OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bomi

Bomi és un dels 15 comtats de Libèria. Tubmanburg és la capital del comtat. El 2008, el comtat tenia 84.119 habitants i està dividit en quatre districtes:
* Districte de Dewoin
* Districte de Klay
* Districte de Mecca
* Districte de Senjeh
Bomi té una superfície de 1.955 km² i una densitat de 43,98 hab/km².

## Referències

* ↑ «2008 NATIONAL POPULATION AND HOUSING CENSUS FINAL RESULTS» (en anglès). Institut d'Estadístiques i Serveis de Geoinformació de Libèria, 01-05-2009. Arxivat de l'original el 3 de maig 2019. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Brookdale (Carolina del Sud)

Brookdale és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 4.724 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brookdale tenia 4.724 habitants, 1.901 habitatges i 1.239 famílies. La densitat de població era de 501,1 habitants/km².
Dels 1.901 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 25,7% hi vivien parelles casades, en un 33,4% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 29,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28% tenia menys de 18 anys, un 13% entre 18 i 24, un 22% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.984$ i la renda mediana per família de 27.128$. Els homes tenien una renda mediana de 25.857$ mentre que les dones 20.000$. La renda per capita de la població era de 12.852$. Entorn del 28,9% de les famílies i el 32,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brookdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brookdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bruci (historiador)

Bruci (en llatí Brutius, en grec Βρούτιος) va ser un historiador i cronògraf grec potser del segle iii.
L'autor de la Crònica d'Alexandria (pàgina 90) cita algunes coses d'ell, referides a Dànae i Perseu i l'anomena ὁ σοφώτατος ἱστορικός καὶ χρονογράφος. També l'esmenten Joan Malales, i Jeroni d'Estridó a la Chronica Eusebii. Scaliger considera que podria ser el mateix personatge que Bruci Present (Brutius Praesens), la filla del qual, Brúcia Crispina, es va casar amb l'emperador Còmmode, però això no és del tot segur.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/522?rgn=full+text;view=image;q1=BrutiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 507. ]
# Brahima Traoré

Brahima Traoré (Alt Volta, 24 de febrer de 1974) és un exfutbolista de Burkina Faso de la dècada de 1990 i entrenador.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Burkina Faso. Pel que fa a clubs, destacà a ASFA Yennenga, FC Bressuire i Al Dhaid FC.
El 2012 fou entrenador assistent a Al Dhaid FC.

## Referències

* ↑ Profile at Footballdatabase.eu
* ↑ Profile at Zerozero.pt
* ↑ Brahima Traoré a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Brahima Traoré (entraîneur d'Al Dhaid des Emirats Arabes Unis): « On m’a proposé le poste d'adjoint de Paul Put l'an passé » — http://netafrique.net
# Brahma Kumaris

Brahma Kumaris o Universitat Espiritual Mundial Brahma Kumaris (sigles en anglès: BKWSU) (en sànscrit: ब्रह्माकुमारी, que significa "filles de Brahma") és un nou moviment religiós de base hinduista originat a Hyderabad, Pakistan, durant els anys 1930-1940. Va ser fundat per Dada Lekhraj, qui més tard va prendre el nom Brahma Baba. Es caracteritza per la funció prominent que tenen les dones en el moviment. Brahma Kumaris ensenya una forma de meditació que se centra en la identitat com a ànimes (oposat als cossos). Creuen que totes les ànimes són intrínsecament bones i que Déu és la font de tota bondat. El 2008, el moviment tenia 825,000 estudiants regulars, i més de 8,500 centres a 100 països.

## Creences

El moviment s'ha distingit de les seves arrels hinduistes i es veu com un vehicle per a l'ensenyament espiritual més que com a religió.
Brahma Kumaris veu els éssers humans com compostos de dues parts: un cos extern (incloent extensions com estat i possessions) i una ànima interna el caràcter de la qual és revelada a través de l'activitat externa d'una persona - si les accions són fetes amb amor, pacíficament, amb felicitat i humilitat és un aspecte de l'ànima. El grup ensenya que l'ànima és un punt infinitesimal d'espiritual lleuger que resideix en el front, i que totes les ànimes van existir originàriament amb Déu en un món de llum infinita, pau i silenci.

