OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trull de Cal Motxu

El Trull de Cal Motxu és una obra de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Del carrer de sant Isidre s'ha considerat ambient els front edificats de cases unifamiliars, habitatges rurals, que conserven encara els trets arquitectònics essencials de la primera implantació urbana.
Les cases estan arrengleradades al carrer i comparteixen les parets mitgeres. Tenen una amplada d'un o dos cossos (uns 4 o 5 m cada un), i dues plantes d'alçada, connectades per una escala situada a la meitat de la profunditat de la casa. La façana es caracteritza per una entrada espaiosa, necessària per a les tasques agrícoles i unes finestres petites tant la dels baixos com la de la planta pis. A la part del darrere dins la mateixa parcel·la hi havia l'hort. A l'interior de la casa s'hi poden trobar les instal·lacions relacionades amb les tasques agrícoles com és el trull de cal Motxu. Conserva bona part de la maquinària i estris destinats a la producció de vi i oli.

## Història

Els habitatges del carrer de sant Isidre van formar els primers assentaments urbans de Matadepera, junt amb les del carrer de sant Joan, des del darrer terç el segle xviii. Però en aquest cas, les cases s'arrenglaran en el límit de les propietats de can Vinyers i de cal Pratginestós, configurant l'estructura d'aquest carrer. En la vorera nord comencen els establiments de l'any 1786, mentre que la vorera sud no serà fins 1858, quan Pi de la Serra estableix 68.859 pams quadrats que comprenien tota la resta del carrer sant Isidre, tirant avall fins a trobar la travessia, que ja havia estat planificada, avui carretera de Terrassa a l'Antoni Gorina (...) i Riera van construir-hi una era prop de la travessia (...) més amunt un cobert amb premsa, cups i un pou. Aquest trull, avui restaurant va ser el darrer en funcionar al nucli urbà de Matadepera, fins entrada la segona meitat del segle xx.

## Referències

* 1 2 3 «Trull de Cal Motxu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# For Those About to Rock

For Those About to Rock: Monsters in Moscow és una pel·lícula que conté les actuacions en directe de les bandes AC/DC, Metallica, The Black Crowes, Pantera i E.S.T. en el Tushino Airfield de Moscou, durant la implosió de la Unió Soviètica.
El setembre del 1991, pocs dies després del fracàs del Cop d'estat a la Unió Soviètica, més d'un milió i mig de seguidors de música rock van trobar-se a Moscou per gaudir del primer concert de rock a l'aire lliure dins del festival itinerant Monsters of Rock. En el Those About To Rock…We Salute You: Monsters in Moscow es pot comprovar l'esforç que fa realitzar l'Exèrcit Soviètic per tal d'ajornar el concert.

## Llista de cançons
### AC/DC

* "Back in Black" (A. Young, M. Young, Johnson)
* "Highway to Hell" (A. Young, M. Young, Scott)
* "Whole Lotta Rosie" (A. Young, M. Young, Scott)
* "For Those About to Rock (We Salute You)" (A. Young, M. Young, Johnson)

### Metallica

* "Enter Sandman" (Hammett, Hetfield, Ulrich)
* "Creeping Death" (Hetfield, Ulrich, Burton, Hammett)
* "Fade to Black" (Hetfield, Ulrich, Burton, Hammett)

### The Black Crowes

* "Stare It Cold" (C. Robinson, R. Robinson, Cease, Colt, Gorman)
* "Rainy Day Women #12 & 35" (Dylan)

### Pantera

* "Cowboys from Hell" (Anselmo, D. Abbott, V. Abbott, Brown)
* "Primal Concrete Sledge" (Anselmo, Abbott, Abbott, Brown)
* "Psycho Holiday" (Anselmo, Abbott, Abbott, Brown)

### E.S.T.

* "Bully"
# Goksuv

Goksuv (en rus: Гоксув) és un poble de la república del Daguestan, a Rússia. Segons el cens del 2010 tenia 749 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 30 juliol 2022].
* 1 2 Село Ортатюбе на карте
# Can Baldiri

Can Baldiri és una fleca situada al carrer de Pi i Margall de Palafrugell fundada l'any 1856, per iniciativa d'Antoni Ferrer, una activitat de gestió familiar que es manté en l'actualitat. El 29 de juliol de 2014 va rebre el Diploma al mèrit ciutadà que atorga l'Ajuntament de Palafrugell, que va afirmar que «els seus productes són un dels atractius comercials identitaris de la vila i es continua pastant i elaborant el pa amb fórmules pròpies i artesanals, i oferint productes d'alta qualitat». Montserrat Ferrer va ser l'encarregada de recollir el Diploma en nom de l'empresa flequera.

