OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joe Hin Tjio

Joe Hin Tjio (1919 – 2001), va ser un citogenetista indonesi nacionalitzat estatunidenc. Va ser la primera persona a reconèixer el nombre normal de cromosomes en els humans. Això va succeir el 22 de desembre de 1955 a l'Institut de Genètica de la Universitat de Lund a Suècia, on Tjio era un científic viositant.

## Biografia

Tjio era un xinès d'Indonèsia, els seus pares provenien de Pekalongan, Java, aleshores governades pels neerlandesos i després part d'Indonèsia. Tjio va rebre educació en les escoles colonials neerlandeses i estudià agronomia fent recerca científica sobre les patateres. Durant la Segona Guerra Mundial, va ser empresonat en un camp de concentració durant tres anys i va ser torturat pels invasors japonesos.
Quan va acabar la guerra, Tjio marxà als Països Baixos, i treballà sobre l'obtenció de varietats de plantes a Dinamarca, Espanya i Suècia. Entre els anys 1948 i 1959 va fer recerca sobre els cromosomes de les plantes a Saragossa i a l'estiu treballava a Suècia amb el Professor Albert Levan a Lund.
Va ser a Lund on Tjio va descobrir el nombre correcte dels cromosomes en els humans. Durant mig segle estava acceptat que els humans normalment tenen 48 cromosomes. Tjio va determinar que el seu nombre era de 46 cromosomes. El descobriment revolucionari de Tjio i Levan es va publicar a la revista sueca Hereditas el 26 de gener de 1956.
L'any 1958 Tjio anà als Estats Units i el 1959 s'uní a l'equip del National Institutes of Health a Bethesda, Maryland. Va rebre el seu Ph.D. en biofísica i citogenètica per la Universitat de Colorado.

## Obres

* Tjio JH, Levan A. The chromosome number of man. Hereditas vol. 42: pages 1–6, 1956.

## Referències

* 1 2 Saxon, Wolfgang «Joe Hin Tjio, 82; Research Biologist Counted Chromosomes». The New York Times, 07-12-2001 [Consulta: 3 agost 2011].
* ↑ McManus, Rich «Photographer, Prisoner, Polyglot: NIDDK's Tjio Ends Distinguished Scientific Career». The NIH Record, 46, 3, 11-02-1997 [Consulta: 3 agost 2011].

## Enllaços externs

* Human chromosome count Arxivat 2013-11-06 a Wayback Machine. in MedTerms Medical Dictionary
# Morell americà

El morell americà (Aythya americana) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita en època de cria en aiguamolls, llacs, llacunes i rius des d'Alaska central fins als Estats Units nord-occidentals. Passa l'hivern a una ampla zona cap al sud, que inclou les zones costaneres del Pacífic des del Canadà fins a Amèrica Central i per la banda de l'Atlàntic des dels Estats Units. També arriba en hivern fins a les illes Hawaii.
# Moenkhausia metae

Moenkhausia metae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Meta.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Estatut d'Autonomia del País Valencià de 1931