### Ànima suprema

Brahma Kumaris utilitza el terme "Ànima Suprema" per referir-se a Déu. Veuen Déu com un ésser incorpori i etern, i el consideren com un punt de llum de vida, però sense un cos físic. No entra al cicle de naixement, mort i renaixement, com els éssers humans. Déu és vist la representació perfecte i constant de totes les virtuts, poders i valors. També és el pare incondicionalment amorós de totes les ànimes, independentment de la seva religió, gènere, o cultura.

### Karma

Brahma Kumaris creu en el karma, això és, que cada acció feta per una ànima crearà un retorn conseqüent, i que el destí del cos pròxim de l'ànima depèn de com actua i es comporta en aquesta vida. A través de meditació, per transformar patrons de pensament i finalment accions, Brahma Kumaris creu que les persones poden purificar el seu "compte kàrmic" i aconseguir una vida millor en el naixement present i pròxim.

## Referències

* ↑ Clarke, Peter. Encyclopedia of New Religious Movements. Routledge, 2006, p. 71-72. ISBN 0-203-59897-0.
* 1 2 Melton, J. Gordon; Baumann, Martin. Religions of the World. A Comprehensive Encyclopedia of Beliefs and Practices. ABC-CLEO, LLC, 2010, p. 383-384. ISBN 9781576072233.
* ↑ Religions of the World.
* ↑ Julia Day Howell (2006), "Brahma Kumaris (Daughters of Brahma)" (pp. 71–72).
* ↑ Howell (2006) p71
* 1 2 3 Ramsay, Tamasin «Custodians of Purity An Ethnography of the Brahma Kumaris». Monash University, 01-09-2010, pàg. 105.

## Enllaços externs

* Web oficial de Brahma Kumaris
# Cal Costa (Vallcebre)

Cal Costa és una masia del municipi de Vallcebre. Està situada en el nucli del poble, prop de l'Església de Santa Maria, a una alçada de 1.132 msnm. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta baixa i dos pisos amb coberta a dues vessants i el carener perpendicular a la façana de migdia, on es concentren les finestres. Aquestes són de petites dimensions, amb llindes de fusta, igual que les portes. A llevant hi ha un porxo amb teulada a una vessant. Els murs són de maçoneria irregular. Actualment la masia s'ha restaurat i condicionat per tal d'ésser una segona residència.

## Vegeu també

* Vallcebre
* Llista de monuments de Vallcebre

## Referències

* ↑ «Mapa de l'ICC». Institut Cartogràfic de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
* 1 2 «Cal Costa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Cal Costa (Tàrrega)

Cal Costa és una casa de Tàrrega (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres estructurat amb una planta baixa, tres plantes superiors i dues torres a la part superior, a banda i banda de l'habitatge, amb una simetria perfecte. Avui a la planta baixa dos comerços flanquegen la portalada principal d'accés a l'habitatge. És d'inspiració classicista, ja que ens trobem amb una porta de mig punt formada d'aplacats de pedra i flanquejada per sis massisses columnes (tres a banda i banda) de color clar, amb el seu basament quadrangular i un minúscul capitell compost.
Els tres pisos superiors estan estructurats en tres registres diferenciats en sentit vertical: els dos laterals són idèntics els quals es diferencien de la part central amb dos frisos sobresortints que cauen pel mur, formats amb plaques de pedra. Pel que fa a cada una de les plantes també es destaca la gran diversitat d'elements decoratius o estilístics que s'utilitzen en tota la façana. Cada planta és diferent. La planta noble, la primera, és la més destacable pel fet de tenir dues tribunes arrodonides a banda i banda de la façana. Cada una d'elles està dotada de tres finestrals d'arc de mig punt separats per columnes. A la part superior de cada tribuna s'hi forma una terrasseta amb una magnífica balustrada. Aquest espai, però, ja correspon a la segona de les plantes. En la part central de la primera, s'hi obren dues finestres adovellades amb una balconada balustrada. Ambdues tenen un regust classicista destacable pel fet de tenir un petit frontó triangular motllurat que descansa en dues mènsules.
La segona planta està dotada de dues obertures, dues en cada una de les tres parts. Totes sis són arrodonides, d'arc de mig punt i sense cap element rellevant. Les dues finestres de cada lateral desemboquen en una balconada balustrada situada damunt de les tribunes. Finalment, el tercer pis es torna a repetir el mateix eix estructural que els pisos inferiors, però en aquest cas les obertures són allindades i agrupades per una balconada de forja. En la part superior d'aquest edifici s'hi formen dues torres elevades que flanquegen a una petita terrassa amb una balustrada ubicada a la part central. Aquestes torres s'obren a la façana amb quatre finestrals més (dos a cada banda) d'arc de mig punt i també dotats d'una balconada de forja per cada dos. Estan coronats per dos frontons triangulars flanquejats per parelles de gerros, repetint un cop més la influència classicista. Segons Joan Gangolells, aquest edifici és un exemple "representatiu de l'arquitectura culta dels anys trenta que es produïa al marge del nacionalisme".