## Referències

* ↑ «Fleca Can Baldiri». Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2016-05-01. [Consulta: 6 març 2016].
* ↑ «Palafrugell reconeix el Centre Fraternal i la fleca Can Baldiri». Diari de Girona, 04-08-2014.
# Zincgartrel·lita

La zincgartrel·lita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la tsumcorita. Rep el seu nom pel seu contingut en zinc i per la seva relació amb la gartrellita.

## Característiques

La zincgartrel·lita és un fosfat de fórmula química PbZn₂(AsO₄)₂·2(H₂O,OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1998. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zincgartrel·lita pertany a «08.CG - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: cassidyita, col·linsita, fairfieldita, gaitita, messelita, parabrandtita, talmessita, hillita, brandtita, roselita, wendwilsonita, zincroselita, rruffita, ferrilotharmeyerita, lotharmeyerita, mawbyita, mounanaïta, thometzekita, tsumcorita, cobaltlotharmeyerita, cabalzarita, krettnichita, cobalttsumcorita, niquellotharmeyerita, manganlotharmeyerita, schneebergita, nickelschneebergita, gartrellita, helmutwinklerita, rappoldita, fosfogartrel·lita, lukrahnita, pottsita i niqueltalmessita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Tsumeb, a la regió d'Otjikoto, Namíbia. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Zincgartrellite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r setembre 2016].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2019. [Consulta: 1r setembre 2017].
# Malaya

«Malaya» té aquests significats:
* Malaya Rata, regió històrica de Ceilan que durant uns segles fou un regne subordinat.
* Malaya, península del sud-est asiàtic, en català Península Malaia o Península de Malaca.
* Muntanyes de Malaya, un lloc de la mitologia hindú.
# Tryssogobius longipes

Tryssogobius longipes és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 27 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: Indonèsia i Papua Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 Larson, H. K. & D. F. Hoese, 2001. A new genus of small gobiid fish (Teleostei, Gobiidae) from the Indo-West Pacific, with description of two new species. The Beagle (Rec. Mus. Art Galleries N. Terr.) v. 17: 27-36.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 2006. Three new species of the gobiid fish genus Tryssogobius from the western and South Pacific. Aqua, 11(3):105-116.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Frontera entre França i Antigua i Barbuda

La frontera entre França i Antigua i Barbuda és la frontera marítima entre Antigua i Barbuda i les illes franceses de Guadeloupe (al nord) i de Martinica (al sud), regions ultraperifèriques de la Unió Europea.
Aquesta és una de les últimes fronteres sobre les que França hauria legislat després de Saint Lucia (març de 1981), Dominica (setembre de 1987) i la Gran Bretanya per Anguilla i l'illa de Montserrat (juny de 1996). Resta per determinar la zona econòmica exclusiva amb els Països Baixos.

## Referències

* ↑ «Signature de l'accord de délimitation maritime entre la France et Antigua-et-Barbuda», 16-03-2017. PDF
* ↑ MARITIME BOUNDARY DELIMITATION BETWEEN ANTIGUA AND BARBUDA AND FRANCE
# Districtes del Gard

Els districtes del Gard són tres:
* Districte d'Alès, amb cap a la sotsprefectura d'Alès.
* Districte de Nimes, amb cap a la prefectura de Nimes.
* Districte de Le Vigan, amb cap a la sotsprefectura de Le Vigan.