Estatut d'Autonomia del País Valencià de 1931 fou un avantprojecte d'Estatut d'autonomia per al País Valencià publicat el juliol de 1931 per una comissió promoguda per l'Ajuntament de València (l'alcalde era Agustín Trigo) sota iniciativa del Partit d'Unió Republicana Autonomista i de la Dreta Regional Valenciana, però en el qual hi participà el Centre de Cultura Valenciana. Redactat en valencià constava de 28 articles i una disposició transitòria. Concedia una gran importància als municipis, reconeixia les províncies i era bastants moderat en les seves pretensions. Però els nuclis del PURA de Castelló i Alacant es negaren a secundar-lo per ser massa conservador, cosa que provocà enfrontaments entre la Conjunció Pro-Estatut, que agrupava els valencianistes de l'AVR i l'esquerra republicana, i la DRV i el PURA.
L'1 de novembre de 1932 se celebrà l'Assemblea d'Alcaldes de València, en la qual 229 municipis de 263 van votar a favor del text. L'oposició de les forces hegemòniques en les institucions i la victòria de la CEDA en les eleccions generals espanyoles de 1933 va aturar la campanya a favor de l'estatut. Aquesta es va iniciar el febrer de 1936, després de la victòria del Front Popular, i amb suport de les tres diputacions i dels principals ajuntaments. El 16 de juliol hi havia una proposta estatutària concreta, el debat de la qual fou interromput per la guerra civil espanyola i els esdeveniments revolucionaris viscuts arreu del País. Durant el conflicte, endemés, aparegueren diferents projectes estatutaris:
* Projecte de bases per a l'Estatut del País Valencià, pel Comitè Regional del Treball de Llevant (CNT) de 23 de desembre de 1936. El seu objecte és crear un organisme polític que defensés les conquestes del període anterior (col·lectivitats llibertàries) no tant enfront del franquisme com davant el Govern de la República. Malgrat superar tradicionals reticències enfront del tema de la llengua dona mostra del seu tarannà autonomista amb la inclusió de les províncies d'Albacete i Múrcia.
* Avantprojecte d'Estatut de la Regió Valenciana, pel partit Esquerra Valenciana el 20 de febrer de 1937. Redactat en valencià no arribà a quallar pel clima bèl·lic. Apareix en la Memòria del II Congrés del Partit d'Esquerra Valenciana. Consta de 17 articles agrupats en 5 títols. Té un fort referent de l'Estatut d'autonomi­a del País Basc de 1936.
* Projecte d'Estatut d'Autonomia per al País Valencià per la Unió Republicana Nacional (partit de Diego Martínez Barrio) el març de 1937, que volia ajuntar les dues anteriors. Es tractava d'una norma que podria possibilitar l'autonomia (no ho era en si mateixa) la configuració de la qual i organització vindria donada per Llei Orgànica. Cedeix la legislació exclusiva i l'execució directa de les matèries de règim de les cooperatives.

## Referències

* «Estatut d'Autonomia del País Valencià de 1931». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* L'Estatut Valencià
* L'estatut valencià i les cooperatives Arxivat 2008-08-27 a Wayback Machine.
# Richmond Football Club

El Richmond Football Club és un club professional de futbol australià australià de la ciutat de Melbourne que disputa l'Australian Football League.

## Palmarès

* Victorian Football Association: 1902, 1905
* Australian Football League: 1920, 1921, 1932, 1934, 1943, 1967, 1969, 1973, 1974, 1980
* Campionat d'Austràlia: 1969, 1973, 1974
* McClelland Trophy: 1967, 1972, 1973, 1974, 1975, 1977, 1982

## Enllaços externs

* Web oficial
* "Around the Grounds" - Web Documental - Punt Road
# Carrer de la Guàrdia

«Carrer de la Guàrdia» té aquests significats:
* Carrer de la Guàrdia (Gósol), carrer al berguedà
* Habitatge al carrer de la Guàrdia, 10 (Tossa de Mar), carrer de Tossa de Mar
# Josep Orga i Sans

Josep Orga i Sans fou un polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Originari de Picamoixons, fou elegit diputat a les Corts Espanyoles per Valls dins del grup Partit Liberal Fusionista a les eleccions generals espanyoles de 1898 i després a les de 1901. També fou president de la diputació de Tarragona de l'1 de novembre de 1891 fins al novembre de 1892. També fou un dels promotors de la construcció de l'església de Sant Salvador a Picamoixons, obra de Ramon Salas i Ricomà i de la que se'n posà la primera pedra el 1902.