## Referències

* 1 2 3 «Cal Costa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Cal Costes

Cal Costes és una masia situada al municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 589.
# Breakerz

Breakerz（ブレイカーズ） és un grup de música japonès format l'any 2006.

## Membres

Els membres del grup són:
* Daigo: vocalista.
* Akihide: guitarrista, sintetitzador i cors.
* Shinpei: guitarrista, sintetitzador i cors.
A banda d'ells tres, el grup té col·laboradors habituals en el baix i la bateria.

## Història

El grup es va formar el 2006, amb Daigo i Shinpei. A aquests dos, més tard se'ls va unir Akihide. El nom "Breakerz" ve de l'anglès "break" (trencar) en el sentit de trencar, destruir o arruïnar "murs", entenet-los com a la voluntat de passar les limitacions dels gèneres musicals. Al final del nom hi ha una Z en lloc d'una S, que s'entén com un homenatge al grup japonès de rock B'z.
El juliol de 2008 treuen el seu primer single. El seu segon i tercer singles també van ser llençats a finals del mateix any. En aquest moment treuen l'àlbum Big Bang! i organitzen una gira nacional. A mitjan 2009 treuen el seu cinquè single: Everlasting Luv／BAMBINO 〜バンビーノ〜 : la primera cançó va ser utilitzada com a vintisisè opening de la sèrie d'anime Detectiu Conan. El seu sisè single, Hikari (光) també va ser utilitzat en la mateixa sèrie com a trentaquatrè ending. A finals de 2009, treuen l'àlbum FIGHTERZ, que també va donar nom a la gira "FIGHTERZ" que va rebre molt bones crítiques. El 2010 treuen dos singles: Gekijou/hEaVeN (激情／hEaVeN) i BUNNY LOVE／REAL LOVE 2010. A mitjan 2011 treuen el single tsukiyo no itazura no mahou/CLIMBER×CLIMBER (月夜の悪戯の魔法／CLIMBER×CLIMBER). Novament, la primera cançó és utilitzada com a ending de Detectiu Conan,el trentavuitè.

## Discografia
### Singles

* 1. SUMMER PARTY／LAST EMOTION - 9 de juliol de 2008. #10 del rànking Oricon.
* 2. 世界は踊る／灼熱 - 24 de setembre de 2008. #6
* 3. Angelic Smile／WINTER PARTY - 5 de novembre de 2008. #9
* 4. GRAND FINALE - 18 de febrer de 2009. #6
* 5. Everlasting Luv／BAMBINO 〜バンビーノ〜 - 8 d'abril de 2009. #2 (Opening 26 de Detectiu Conan)
* 6. Hikari (光) - 15 de juliol de 2009. #6 (Ending 34 de Detectiu Conan)
* 7. LOVE FIGHTER 〜恋のバトル〜 - 4 de novembre de 2009. #5
* 8. Gekijou (激情)／hEaVeN - 14 de juliol de 2010. #5
* 9. BUNNY LOVE／REAL LOVE 2010 - 3 de novembre de 2010. #4
* 10. Tsukiyo no itazura no mahou (月夜の悪戯の魔法)／CLIMBER×CLIMBER - 27 d'abril de 2011. (Ending 38 de Detectiu Conan)

### Àlbums

* 1. BREAKERZ - 25 de juliol de 2007.
* 2. CRASH & BUILD - 5 de desembre de 2007.
* 3. BIG BANG! - 26 de novembre de 2008.
* 4. FIGHTERZ - 2 de desembre de 2009.