## Vegeu també

* Cantons del Gard
# Copa Martini & Rossi

* No s'ha de confondre amb Trofeu Martini & Rossi.
Amb el nom de Copa Martini & Rossi es coneixen diversos partits de caràcter amistós que organitzà el FC Barcelona als anys 40 i 50 i on el Barça s'enfrontà a diversos clubs europeus de renom. Els partits es disputaren al camp de Les Corts.
El vencedor d'aquests partits rebia una copa que havia estat donada per l'empresa italiana de begudes Martini Rossi. Sovint el partit serví també d'homenatge a algun jugador, o per tancar la temporada del club o com a partit de celebració durant les festes de Nadal.

## Historial

| Data | Campió | Resultat | Referències |
| 25 de desembre de 1948 26 de desembre de 1948 | FC Barcelona | FC Barcelona 1 - 1 Akademisk Boldklub FC Barcelona 2 - 1 Akademisk Boldklub | |
| 12 de juny de 1949 | FC Barcelona | FC Barcelona 3 - 1 Futebol Clube do Porto | Homenatge a Josep Escolà |
| 4 de juny de 1950 | FC Barcelona | FC Barcelona 2 - 1 Torino Calcio | |
| 15 de juny de 1952 | FC Barcelona | FC Barcelona 8 - 2 OGC Nice | Homenatge a Ramon Llorens |
| 25 de desembre de 1952 | FC Barcelona | FC Barcelona 5 - 2 Kickers Offenbach | |
| 25 de desembre de 1953 | FC Barcelona | FC Barcelona 3 - 2 FK Austria Viena | |

## Vegeu també

No s'ha de confondre aquesta Copa amb el Trofeu Martini & Rossi, un guardó futbolístic amb el qual la mateixa firma comercial premiava durant la mateixa època al club de la primera divisió espanyola que assolia el millor balanç de gols marcats - gols encaixats durant el campionat.

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1948/12/25/pagina-1/664560/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1948/12/28/pagina-13/34376190/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1949/06/12/pagina-3/664710/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1949/06/13/pagina-4/664715/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1950/06/04/pagina-3/666343/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1950/06/05/pagina-3/666347/pdf.html
* ↑ «Alineando sus primeras figuras». Mundo Deportivo, 15-06-1952. [Consulta: 15 octubre 2012].
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1952/06/17/pagina-20/32816238/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1952/12/25/pagina-1/629635/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1952/12/27/pagina-4/630671/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1953/12/25/pagina-1/637997/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1953/12/27/pagina-5/638005/pdf.html
# Narcís Xarlan

Narcís Xarlan va ser organista a l'església de Verdú l’any 1777, on succeí Roc Gasull (1770-1777). Les seves obres es conserven a l'església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar (CMar) i al fons musical de la Catedral de Tarragona (TarC).

## Obres

* Completes per a 4 v i instr (Fons de l'Església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar - CMar)
* Salve per a 4 v i instr (Fons de l'Església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar - CMar)
* Salm a 12 v (Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona. Arxiu de la Catedral de Tarragona. Fons de la Catedral de Tarragona -TarC)
* Salm a 8v (Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona. Arxiu de la Catedral de Tarragona. Fons de la Catedral de Tarragona - TarC)

## Referències

* ↑ Salis i Clos, Josep Maria. El repertori litúrgic marià a Catalunya a finals del segle xvii. (Les antífones marianes majors de l’M 1168 del “Fons Verdú” de la Biblioteca de Catalunya) (tesi). Barcelona: Universitat Autònoma de Barcelona. Departament d'Art i de Musicologia, 2013, p. 1856.
# Wegahta Gebreyohannes Abera

Wegahta Gebreyohannes Abera (Tigre, segle XX) és una treballadora humanitària etíop.
És una treballadora humanitària. Va fundar Hdrina, una organització que treballa per combatre la desnutrició causada per la guerra a Tigray, portant aliments a campaments de persones desplaçades i ensenyant jardineria urbana. L'entitat, sense ànim de lucre, també treballa per empoderar dones que han recorregut al treball sexual o patit violència sexual en el context bèl·lic. El 2022 va ser inclosa en la llista de les 100 dones més inspiradores per la BBC.