## Referències

* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.724.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Presidents de la Diputació de Tarragona
* ↑ Cristina Rafí Jané Les Festes Majors de Picamoixons del 1923 al 1936
# Morell australià

El morell australià (Aythya australis) és una espècie d'ocell de la família dels anàtids (Anatidae) que habita pantans, llacs amb vegetació emergent i aiguamolls del nord i el sud-oest d'Austràlia, Tasmània, Nova Zelanda, Nova Caledònia i localment a Nova Guinea.
# Bloomington (Wisconsin)

Bloomington és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 701 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bloomington tenia 701 habitants, 308 habitatges, i 198 famílies. La densitat de població era de 208,2 habitants per km².
Dels 308 habitatges en un 25,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,5% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 35,4% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.750 $ i la renda mediana per família de 40.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.953 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 17.960 $. Aproximadament el 2,8% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bloomington» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bloomington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Llau de la Culla de Xoca

La llau de la Culla de Xoca és una llau del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, a l'àmbit del poble d'Hortoneda.
S'origina al capdamunt del Clot de la Culla de Xoca, a llevant de la Serra del Banyader. Des d'aquest lloc davalla cap al nord, molt lleugerament decantat cap a ponent, travessa tot el clot esmentat de forma paral·lela a la Serra del Banyader, i passa a ponent de l'Obaga de la Canya i de la Solana de la Gavarnera, entre les quals aflueix en la llau de la Gavarnera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Estat de Bremen

La Ciutat Lliure Hanseàtica de Bremen (en alemany: Freie Hansestadt Bremen) és el més petit dels 16 estats d'Alemanya (Länder).

## Geografia

L'estat de Bremen és format per dues entitats separades envoltades pel territori de l'estat de la Baixa Saxònia (Niedersachsen): la ciutat de Bremen (325 km²), la capital de l'estat que oficialment es denomina Stadtgemeinde Bremen, i Bremerhaven (79 km²), oficialment Stadt Bremerhaven. Les dues ciutats són a la vora del riu Weser, Bremerhaven és a més de 50 kilòmetres al nord de Bremen, a la desembocadura del riu Weser al Mar del Nord i fa les funcions de port, de fet, el nom de la ciutat significa Port de Bremen.

## Llista Presidents del Senat i Alcaldes de Bremen (des de 1945)

Presidents del Senat i Alcaldes de Bremen :
| Núm. | Nom | Naixement-Mort | Partit | Inici de mandat | Fi de mandat |
| 1 | Erich Vagts | 1896–1980 | Cap | 4 de maig del 1945 | 1 d'agost del 1945 |
| 2 | Wilhelm Kaisen | 1887–1979 | SPD | 1 d'agost del 1945 | 20 de juliol del 1965 |
| 3 | Willy Dehnkamp | 1903-1985 | SPD | 20 de juliol del 1965 | 28 de novembre del 1967 |
| 4 | Hans Koschnick | *1929 | SPD | 28 de novembre del 1967 | 18 de setembre del 1985 |
| 5 | Klaus Wedemeier | *1944 | SPD | 18 de setembre del 1985 | 4 de juliol del 1995 |
| 6 | Henning Scherf | *1938 | SPD | 4 de juliol del 1995 | 8 de novembre del 2005 |
| 7 | Jens Böhrnsen | *1949 | SPD | 8 de novembre del 2005 | 15 de juliol del 2015 |
| 8 | Carsten Sieling | *1959 | SPD | 15 de juliol del 2015 | actualitat |

## Vegeu també

* Eleccions al Parlament de l'Estat de Bremen de 2007

## Enllaços externs

* (alemany) Pàgina oficial de Bremen
* (alemany) Portal oficial de Bremen
* (alemany) Constitució estatal Arxivat 2005-03-10 a Wayback Machine.
# Carrer de la Guàrdia (Gósol)

Carrer de la Guàrdia és una obra de Gósol (Berguedà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El carrer de la Guàrdia és un dels més estrets i irregulars de Gósol. Va des de la plaça del doctor Pedró i Pons fins a endinsar-se en les últimes cases de la vila pel cantó d'orient. Les cases, amb parament de pedra i alguns elements de fusta, es troben a ambdós costats. La major part són força baixes, de planta baixa i pis, amb poques obertures i moltes d'elles, en desnivell, adaptant-se a la topografia accidentada del municipi.