#### Mini Àlbums

* 1. Ao no Mirai (アオノミライ) - 2 d'abril de 2008.
* 2. B.R.Z ACOUSTIC - 7 d'abril de 2010.

## Referències

* ↑ «BREAKERZ: Die 3 Krieger». Musicjapanplus, 06-04-2010. Arxivat de l'original el 2015-07-07. [Consulta: 11 abril 2010].

## Enllaços externs

* http://breakerz-web.net
# Buenos Aires, ciudad de ensueño

Buenos Aires, ciudad de ensueño és una pel·lícula argentina muda i en blanc i negre, escrita i dirigida per José Agustín Ferreyra, i estrenada el 26 de setembre de 1922. El film va estar protagonitzat per Lidia Liss, Jorge Lafuente, María E. Castre, Enrique Parigi i Carlos Dux.
Van ser director de fotografia el futur actor i director Carlos Torres Ríos, i el seu ajudant el futur director de fotografia Roque Funes.

## Sinopsi

El film narra històries personals revelant les metes de cadascun dels personatges; la seva filosofia és que:
| « | "el somni de cadascun que a cadascun no li oferirà la felicitat assequible però el mantindrà en la il·lusió. Saber que la felicitat no és descartable. Que el triomf no és impossible. Que el destí té la seva mà generosa." | » |

## Elenc

* Lídia Liss com Magdalena, la cocotte.
* Jorge Lafuente com Juan de Dios, el pagès.
* María E. Castre com Rosa Juana, la somiadora.
* Enrique Parigi com Enrique, el de la ciutat.
* Carlos Dux com Demetrio,, el poetastro.
* Elena Guido com Lina, la sacrificada.
* Carlos Lasalle com Alberto, el patoterito.
* Elsa Rey com Elsa, la pagesa.

## Notes

* ↑ Couselo 1969 pàg. 50

## Referències

* Couselo, Jorge Miguel. El negro Ferreyra, un cine por instinto.. Buenos Aires: Editorial Freeland, 1969, p. 50 y 134.

## Enllaços externs

* Informació sobre Buenos Aires, ciudad de ensueño a cinenacional.com
# Cal Carreres

Cal Carreres és una casa de Solsona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa aïllada de finals del segle xviii, d'estil neoclàssic, amb un pati que envolta dues de les façanes. L'edifici es desenvolupa en planta baixa, dues plantes pis i terrat. La façana principal, amb dos portals, és de pedra i arrebossada, té sis balcons -tres per pis- i unes finestres de punt rodó a les golfes. A l'interior, hi ha la capella de Sant Roc, arrelada a la tradició popular i que dona nom a la plaça on hi ha la casa.

## Referències

* ↑ «Cal Carreres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2017].
# Cal Carnisser (Sanaüja)

Cal Carnisser és un edifici del municipi de Sanaüja (Segarra) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa situada al centre del carrer Major, estructurada amb planta baixa, primera planta i golfes, realitzada amb carreus regulars de mitjanes dimensions disposats en filades.
A la planta baixa, com a única obertura, hi ha la porta principal d'arc de mig punt adovellat, on destaca la tercera dovella començant per l'esquerra on apareix la inscripció "Sold.", amb lletres negres, actualment molt malmesa, que fa referència a l'allotjament de militars durant les guerres carlines del segle xix.
A la primera planta destaquen dos finestrals geminats, actualment tapiats, amb doble arc de mig punt peraltats amb capitell central, únicament visible al finestral situat a l'esquerra, que coronava la columna central que separava els dos arcs. El finestral de la dreta, va ser modificat posteriorment per a adaptar-hi un balcó.
A les golfes destaca una petita finestra rectangular per il·luminar el seu interior.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Carnisser». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Burrigplatz

Buurgplaatz (també anomenat Buergplaatz, Burrigplatz, Burgplatz, Buergplaz zu Huldang) és un turó que es troba a la localitat de Huldange, comuna de Troisvierges, al nord de Luxemburg. El turó de 559 m.s.n.m es troba a la regió de Oesling, a les coordenades: 50° 09′ 41″ N, 6° 01′ 41″ E﻿ / ﻿50.1615°N,6.0281°E﻿ / 50.1615; 6.0281. El relleu del turó és tan poc accidentat que és la plaça major del poble on es troba.
És sovint considerat com el punt més alt de Luxemburg i, tot i que no ho és, s'hi troba una placa que indica que és el sostre de Luxemburg. El sostre real de Luxemburg es troba al Kneiff, de 560 m.s.n.m

## Referències

* ↑ «US Gazetteer files: 2010, 2000, and 1990». United States Census Bureau, 12-02-2011. [Consulta: 23 abril 2011].
* ↑ ACT (Administration du Cadastre et de la Topographie) Regional Map R1 Clervaux - Huldange 1:20000 (2003) shows 'Kneiff' at 560m and 'Buergplaz' at 559m.

## Enllaços externs

* «Web d'escalada».
# Búnquer Línia Pirineus

El Búnquer Línia Pirineus és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El búnquer, construït a tocar del camí ral, està format per dos cossos. Un, amb una petita obertura rectangular, tenia una finalitat defensiva i servia per a disparar; l'altre cos té una porta per accedir a l'interior i tindria la funció d'acollir els soldats. Ambdós cossos estan bastits amb formigó. Davant hi ha el canal de la séquia Molinar i el polígon industrial de Casanova de Baix.

## Referències

* ↑ «Búnquer Línia Pirineus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Búnquer de la Torre Valentina

El Búnquer de la Torre Valentina és una obra de Calonge i Sant Antoni (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Al municipi de Calonge s'hi van traçar tres línies defensives: una al litoral, l'altra al pla i l'altra al peu de les muntanyes. El búnquer de la torre Valentina pertanyia a la línia defensiva del litoral.
Està situat sobre mateix de la cala del racó de les dones. Es tracta d'un búnquer de ciment armat habilitat per a un niu de metralladores, i el seu passadís d'entrada corresponent.

## Referències

* 1 2 3 «Búnquer de la Torre Valentina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Cal Caçador

Cal Caçador és una masia al terme municipal de Gisclareny (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una masia d'estructura clàssica coberta a dues aigües amb teula àrab i el carener perpendicular a la façana de ponent. Els murs són de petites pedres irregulars sense treballar i unides amb morter. Les obertures són petites, amb llindes de fusta i ubicades sobretot a les façanes de llevant i ponent. El conjunt és tancat parcialment per un clos i les dependències annexes. Construïda a finals del s. XVII o començaments del s. XVIII, en època del fort augment demogràfic del terme municipal. Les masies eren explotacions agrícoles gairebé autosuficients i dedicaven bona part de les terres al conreu de la patata. Situada prop del veïnat de Vilella, el pitjor comunicat de tot el terme de Gisclareny, prop de l'església de sant Miquel de Turbians. La masia fou abandonada després de la guerra civil (1936- 1939).

## Notes

* ↑ «Cal Caçador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].
# Cal Músic (Alella)

Cal Músic és una obra d'Alella (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Antiga masia de planta rectangular situada a l'interior d'un passatge ubicat entre el conjunt de cases de cos de l'esquerra de la riera i el barri del Rost. Actualment trobem una construcció entre mitgeres, de planta baixa i pis i amb coberta de teula a dues aigües, que ha sofert molts canvis al llarg del temps. La façana principal, oberta a ponent al passatge abans esmentat, té dos eixos verticals on s'agrupen les obertures de les dues plantes. La portada adovellada d'arc de mig punt ha estat transformada.

## Referències

* ↑ «Cal Músic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Campionat de Polònia de trial

El Campionat de Polònia de trial, regulat per la federació polonesa de motociclisme, PZM (Polski Związek Motorowy), és la màxima competició de trial que es disputa a Polònia.

## Llista de guanyadors

    A 10 de desembre de 2023
| Temporada | Campió | Motocicleta |
| 1967 | Remigiusz Szczerbakiewicz | WSK |
| 1968 | Remigiusz Szczerbakiewicz | WSK |
| 1969 | Remigiusz Szczerbakiewicz | WSK |
| 1970 | Remigiusz Szczerbakiewicz | WSK |
| 1971 | Remigiusz Szczerbakiewicz | WSK |
| 1972 | Zdzislaw Chiebda | WSK |
| 1973 | Zdzislaw Chiebda | WSK |
| 1974 | Zdzislaw Chiebda | WSK |
| 1975 | Robert Blachut | Bultaco |
| 1976 | Robert Blachut | Bultaco |
| 1977 | Robert Blachut | Bultaco |
| 1978 | Robert Blachut | Bultaco |
| 1979 | Robert Blachut | Bultaco |
| 1980 | Adam Kowalczyk | Bultaco |
| 1981 | Robert Blachut | Bultaco |
| 1982 | Zbigniew Jedynak | Bultaco |
| 1983 | Zbigniew Jedynak | Bultaco |
| 1984 | Boguslav Sieka | Bultaco |
| 1985 | Boguslav Sieka | Yamaha |
| 1986 | Boguslav Sieka | Yamaha |
| 1987 | Boguslav Sieka | Yamaha |
| 1988 | Wojciech Doroba | Yamaha |
| 1989 | Wojciech Doroba | Fantic |
| 1990 | Wojciech Doroba | Fantic |
| 1991 | Wojciech Doroba | Fantic |
| 1992 | Wojciech Doroba | Fantic |
| 1993 | Jacek Olech | Beta |
| 1994 | Pavel Balas | Fantic |
| 1995 | Jozef Topor Madry | Beta |
| 1996 | Jozef Topor Madry | Beta |
| 1997 | Jozef Topor Madry | Gas Gas |
| 1998 | Jozef Topor Madry | Gas Gas |
| 1999 | Tadeusz Blazusiak | Sherco |
| 2000 | Tadeusz Blazusiak | Gas Gas |
| 2001 | Tadeusz Blazusiak | Gas Gas |
| 2002 | Tadeusz Blazusiak | Gas Gas |
| 2003 | Tadeusz Blazusiak | Gas Gas |
| 2004 | Rafal Luberda | Gas Gas |
| 2005 | Tadeusz Blazusiak | Gas Gas |
| 2006 | Tadeusz Blazusiak | Scorpa |
| 2007 | Tadeusz Blazusiak | Beta |
| 2008 | Przemyslaw Kaczmarczyk | Sherco |
| 2009 | Jozef Topor Madry | Sherco |
| 2010 | Gabriel Marcinow | Gas Gas |
| 2011 | Jiri Svoboda | Beta |
| 2012 | Gabriel Marcinow | Gas Gas |
| 2013 | Jiri Svoboda | Beta |
| 2014 | Gabriel Marcinow | Gas Gas |
| 2015 | Gabriel Marcinow | Gas Gas |
| 2016 | Gabriel Marcinow | TRRS |
| 2017 | Gabriel Marcinow | ? |
| 2018 | Michał Łukaszczyk | ? |
| 2019 | Gabriel Marcinow | ? |
| 2020 | Gabriel Marcinow | ? |
| 2021 | Gabriel Marcinow | ? |
| 2022 | Pawel Ryncarz | Gas Gas |
| 2023 | Milosz Zyznowski | Gas Gas |

## Estadístiques
### Campions amb més de 3 títols

    A 10 de desembre de 2023
| Pilot | Títols |
| Gabriel Marcinow | 9 |
| Tadeusz Blazusiak | 8 |
| Robert Blachut | 6 |
| Wojciech Doroba | 5 |
| Jozef Topor Madry | 5 |
| Remigiusz Szczerbakiewicz | 5 |
| Boguslav Sieka | 4 |

## Referències

* «Poland» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de novembre 2021. [Consulta: 30 octubre 2021].
* «Sylwetka» (en polonès). tblazusiak.pl. Arxivat de l'original el 1 d’abril 2010. [Consulta: 15 gener 2011].