## Referències

* 1 2 3 «Quiénes son las 100 Mujeres influyentes e inspiradoras elegidas por la BBC en 2022 (y cuáles son las 12 de América Latina) - BBC News Mundo». [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ Sabiiti, Daniel. «Rwanda’s Salima Mukansanga Among BBC 100 Women Of The Year 2022» (en anglès americà), 08-12-2022. [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ «Top 100 Music Videos Bolivia» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2023-01-28. [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ «Ons Jabeur dans la liste des 100 femmes de la BBC» (en francès). [Consulta: 28 gener 2023].
# Dèdal de Bitínia

Dèdal de Bitínia (en llatí Daedalus, en grec antic Δαίδαλος "Daidalos") fou un escultor nascut a Bitínia, que va fer, entre d'altres, una estàtua de Zeus (el Zeus anomenat Stratius) a Nicomèdia, molt admirada al seu temps, segons Flavi Arrià i Dionís Periegetes.
Va viure des de l'època d'Alexandre el Gran en endavant.

## Referències

* ↑ 3.Daedalus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 929
# Malaya Rata

Malaya Rata és el nom històric de les àrees de muntanya de Sri Lanka central i fins a la costa occidental de l'illa. Entre el segle V aC i el segle xiii va ser governat per reis locals o nobles sota l'alta sobirania dels reis d'Anuradapura i de Polonnaruwa.

## Història

Malaya Rata fou habitada per tribus com els yaksha, raksha i naga, primers pobladors de Ceilan; sobretot les tribus yaksha i raksha vivien a Malaya Rata i segons el 'Mahavansa' aquestes tribus són els descendents de Pulindayin Kuveni (la reina Kuveni, esposa del primer rei Vidjaya). Algunes inscripcions es troben a Bambaragala, Haragama, Doolwela, Wegiriya, Molagoda, Yanlena, Galabava i Gonawatta. Fin a l'era anterior a Anuradhapura tota Sri Lanka es va dividir en dues parts: Uththara Deshaya i Rohanaya i es pot assenyalar que l'interior del país (que també era anomenat Girimandalaya) tenia una connexió més estreta amb Rohanaya.
Durant el període d'Anuradhapura la zona fou anomenada 'Malaya Deshaya', Malaya Mandalaya, Malaya Rata, o Malaynadu (Malay Nadu). Posteriorment el regne es va dividir en quatre parts: Rajarata, Dakkina Deshaya, Rhohana Deshaya (Ruhunu) i Merukandara (Malaya Rata) i els turons centrals pertanyeren a Merukandara o Malaya Rata. El riu Mahaweli divideix Malaya Rata entre Uththara Malaya i Dakkina Malaya. En el període d'Anuradhapura Uththara Deshaya (o Uththara Malaya) com un estat separat. Després, durant el període del rei Parakramabahu I, les divisions Uththara i Dakkina es van unir i el conjunt es va anomenar Malaya.
Del segle VI al segle xi Malaya Deshaya va ser governada per un príncep titulat el Malaya Raja, però, estava sota l'autoritat (força nominal) dels governants de Anuradhapura i de Polonnaruwa. Però després que els centres administratius del país van canviar cap al sud-oest el interior del país va començar a ser important. Amb el col·lapse del regne de Polonnaruwa, els seus habitants van començar a desplaçar-se cap a Malaya Deshaya i hi va haver un creixement poblacional. Cap al segle xiv, la regió de Malaya, que és la moderna Província Central, va marcar un important punt d'inflexió en la història política de Sri Lanka. Els historiadors suggereixen que aquesta tendència és visible pel desplaçament de la capital del regne singalès a Gampola pel rei Buwanekabahu IV i més tard diversos reis que establiren la seva residència a l'interior del país emportant-se la relíquia de la dent sagrada. La província Central té una estructura de protecció natural contra els atacs enemics i proporcionava suficient protecció als reis per organitzar exèrcits per atacar els enemics i protegir la nació de les invasions. El 1480 el rei Senasammatha Wickramabahu va establir la capital a "Senkadagala" (moderna Kandy).

## Vegeu també

* Història de Sri Lanka

## Referències

* Història de la província Central Arxivat 2016-11-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Tragèdia de Khàrkiv

La tragèdia de Khàrkiv fou l'incendi d'una presó de la NKVD provocada per l'Exèrcit Roig en retirada el 1941. Hi van morir cremats 1.200 presos polítics, inclòs possiblement (tot i que no és segur) l'actor, director i mestre Ivan Iakovlèvitx Iukhimenko. La presó estava situada al carrer Txernixevski, a Khàrkiv (Ucraïna).

## Memorial

El 17 de març del 2012, els ciutadans de Khàrkiv van celebrar per primera vegada un memorial per les víctimes de la tragèdia. Els participants van demanar a la comissió de toponímia de l'Ajuntament de Khàrkiv que s'autoritzi la col·locació d'un monument.

## Referències

* ↑ «Спалені живцем / В.Кисиленко // Газета "Главное". 2012. 10 брезеня». Arxivat de l'original el 2012-07-08. [Consulta: 1r març 2015].
* ↑ Харьковским милиционерам предложили вспомнить Сталина
* ↑ o-pogibshih-v-chest-zhivyh.html В память о погибших. В честь живых!
# Juan Manuel Olarieta Alberdi

Juan Manuel Olarieta Alberdi (Barakaldo, 1955) és un economista i advocat penalista basc que des del 1978 ha exercit com a defensor de represaliats polítics i presos socials. Ha defensat, entre d'altres, activistes dels GRAPO i també ha treballat a escala internacional en els judicis de les Brigades Roges italianes i de la Fracció de l'Exèrcit Roig a la República Federal d'Alemanya. Més recentment, ha format part dels equips de defensa dels rapers Valtònyc i Pablo Hasél.

## Obra publicada

* Los jueces en el banquillo. Antejuicio e impunidad judicial: el caso de las sentencias bondadosas. Madrid: Kaydeda, 1991. ISBN 84-86879-28-0.
* Las leyes de represion del anarquismo a finales del siglo XIX. 2019.

## Referències

* ↑ «Entrevista al abogado Juan Manuel Olarieta» (en espanyol europeu). Lahaine.org, 05-02-2020. [Consulta: 10 febrer 2023].
* ↑ «Si no lluites pels teus drets, no te'ls donarà cap fiscal, cap Constitució ni cap llei». dBalears, 02-04-2018. [Consulta: 10 febrer 2023].
* ↑ Yoldi, José «Detenido durante dos horas un abogado defensor de miembros de los GRAPO» (en castellà). El País [Madrid], 17-06-1988. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Estat de Gràcia - Juan Manuel Olarieta, advocat de Valtònyc: "No es penedeix de res"». Catalunya Ràdio, 20-02-2018. [Consulta: 10 febrer 2023].
* ↑ Vidal, Sabrina. «La sentència de Valtònyc és aberrant, injusta, il·legal, il·legítima i es bota el Codi Penal». Ara, 25-03-2018. [Consulta: 10 febrer 2023].
* ↑ Carrere, Manel; Escribano, Daniel. «El problema de l'amnistia és polític; si hi ha una lluita popular, hi haurà amnistia» Juan Manuel Olarieta». L'Accent, 20-05-2021. [Consulta: 10 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Entrevista a Juan Manuel Olarieta (castellà) a YouTube
# Greenovia

Greenovia és un gènere de plantes amb flor amb 6 espècies, pertanyent a la família de les Crassulaceae. És natiu de les Illes Canàries on creix en altures entre 150 a 2300 m en terrenys volcànics i de vegades a l'ombra. Algunes espècies es troben a Madeira, el Marroc i est d'Àfrica (per exemple en les Muntanyes Semien d'Etiòpia).
Són plantes herbàcies amb fulles suculentes agrupades en rosetes que es tanquen durant els períodes de sequera. Tenen una tija curta i floreixen a la primavera amb flors de color groc. Estan estretament relacionades amb el gènere Aeonium.

## Espècies seleccionades

* Greenovia aizoon
* Greenovia aurea
* Greenovia aureazoon
* Greenovia diplocycla
* Greenovia dodrantalis
* Greenovia gracilis
# Copa Mercosur

La Copa Mercosur fou una competició de futbol organitzada per la CONMEBOL entre els anys 1998 i 2001, essent substituïda per la Copa Sud-americana. Hi participaren clubs del Brasil, Argentina, Uruguai, Paraguai i Xile.

## Campions

| Any | Campió | Finalista |
| 1998 | SE Palmeiras | Cruzeiro EC |
| 1999 | CR Flamengo | SE Palmeiras |
| 2000 | CR Vasco da Gama | SE Palmeiras |
| 2001 | CA San Lorenzo de Almagro | CR Flamengo |

## Referències

* ↑ «Las competiciones oficiales de la CONMEBOL». [Consulta: 19 agost 2015].
* ↑ «Copa Mercosur». [Consulta: 23 desembre 2023].
# Can Monac

Can Monac és una obra del municipi de Teià (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia d'estructura basilical del segle xiv. Presenta un cos central elevat, cobert amb una teulada de dues vessants i el carener perpendicular a la façana principal. Compta amb planta baixa i un pis, mentre que el cos central té dos pisos. Destaca la porta d'arc de mig punt adovellat a la planta baixa i les dues finestres gòtiques del primer pis, amb les llindes treballades en forma d'arc conopial amb lòbuls. La finestra del pis superior, al cos central, té llinda de pedra i brancals de carreus ben escairats i polits.
S'observen diverses espitlleres i la inscripció 1646, data d'una reforma. Destaca també el detall esculpit sobre la dovella clau del portal. El cos dret de la masia correspon a un altr habitatge.

## Història

Primitivament va ser residència d'estiueig de la família Fivaller. Tanmateix a mitjan segle xvii, per enllaç matrimonial d'aquesta família amb els Pol, els Fivaller passaren a ocupar la Casa Pol, tot mantenint la propietat d'ambdues masies fins al segle xix. En aquest segle, per extinció de la branca masculina dels Fivaller, aquesta família emparentava amb els Martorell, actuals propietaris d'aquesta.
Segons consta en una referència documental, sembla que a Teià havia existit el Senyoriu de Les Set Cases, vinclat amb la família Fivaller, i aquesta seria una d'elles.
La masia fou restaurada pel pintor Romà Vallès, qui va adaptar l'antic graner de la part alta com a estudi.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Monac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 agost 2014].
# Wegener

Wegener és el nom dels següents personatges:
* Alfred Wegener (Berlín, 1880 - Eismitte, Groenlàndia, 1930), meteoròleg conegut per proposar la teoria de la deriva dels continents
* Otto Wegener
# Dècima

* Aquest article tracta sobre l'estrofa. Si cerqueu l'impost, vegeu «delme».
La dècima és una estrofa de deu versos isosil·làbics, normalment heptasíl·labs, que segueix l'esquema abbaaccddc. Fou creada al segle xvi per l'escriptor pre-barroc castellà Vicente Espinel (1550-1624), per això també se l'anomena espinela. Aquesta estrofa no permet l'ús del punt entre el vers cinquè i el sisè, a fi d'unir les dues parts que la formen.
En la literatura catalana fou Francesc Vicent Garcia (1582-1623), més conegut com a Rector de Vallfogona, qui primer la va utilitzar. És el cas del poema A una dama, que patint una gran set, li don son galant un gerro d'aigua:
| « | De la caritat vinguí a conseguir finor, puix que he apagat l'ardor a la que me'l causa a mi. Quann ab son preciós robí l'aigua ditxosa tocà ab vislumbres la il·lustrà de resplendor carmesina fent amb sa boca divina lo miracle del Canà. | » |
| — Rector de Vallfogona |||
En el segle XX han treballat aquesta composició autors tan diversos com Josep Maria López-Picó, Llorenç Moyà, Blai Bonet, Llorenç Vidal o Enric Casasses.

## Bibliografia

* BARGALLÓ, Josep. Què és la mètrica. Barcelona. Edicions 62. Proa, 2007
* BARGALLÓ, Josep. Manual de mètrica i versificació catalanes. Barcelona. Editorial Empúries, 2007