## Història

La indústria tèxtil de les mantes de Gósol, ja d'origen medieval, prosperà àmpliament durant els segles xvii i XIX, obrint noves possibilitats d'expansió a la vila. A poc a poc es començaren a construir noves cases fora dels murs del vell poble, presidit pel castell. També sorgiren carrers nous com el de la pujada del Tossal al segle xvii, o ja al segle xviii molts dels actuals, quedant constituït com ho coneixem actualment a principis del segle xix.

## Referències

* 1 2 «Carrer de la Guàrdia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# José Antonio Ponseti

José Antonio Ponseti (Barcelona, 11 de gener de 1967) és un locutor de ràdio català i llicenciat en Ciències de la Informació per la Universitat Autònoma de Barcelona, encara que va estudiar també Comunicació en la Universitat de San Francisco, Califòrnia.
Va començar la seva marxa radiofònica en el programa Día de domingo (RNE) i ha col·laborat a La Vanguardia, Avui, Diario AS o Mundo Deportivo a Espanya. Va ser director de la revista Cien Yardas i ha col·laborat amb revistes com Automóvil, Ataír o Imágenes de Actualidad. És autor de diverses guies de viatges i d'un llibre sobre futbol americà. Durant deu anys ha estat redactor de Canal Plus, on ha dirigit el departament de Motor. Va ser durant aquest període quan va adquirir gran popularitat nacional en presentar, al costat de Luis Moya, els programes especials que resumien les proves del Campionat Mundial de Ral·lis.
Va treballar a Caracol Radio, on va ser director de programació. Va dirigir i va presentar el programa Efectos Secundarios, en aquesta mateixa emissora, i dirigia així mateix a la Cadena SER el programa SER Aventureros i col·laborant en la Primera Hora dels dissabtes de Carrusel Deportivo.
Des d'agost de 2011 i fins a juliol de 2014 ha estat copresentador al costat de Manu Carreño de Carrusel Deportivo. D'igual manera, des del 29 d'agost de 2011, és copresentador, al costat de Santiago Cañizares, del mític programa de Canal Plus, El día después. Des de l'any 2012, presenta al costat de Cañizares, Luis Moya, Fernando Albes i diversos convidats (entre els que solen trobar-se Dani Sordo o Carlos del Barrio) el programa De Rally un resum de més d'una hora de durada de les proves del Campionat del Món de Ral·lis.
L'any 2019 va publicar la seva primera novel·la Vuelo 19 basada en la desaparició de 5 avions militars al triangle de les Bermudes l'any 1945. La novel·la va ja per la seva quarta edició.

## Vida personal

Manté una relació sentimental amb la també periodista Mamen Mendizábal.

## Referències

* 1 2 José Antonio Ponseti, pareja de Carreño en Carrusel Deportivo
* 1 2 Ponseti y Cañizares, la nueva pareja de 'El día después'
* ↑ El Vuelo 19 lleva a Ponseti a América Latina al ritmo del misterio, Agencia EFE, 12 de setembre de 2019
* ↑ Mamen Mendizábal y José Antonio Ponseti: fotos de la pareja de periodistas, ellahoy.es

## Enllaços externs

* Notícies sobre José Antonio Ponseti al web de Cadena Ser
# Mines del Serviol

Les Mines del Serviol es troben al Parc de la Serralada Litoral, les quals són unes mines d'aigua situades al Serviol (un sector al sud del turó del Bon Jesús, al terme de Premià de Dalt).

## Descripció

Són un complex de cinc mines connectades entre si: tres són de captació i dues de conducció. A la mina superior hi havia la Font del Serviol, ara tapiada i sense el broc (aquesta és l'única que raja actualment). Pel que fa a la mina inferior, és la més fàcil de localitzar i on comença una interessant canalització de teula fins a Premià de Dalt: el seu portal és molt senzill, però els primers metres de la galeria són força interessants pel garbuix d'elements i tècniques emprades. A les parets s'alternen trams de pedra amb altres de totxo, mentre que al sostre hi conviuen lloses de pedra i peces de ceràmica. Uns arcs a plec de llibre apuntalen les parets en un punt on aquestes són excepcionalment altes. A l'exterior, un estret aqüeducte serveix perquè l'antiga conducció de teules salvi el torrent que passa a tocar de la boca. Hi ha dos aqüeductes més en el recorregut fins al poble. Aquesta conducció de superfície òbviament ja no s'utilitza, ja que una de moderna i soterrada baixa l'aigua de la mina superior.

