavos». Museu Soumaya. Arxivat de l'original el 2016-08-06. [Consulta: 10 juny 2016].
# La colla de la selva al rescat!: El retorn al gel

La colla de la selva al rescat!: El retorn al gel (títol original en francès, Les As de la jungle : Opération banquise) és una pel·lícula d'animació francesa de comèdia dirigida per David Alaux i Éric Tosti, emesa per primera vegada el 31 de desembre de 2011. És un migmetratge basat en la sèrie La colla de la selva al rescat!. S'ha doblat al català pel canal SX3, que va emetre-la per primera vegada el 30 de març de 2023.
Es va distribuir als cinemes a partir del 10 d'abril de 2013 en més de 150 països del món. Se'n van vendre 100.000 DVD als Estats Units. La pel·lícula va rebre el 10 de desembre de 2011 el premi Procirep de productor francès de televisió en la categoria animació, i el Premi del Públic del Festival Animpact Max 2012 a Corea del Sud en la categoria de llargmetratge d'animació, així com el Kidscreen Award 2013 en la categoria d'entreteniment infantil.

## Sinopsi

A Pol Sud, el poble dels pingüí emperadors és atacat per un grup de morses. Així, dos pingüins arriben a la selva i demanen reforços als animals més estranys i particulars: en Maurice, un pingüí que es creu un tigreM en Fred, un facoquer encantador; en Gilbert, el tarser paranoic; la guineu voladora Baticia; el goril·la Miguel i el peix tigre Junior.

## Repartiment

* Philippe Bozo: Maurice
* Emmanuel Curtil: Al
* Céline Monsarrat: Batricia
* Michel Mella: Fred
* Paul Borne: Bob, líder de les morses
* Laurent Morteau: Gilbert
* Pascal Casanova: Miguel
* Barbara Tissier: Ping
* Alexis Tomassian: Pong
* Jean-Philippe Puymartin: Anaconda
* Jules Timmerman i Camille Timmerman: veus addicionals

## Referències

* 1 2 «La colla de la selva al rescat!: El retorn al gel». CCMA. [Consulta: 5 abril 2023].
* ↑ «Fitxa de doblatge La Colla De La Selva Al Rescat! El Retorn Al Gel». Eldoblatge.com. [Consulta: 2 desembre 2023].
* ↑ Paul Carcenac. «https://www.ladepeche.fr/article/2013/12/25/1781979-jean-francois-tosti-l-as-de-la-jungle-audiovisuelle.html Jean-François Tosti, l'As de la jungle audiovisuelle». La Dépêche, 25-12-2013. [Consulta: 21 octubre 2016].
* ↑ «Le fim d'animation toulousain les As de la jungle primé à New-YorkCarré d'info», 24-02-2014. Arxivat de l'original el 2014-02-24. [Consulta: 5 abril 2023].
* ↑ «Les As de la jungle, le dessin animé toulousain à la conquête du monde». Le Parisien, 27-01-2013.
* ↑ «And the 2013 Kidscreen Awards winners are…». [Consulta: 5 abril 2023].
# La colla del Trocadero

La colla del Trocadero (títol ofiginal: Trocadéro bleu citron) és una pel·lícula de França dirigida per Michaël Schock, estrenada el 1978. Ha estat doblada al català.

## Argument

Philippe, un noi de 10 anys viu una vida despreocupada amb la seva mare molt còmplice. Practica l'skateboard amb una colla en les pendents del Trocadéro. Un dia, troba Caroline de qui s'enamora. Amb l'ajuda de la seva mare, s'ha de fer acceptar pels pares de la seva dulcinea.
La cançó de la pel·lícula Trocadéro bleu citron va ser editat en 45 rpm, cantada per Shake

## Repartiment

* Lionel Melet: Philippe
* Anny Duperey: Annie, mare de Philippe
* Bérengère de Lagatinerie: Caroline
* Henri Garcin: el pare de Caroline
* Martine Sarcey: la mare de Caroline
* Frank Fitoussi: Frankie
* Cem Aycak: Morgan
* Stéphane Leborgne: Stef
* Patrice Melennec: El venedor de gelats

## Referències

* ↑ esadir.cat. La colla del Trocadero. esadir.cat.
* ↑ «Trocadero bleu citron». The New York Times.
* ↑ Filla de l'actor Marc Porel, la jove actriu va morir el 1991 amb 23 anys.
# La Feixa (Herba-savina)

La Feixa és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Herba-savina.
Està situada al nord d'Herba-savina, a sota de la cinglera de la Serra de Pessonada. La mateixa cinglera, en el seu lloc més vertical, rep els noms de Roc de la Feixa. És la continuïtat cap a orient, malgrat la distància que els separa, de la Feixa de Pessonada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Mata (Osor)

La Mata és casa obra d'Osor (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici aïllat de dues plantes i coberta de doble vessant a laterals (en dos nivells), format per dos cossos adossats i situat a 500 m. al nord del poble d'Osor. Les façanes, tot i que en molt mal estat, són arrebossades, a excepció feta dels marcs d'algunes obertures, que són de pedra.
De la façana principal destaca el portal adovellat de mig punt, amb brancals de pedra i arc de rajola, i una de les finestres del primer pis, amb l'ampit motllurat. Presenta també una gran xemeneia de rajoal arrebossada de planta quadrada. Actualment està abandonada i en procés d'enrunament. El sostre està parcialment caigut.

## Història

L'edifici es pot datar del segle xix, reformat sobre l'antiga masia dels segles XIV-XVIII. Actualment està mig enrunada i coberta de vegetació. Tant que costa d'arribar als voltants de la casa.
Els membres de la família Mata tenien la categoria de cavallers (milites) i està documentada des de principis del segle xiv (1316, Bernat i Elissendis de Matha). Fou coneguda sobretot per un conflicte o plet per la jurisdicció d'uns molins. Originalment estava subdivida en dues cases, la Mata d'avall i la Mata d'amunt. A finals del segle xvi la família va prendre el cognom de Vilademany.
A la Mata s'han documentat algunes de les accions furtives del bandoler i trabucaire local del segle xix anomenat "en Becaina". Fins i tot, s'explica que un cop detingut, mort i esquarterat, van repartir els seus trossos pel terme d'Osor i hi havia un tros de crani en un orifici damunt la porta principal de la Mata. Actualment és propietat de la família Obiols.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «La Mata». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# La Masó de Rocabruna

La Masó és un edifici de Rocabruna (Camprodon, Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal de planta rectangular i teulat a quatre aigües. Disposa de baixos, amb la porta d'accés central, i dos pisos superiors. El primer és destinat a habitatge i el segon a graner amb menudes obertures rectangulars. Va ser bastit amb pedra poc escairada, llevat dels cantoners. es pot veure que el segon pis era descobert i emmerletat.
Apareix esmentada al "Inventario de Castillos, recintos amurallados, torres de defensa y casas fuertes de la provincia de Gerona" realitzat per Miquel Oliva i Prat. Així mateix, Ramon Sala i Narcís Puigdevall i Diumé creuen que Masó ve de "mansione".
Està ubicada a la part alta del poble, al nord est de l'església de Sant Feliu, a l'altra banda de la carretera. Joaquim Botet i Sisó explica que en acabar-se la guerra civil (ell ho escriu el 1911) hi va viure un destacament de tropes que tenien cura dels passos fronterers. Avui, rehabilitada, és habitada per una família de pagesos i no queda res de les antigues fortificacions.
* Costat sud-oest
* Façana sud vista des del castell
* Costat oest

## Referències

* ↑ «LaMasó». Pat.mapa: arquitectura. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2018].
# La Mata (Sora)

La Mata és una masia de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa construïda a partir d'un cos de planta rectangular amb els murs de pedres irregulars i morter. El teulat és a doble vessant i a ponent de la qual hi ha adossat un cos de dos porxos superposats. Al voltant de la casa encara es conserven algunes construccions annexes enderrocades que havien estat pallisses o corts. Actualment és habitada sols els caps de setmana. El seu estat de conservació és força deficient.

## Història

Pertanyent al que fou contrada del Pi del terme de Sora el mas Mata apareix esmentat en un documentat de plet que tingueren els homes de Pi, que es deien súbdits de la Cambreria del monestir de Sant Joan de les Abadesses, contra els frares hospitalers, nous senyors de Duocastella. En la concòrdia que tingué lloc el 1239 consten els masos Casarramona, Tosells Bussoms, Pujol, Domènch, Coll, Soler Mata, Sa Era, Roca, Gilbert i Pi.

## Referències

* 1 2 «La Mata». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Lamontia zona

Lamontia zona és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja és l'única espècie del gènere Lamontia de la família Baeriidae. Es localitza típicament a l'estret de Cook, a Nova Zelanda. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1895 per Harry Borrer Kirk.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Lamontia zona Kirk, 1895. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164166 on 2021-03-02
# Lakeview (Oregon)

Lakeview és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 2.474 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakeview tenia 2.474 habitants, 1.037 habitatges, i 695 famílies. La densitat de població era de 612,3 habitants per km².
Dels 1.037 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.960$ i la renda mediana per família de 38.953$. Els homes tenien una renda mediana de 31.958$ mentre que les dones 22.198$. La renda per capita de la població era de 15.649$. Aproximadament el 14,3% de les famílies i el 15,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakeview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakeview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lakewood (Washington)

Lakewood és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 58.211 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakewood tenia 58.211 habitants, 23.792 habitatges, i 15.084 famílies. La densitat de població era de 1.313,6 habitants per km².
Dels 23.792 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,4% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 11,3% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.422 $ i la renda mediana per família de 42.551 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.434 $ mentre que les dones 26.653 $. La renda per capita de la població era de 20.569 $. Aproximadament el 12,5% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Lakh

Un lakh (/læk, lɑːk/; abreujat L; de vegades escrit lac) és una unitat del sistema de numeració indi que equival a cent-mil (100,000; notació científica: 10⁵). En la convenció índia 2,2,3 d'agrupació de dígits, s'escriu com a 1,00,000. Per exemple, a l'Índia 150,000 rupies esdevé 1.5 lakh, escrit ₹1,50,000 o INR 1,50,000.
El terme és àmpliament utilitzat en contextos oficials i informals a Bangladesh, Bhutan, Índia, Myanmar, Nepal, Pakistan i Sri Lanka.
En l'anglès indi, la paraula és utilitzada com un substantiu atributiu i no-atributiu amb plural marcat ("-s") o no. Per exemple: "1 lakh de persones"; "lakhs de persones"; "20 lakh rupies"; "lakhs de rupies". En la forma abreujada, usos com "₹5L" o "₹5 lac" (per "5 lakh rupies") són comuns. En aquest sistema de numeració, 100 lakh és anomenat un crore i és igual a 10 milions.
El terme és també utilitzat per indicar el preu de la plata en el mercat de metalls preciosos internacional, on un lakh equival a 100,000 unces de troia (3,100 quilograms) de plata.

## Etimologia i variants regionals

La paraula moderna lakh representada en sànscrit: लक्ष indicava originalment una "marca, objectiu, participació en un joc", però també s'utilitzava com el nombre "100,000" en sànscrit clàssic durant l'era Gupta (Yājñavalkya Smṛti, Harivaṃśun).
* En Assamès: লক্ষ lokhyo, o লাখ lakh
* En Bengalí: nadiu (tadbhava) conegut com a লাখ lākh, encara que alguns utilitzen l'arda-tatsama লক্ষ lokkho.
* En Divehi: ލައްކަ la'kha
* En Gujarati: લાખ lākh
* En Kanarès: ಲಕ್ಷ lakṣha
* En Caixmiri: lachh
* En Khasi: lak
* En Malaialam: ലക്ഷം laksham
* En Marathi: लाख / लक्ष lākh/laksha
* En Manipuri: ꯂꯥꯛ lāk
* En Nepalès: लाख lākh
* En Oriya: ଲକ୍ଷ lôkhyô
* En Panjabi: (Shahmukhi: Gurmukhi: ਲੱਖ) lakkh
* En Singalès: ලක්ෂ lakṣa
* En Tàmil: இலட்சம் ilatcham
* En Telugu: లక్ష lakṣha
* En Urdú: lākh

## Vegeu també

* Crore

## Referències

* 1 2 «lakh». A: How Many? A Dictionary of Units of Measurement. University of North Carolina at Chapel Hill, 2008-12-15 [Consulta: 7 desembre 2021]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-07-02. [Consulta: 7 desembre 2021].
* ↑ Posamentier, Alfred S. Understanding Mathematics Through Problem Solving (en anglès). World Scientific, 2020-03-23. ISBN 978-981-4663-69-4.
* ↑ , 03-07-2017. Arxivat 7 de març 2017 a Wayback Machine.
* ↑ «Units of Measure». perthmint.com.au. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 6 setembre 2015].
* ↑ Turner, Sir Ralph Lilley. «lakṣá10881». "lakṣhá 10881" in: A Comparative Dictionary of the Indo-Aryan Languages. London: Oxford University Press, 1962-1966. Includes three supplements, published 1969-1985. Digital South Asia Library, a project of the Center for Research Libraries and the University of Chicago. Arxivat de l'original el 2012-12-15. [Consulta: 22 agost 2010].

## Enllaços externs

* IINRG, Ranchi. «Government Organisation». Arxivat de l'original el 29 setembre 2018. [Consulta: 22 febrer 2020].