## Accés

Són ubicades a Premià de Dalt: cal començar a la cruïlla de la carretera que puja de Premià de Mar amb el carrer Travessia de la Plaça, just davant de l'edifici Els Llorers. Pugem per aquest carrer i, de seguida, girem a l'esquerra per agafar el carreró Pujada al turó d'en Pons. Uns esglaons al final del carreró ens deixaran en un sender, el qual seguirem en direcció oest. Uns 120 metres més endavant veurem a l'esquerra una petita cova i dalt la Casa del Moro. Seguim endavant i sempre amunt. Apareixen de seguida les primeres restes de la canalització de teula de la mina, que anirem trobant contínuament i ens serviran de referència per confirmar que estem en el bon camí. Passem per sota una línia elèctrica. A la dreta i a l'altra banda del torrent, es veuen les feixes del poblat ibèric de la Cadira del Bisbe. Després de passar per dos pontets i superar un muret de pedra, arribem a un camí més ample. El travessem i continuem amunt pel sender. Aquest es bifurca 130 metres més endavant, tirarem per l'esquerra fins a arribar a una pista. Travessem la pista i continuem amunt pel sender, ignorant un que en surt a l'esquerra, fins a arribar a un pontet i a la boca de la mina del Serviol. Coordenades: x=444313 y=4595934 z=321.

## Referències

* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 132.

## Enllaços externs

* Wikiloc (català)
* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
# Bloomington (Nebraska)

Bloomington és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 124 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bloomington tenia 124 habitants, 60 habitatges, i 34 famílies. La densitat de població era de 59,8 habitants per km².
Dels 60 habitatges en un 20% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 41,7% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,07 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,66.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,5% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 34,7% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 15.000 $ i la renda mediana per família de 24.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.208 $ mentre que les dones 23.250 $. La renda per capita de la població era de 13.334 $. Aproximadament el 12,9% de les famílies i el 22% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bloomington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bloomington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Llau de la Castellana

La llau de la Castellana és una llau del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en l'àmbit del poble d'Hortoneda, prop de Segan.
S'origina a l'extrem de llevant de la Solana del Roc Redó, al nord-oest del Serrat de l'Era del Cumó, sota i a migdia de la Font de Jaume de la Sana. És a llevant d'Hortoneda i al nord d'Herba-savina, a prop i al sud-oest de Segan. Des d'aquest lloc davalla cap al sud-oest, i al cap de quasi un quilòmetre i mig de recorregut s'ajunta amb la llau del Grau per tal de formar entre totes dues la llau del Graller.
# Josep Pagès i Pascual

Josep Pagès i Pascual (Cassà de la Selva, Gironès, 2 de febrer de 1914 – Barcelona, 26 de juny de 1993) fou un futbolista català de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Jugava a la posició d'extrem esquerre. Va començar a destacar a les files del Girona Futbol Club al començament dels anys trenta, entre 1932 i 1934, club amb el qual ascendí a la primera categoria del futbol català la temporada 1932-33. L'any 1934 fitxà pel FC Barcelona, romanent al club fins al 1940. En total disputà 105 partits i marcà 27 gols amb l'equip. Guanyà tres vegades el Campionat de Catalunya (1935, 1936, 1938), la Lliga Mediterrània (1937) i la Lliga Catalana (1938). Durant aquests anys fou jugador de la selecció catalana. Va rebutjar fer una prova amb el Reial Madrid.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1935, 1936, 1938
* Lliga Mediterrània:
** 1937
* Lliga Catalana:
** 1938

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Josep Pagès Pascual». Gran Enciclopèdia Catalana, 28-02-2014. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol