OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guilhem de l'Olivier

Guilhem de l'Olivier, també citat amb les formes Gui de l'Olivier o Guiraut de l'Olivier fou un trobador originari d'Arle. Va desenvolupar bona part de la seva activitat artística a les corts de la Llombardia durant la segona meitat del segle xiii. De la seva obra ens han arribar algunes cobles, conegudes amb el nom de coblas esparsas, de caràcter moralitzant. Segons Bartsch-Schultz, aquest trobador podria tractar-se de Guilhem o Uc de Lobevier i, per tant, hauria estat citat com a Guilhem de l'Olivier de manera errònia per Joan de Nòstra Dama.

## Exemples

2.
Fals' amor no si pot dir
per dreg c'amors la nommes,
c'amors autra res non es
mas can benvolen dezir.
Per que no(n) y cap falseza
pus qu'en bontat cap maleza,
si tot s'an trobador dich
fals' amor en lur escrich,
mas dir pot hom: fals semblan trichador
M'a fag mi dons sotz semblansa d'amor.
24.
Escrib trueb en un nostr'actor
c'om por ben cam'jar per melhor;
el pros coms R[aimons] de Toloza
dis una paraula ginhoza
que retrairai per so que no s'oblit:
"e cant yeu aug so que non ai auzit,
et yeu me pes so que non ai pessat".
Vol dir c'om pot mudar sa voluntas
aitantas vetz co au mielhs cosselhar
pot son voler e deu per mielh camjar.

## Referències

* ↑ «Informació». tempestsolutions.com. [Consulta: 13 setembre 2018].
* ↑ «Obres completes de Guilhem de l'Olivier». trobar.org. [Consulta: 13 setembre 2018].
* ↑ Schultz-Gora, Oskar «Die 'coblas triadas' des Guilhem de l'Olivier d'Arle». Provenzalische Studien, I. Schriften der Wissenschaftlichen Gesellschaft in Straßburg [Estrasburg], 37, 1919, pàg. 24–82.
* ↑ Bibliothek des Literarischen Vereins in Stuttgart. 39, 1856.

## Bibliografia

* Schultz-Gora, Oskar, ed. "Die 'coblas triadas' des Guilhem de l'Olivier d'Arle". Provenzalische Studien, I. Schriften der Wissenschaftlichen Gesellschaft in Straßburg, núm.37. Strasbourg: Karl J. Trübner, 1919 (pp. 24–82).

## Vegeu també

* Llista de Trobadors.
# Camporrells (Albesa)

Camporrells és un conjunt d'Albesa (Noguera) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Agrupació de construccions rurals tradicionals situades fora el nucli de població d'Albesa a l'extrem sud del terme municipal, entre el camí de Camporrells.
Es tracta d'immobles vinculats, actualment o en el passat, al món agrari i forestal que cal preservar o recuperar pel seu interès arquitectònic i paisatgístic.

## Referències

* 1 2 «Camporrells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Golf de Mègara

El golf de Mègara (grec: Κόλπος Μέγαρων Kolpos Megaron) és un golf a la part nord del golf de Sarona a la mar Egea. La seva llargada total és d'aproximadament 20 km des del nord-est fins a l'oest i 6 a 10 km d'amplada de nord a sud. Comença amb Hàgioi Theódoroi i a l'est fins al sud del poble de Pakhi, a Mègara, i el petit estret a prop de la Badia de Salamina, i al sud fins a la zona de Lambrinó, a l'Illa de Salamina. Algunes de les localitats a la riba són Hàgioi Theódoroi, Kineta, Pakhi i Kanàkia, a Salamina, així com petites illes com ara Pakhi, Pakhaki («petita Pakhi»), al sud de Pakhi, i Kanaki, a prop de Kanàkia. El cap Petritis cobreix la part del sud-est, formant el límit de la badia, que s'estén fins a la part nord-oriental de l'illa, a prop d'un estret petit.

## Enllaços externs

* Megara Gulf en la pàgina de GTP Travel Pages (anglès) (grec)
# Lapoutroie

Lapoutroie (en welche Lè Peutraille, en alsacià Schnierlàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2014 tenia 1.887 habitants. Pertany a la zona welche d'Alsàcia.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 | 2014 |
| 1.661 | 1.712 | 1.794 | 1.911 | 1.981 | 2.104 | 2.049 | 1.887 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2001 | Hubert Haenel | UMP |
| 2001- | Jean-Marie Muller | |

## Personatges il·lustres

* Marcel Adalbert Laurent (1913-1994) ciclista francès, vencedor de la cursa Bordeus-París
# Yvon Madiot

Yvon Madiot (Renazé, 21 de juny de 1962) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1983 i 1994. La seva principal victòria fou el Campionat de França en ruta de 1986.
És el germà petit de Marc Madiot.
Actualment és director esportiu de l'equip FDJ.

## Palmarès

* 1984
** Campió de França de ciclocròs
** 1r al Gran Premi de Cannes
* 1985
** Campió de França de ciclocròs
** 1r a la Chateauroux-Limoges
* 1986
** Campió de França en ruta
* 1987
** Campió de França de ciclo-cross
* 1991
** 1r al Gran Premi de Cannes

### Resultats al Tour de França

* 1984. 46è de la classificació general
* 1985. 72è de la classificació general
* 1986. 10è de la classificació general
* 1987. 73è de la classificació general
* 1989. 47è de la classificació general
* 1992. 67è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1986. 14è de la classificació general
* 1987. 8è de la classificació general
* 1990. 43è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa d'Yvon Madiot a sitiodeciclismo.net
# Peso convertible

El peso convertible (en espanyol peso cubano convertible o, col·loquialment, chavito) era una de les dues monedes oficials de Cuba, juntament amb el peso cubà.
El codi ISO 4217 és CUC. Normalment s'abreuja $, o CUC$ per diferenciar-lo d'altres tipus de pesos. Se subdivideix en 100 centaus (centavos). D'ús limitat i no oficial des del començament de la dècada del 1990, fou adoptat com a moneda oficial el 8 de novembre del 2004. Només es pot canviar dins mateix de Cuba.
Després d'haver anunciat, l'octubre del 2013, un programa d'unificació monetària, el govern cubà va confirmar el desembre d'aquell mateix any l'eliminació del CUC de manera gradual.

## Història

Del 1993 al 2004, l'economia cubana funcionava, d'una banda, amb el peso cubà, usat majoritàriament pels ciutadans cubans com a moneda de canvi per als béns de primera necessitat, i d'altra banda amb el dòlar dels Estats Units (USD) en combinació amb el peso convertible (CUC), d'ús en el sector turístic i en articles de luxe.
El novembre del 2004 el govern cubà va retirar els dòlars de la circulació, com a represàlia per les darreres sancions dutes a terme pels Estats Units. Després d'un curt període d'una setmana en què els dòlars nord-americans es van poder continuar canviant per pesos convertibles en termes paritaris com abans (1 USD = 1 CUC), es va imposar una comissió del 10% sobre el canvi dels dòlars, amb què el govern dificultava la circulació de la moneda nord-americana a l'illa, a partir de llavors amb un canvi molt desfavorable i, alhora, aconseguia reunir la majoria dels dòlars que corrien entre la població, que quedaven dipositats a les arques de l'estat com a divisa forta.

## Monedes i bitllets

Emès pel Banc Central de Cuba (Banco Central de Cuba), en circulen monedes d'1, 5, 10, 25 i 50 centaus i d'1 i 5 pesos, i bitllets d'1, 3, 5, 10, 20, 50 i 100 pesos.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 1,13547 CUC (28 de gener del 2015)
* 1 USD = 1,00000 CUC (28 de gener del 2015)

## Referències

* ↑ «Cuba confirma que eliminará el CUC, el peso equiparable al dólar» (en castellà). El Comercio, 20-12-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-23 [Consulta: 21 desembre 2013].

## Enllaços externs

* «Banco Central de Cuba (BCC) (Banc Central de Cuba)» (en castellà, anglès). Arxivat de l'original el 2018-03-15. [Consulta: 29 abril 2018].
# Guilhem d'Azylach

Guilhem d'Azylach (també escrit: Guillem d'Azylach, Guillem d'Aillac, Guillermo de Allac o Guillén d'Allaco) (? - ?) fou mestre de l'orde del Temple a la Corona d'Aragó des del 1221 al 1223.

## Llinatge

Desconegut

## Biografia

Present durant el matrimoni entre Jaume I d'Aragó i Elionor de Castella.

## Bibliografia

* Llista dels Mestres del Temple a Aragó i Catalunya, pàg 58
* The Templars in the Corona de Aragon
Guilhem d'Azylach :
| Càrrec de govern |||
| Precedit per: Guillem de Mont-rodon | Mestre de l'Orde del Temple a Aragó i Catalunya (Llista de mestres de l'Orde del Temple a Aragó i Catalunya) (1221–1223) | Succeït per: Rupert de Puig-Guigone |
# Cajamurcia

Cajamurcia és una caixa d'estalvis murciana. Forma part del nou Grup Banc Mare Nostrum (Cajamurcia, Caixa Penedès, Caja Granada i Sa Nostra), fusió realitzada mitjançant el Sistema Institucional de Protecció (SIP).

## Referències

* ↑ «La SIP de Caixa Penedès ja té nom: Banc Mare Nostrum». Economia Digital, 01-01-2010. Arxivat de l'original el 4 de juliol 2010. [Consulta: 17 octubre 2010].

## Vegeu també

* Confederació Espanyola de Caixes d'Estalvis
* Joan Caellas Fernández
# Síndrome de Lynch

La síndrome de Lynch (o càncer colorectal hereditari no associat a poliposi, sovint denominat per l'abreviatura en anglès HNPCC) és un trastorn genètic autosòmic dominant que té un alt risc de càncer de còlon, així com altres tipus de càncer, incloent el càncer d'endometri (el segon més comú en aquesta síndrome), ovari, estómac, intestí prim, tracte hepatobiliar, les vies urinàries altes, cervell i pell. El major risc d'aquests càncers es deu a mutacions hereditàries que alteren la reparació d'ADN. És un tipus de síndrome de càncer familiar.

## Referències

* ↑ Kastrinos F, Mukherjee B, Tayob N, et al. «Risk of pancreatic cancer in families with Lynch syndrome». JAMA, 302, 16, 01-10-2009, pàg. 1790–5. DOI: 10.1001/jama.2009.1529. PMID: 19861671.
# Giovanni Battista Bertani

Giovanni Battista Bertani (1516-1576) fou un pintor i arquitecte italià del Renaixement.
Alumne de Giulio Romano, va treballar en el taller ducal de pintura de Màntua, va ser promogut després de la mort de Romano per al càrrec de prefecte dels estudis ducals. Pintors que el van ajudar en els últims anys de la seva vida, inclouen el seu germà Domenico, així com Battista del Moro, Geronimo Mazzuola, Paolo Farinato, Domenico Brusasorci, Giulio Campi i Paolo Veronese. D'ell es diu que va completar una traducció parcial de l'obra de Vitruvi.

## Referències

* Lanzi, Luigi. Thomas Roscoe (translator). History of Painting in Italy; From the Period of the Revival of the Fine Arts to the End of the Eighteenth Century. II. London; Original from Oxford University, Digitized January, 2007: Henry G. Bohn, 1847, p-334–335. (anglès)
* Ticozzi, Stefano. Dizionario degli architetti, scultori, pittori, intagliatori in rame ed in pietra, coniatori di medaglie, musaicisti, niellatori, intarsiatori d'ogni etá e d'ogni nazione' (Volume 1). Gaetano Schiepatti; Digitized by Googlebooks, Jan 24, 2007, 1830, p. 221. (italià)

## Enllaços externs

* The engravings of Giorgio Ghisi, un catàleg de l'exposició: text complet del Museu Metropolità d'Art, que conté material sobre Giovanni Battista Bertani. (veure índex)
# La Mina de Can Francisco

La La Mina de Can Francisco és una obra de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La mina de Can Francisco alberga una extensió d'uns 150 metres de profunditat aproximadament.
La mina ha estat profundament excavada i habilitada amb una cobertura en la qual es poden distingir tres tipus de voltes diferents. Així el primer tram que correspon amb l'inici del recorregut i que simultàniament és el més llarg, disposa d'una volta de quart d'esfera de rajola. El segon tram intermedi, que és el més curt, està dotat d'una volta de canó o de mig punt de rajola. El tercer tram que respon al final del recorregut i que contempla una extensió mitjana disposa d'una volta de quart d'esfera de rajola. Finalment trobem el que podríem definir com un quart tram, però que no ha estat excavat i en el qual s'observa la pedra primigènia de la muntanya.

## Història

Al final del segle xviii el mas Pixarrelles era propietat de l'Hospici de Girona. Aquesta institució, juntament amb els propietaris de can Sabench, va promoure un projecte d'irrigació de la plana que incloïa la construcció de dos molins. Van projectar que l'aigua que s'agafaria al Pla de Canet i, conseqüentment, van començar la construcció d'una mina que travessés la muntanya i arribés fins a la Cellera.
La mina es va començar a construir per les dues bandes, i les obres van ser dirigides en un primer moment per un frare caputxí, i més tard per un enginyer militar de Figueres. Amb la invasió francesa es va aturar el projecte i ja mai més no es va tornar a recuperar. D'aquell ambiciós projecte, que va costar la vida a més d'un treballador, avui encara es poden contemplar les dues boques d'entrada.
En origen el projecte - iniciat a finals del segle xviii (1786-88) i culminat en el 1850- tenia previst que les dues boques es trobessin, però al final no va ser així, per dos motius, ja sigui per la manca o error de precisió en els càlculs o per l'esfondrament del sostre.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Mina de Can Francisco». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2017].
# Yvone Kane

Yvone Kane és una pel·lícula coproducció de Moçambic, Brasil i Portugal de 2014 dirigit per Margarida Cardoso. Fou protagonitzada per Beatriz Batarda, Irene Ravache, Samuel Malumbe i Gonçalo Waddington. La pel·lícula fou llançada al Festival de Rio el 29 de setembre de 2014 i estrenada als cinemes portugueses el 26 de febrer i als cinemes moçambiquesos el 21 de setembre de 2015.

## Repartiment

* Beatriz Batarda com Rita
* Irene Ravache com Sara
* Samuel Malumbe com Gabriel
* Gonçalo Waddington com João
* Mina Andala com Yvone
* Óscar de Brito com Assistent de Bord
* Maria Helena com Graa
* Herman Jeusse com Jaime
* Francilia Jonaze com Mare Superiora
* Adriano Luz com Alex
* Mário Mabjaia com Eduardo
* Iva Mugalela com Cassilda

## Reconeixements

Llista de premis i nominacions :
| Any | Premi | Categoria | Destinataris i nominats | Resultat |
| 2014 | Festival de Cinema Luso-Brasiler de Santa Maria da Feira | Millor Actriu | Beatriz Batarda | Guanyador |
| 2014 | Festival de Cinema de les Nits Negres de Tallinn | Gran Premi | Margarida Cardoso | Nominat |
| 2015 | Premis Áquila | Millor Pel·lícula | | Nominat |
| 2015 | Premis Áquila | Millor Actriu Principal | Beatriz Batarda | Nominat |
| 2015 | Premis Áquila | Millor Actriu Secundària | Irene Ravache | Nominat |
| 2015 | Premis Áquila | Millor Realitzador | Margarida Cardoso | Nominat |
| 2015 | Premis Áquila | Millor Argument | Margarida Cardoso | Nominat |
| 2016 | Prémios Autores de 2016 | Millor Argument | Margarida Cardoso | Guanyador |
| 2016 | | Millor Pel·lícula | | Guanyador |

## Referències

* ↑ AdoroCinema. «Yvone Kane» (en portuguès), 11-08-2015.
* ↑ MPC Filmes. «Yvone Kane» (en portuguès), 11-08-2015.
* ↑ Midas Filmes. «Yvone Kane» (en portuguès), 11-08-2015.
* ↑ Cadó, Milena. «Yvone Kane estréia internacionalmente no Festival do Rio». Laboratório de Editoração Eletrônica, 2 outubre 2014. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ Lusa. «Margarida Cardoso tem novo filme». Correio da Manhã, 22-02-2015.
* ↑ Notícias. «Em Maputo e Matola: Filme “Yvone Kane” estreia em Setembro», 31-08-2015.
* ↑ Televisão de Moçambique. «Em Maputo e Matola: Filme “Yvone Kane” estreia em Setembro», 31-08-2015. Arxivat de l'original el 2015-09-28. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ Lusa. «Beatriz Batarda eleita Melhor Atriz no Festival de Cinema Luso-Brasileiro». SAPO Mag, 15-12-2014.
* ↑ Lusa. «Filme de Margarida Cardoso "Yvone Kane" em competição em festival na Estónia». Rádio e Televisão de Portugal, 19-11-2014.
* ↑ «Prémios Áquila». Prémios Áquila. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ «Prémio Autores 2016 da SPA... Os Vencedores - Glam Magazine», 15-04-2016. Arxivat de l'original el 2016-04-15. [Consulta: 2 agost 2021].

## Enllaços externs

* Trailer a Youtube
* Yvone Kane - Lloc web oficial
# Pere Carbonell

Pere Carbonell és el nom dels següents personatges:
* Pere Carbonell Amengual (Palma, 1969), pescador de pesca submarina mallorquí
* Pere Carbonell i Fita (Barcelona, 1916), activista polític català, militant del Front Nacional de Catalunya
* Pere Carbonell i Huguet (Sarrià, 1850 – Barcelona, 1927), escultor català
* Pere Miquel Carbonell i Soler (Barcelona, 1434 - 1517), historiador, humanista, notari i poeta
# Stumpffia gimmeli

Stumpffia gimmeli és una espècie de granota que viu a Madagascar.

## Referències

* Glaw, F. & Vences, M. 2004. Stumpffia gimmeli. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 5 d'abril del 2008.
# Guatlla pintada de Robinson

La guatlla pintada de Robinson (Turnix olivii) és una espècie d'ocell de la família dels turnícids (Turnicidae) que habita al nord de Queensland, en Austràlia.

## Referències

* ↑ Guatlla de Robinson a CERCATERM Rev. 19/02/2012
# Raroia

Raroia és un atol de les Tuamotu, a la Polinèsia Francesa. Administrativament és una comuna associada a la comuna de Makemo. Està situat a 770 km al nord-est de Tahití i a 6 km al sud-oest de Takume.

## Geografia

L'atol és de forma ovalada, de 43 km de llarg i 14 km d'ample. La superfície total és de 20 km² més 359 km² de la llacuna. La corona de corall està trencada en més de cent illots o motus. Només tres tenen una allargada de més de quatre quilòmetres. Disposa d'un pas navegable a l'interior de la llacuna situat a l'oest.
La vila principal és a l'illot Garumaoa, situada prop de l'únic pas obert. La població total era de 219 habitants, al cens del 2002, en descens degut a l'emigració.

### Economia

Les principals activitats són la perlicultura i la recol·lecció de copra. La pesca és per l'autoconsum. Des dels anys 1990 la producció de copra va disminuir per la baixa demografia. En canvi, el cultiu de perles ha tingut un desenvolupament moderat degut a l'amplitud de la llacuna on hi ha una quinzena de granges de cultiu.

### Infraestructues

El turisme està poc desenvolupat i no disposa d'aeroport ni carreteres. El desembarcador de la llacuna només té un metre de profunditat. En cas d'urgència es fa servir l'aeròdrom de Takume situat a una hora en llanxa ràpida.
Disposa d'una escola de primària. Per la secundària s'han de desplaçar a Makemo, i per estudis superiors a Papeete. Des del 2002 hi ha telèfon i internet.

## Història

Segons les tradicions orals, l'atol va ser poblat al segle xv. El primer colonitzador en va ser Tane Ariki, provinent de les illes Marqueses. La seva família va regnar sobre Raroia i Takume durant tres segles.
El primer europeu que el va descobrir, el 14 de febrer del 1605, va ser Pedro Fernández de Quirós que el va anomenar La Fugitiva. El 1820 va ser redescobert per Fabian von Bellingshausen que li va posar el nom del general rus Barclay de Tolly.
L'any 1947 es va fer famós per la història de la Kon Tiki. El noruec Thor Heyerdahl va construir un rai tradicional de fusta i bambú, semblant als que utilitzaven els inques per desplaçar-se pel llac Titicaca. Per demostrar que era possible la navegació prehistòrica i el poblament de la Polinèsia des d'Amèrica, va fer un viatge de cent-i-ú dies des del Perú fins a Raroia.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
# Giovanni Battista Belluzzi

Giovanni Battista Belluzzi, conegut també com a Giovanni Battista di Bartolomeo Bellucci, Giovan Battista Bellucci o Il Sanmarino (Ciutat de San Marino, 27 de setembre de 1506 — Montalcino, 1554) va ser un arquitecte sanmarinès.

## Biografia

Nat a San Marino, a l'edat de 18 anys son pare el va enviar a Bolonya, per esdevenir comerciant sota la guia de Bastiano di Ronco.
Dos anys després va tornar a San Marino, on va dedicar-se al comerç de llana. La seua primera muller va morir poc després del casament. La seua segona muller era filla de Girolamo Genga (1467-1551). Va viure amb ella i amb el seu sogre, ensinistrant-se amb ell en l'art de l'arquitectura. L'any 1541 morí la seua segona muller, que va deixar dos fills.
L'any 1543, Giovanni va ser reclamat al servei de Cosme I de Mèdici, Gran Duc de Toscana, com a enginyer. Va projectar les fortificacions de Florència, Pistoia, Pisa, San Miniato i l'anomenat "Bastió Mediceu", avui incorporat a l'Hospital de Sant Josep, a Empoli, i va escriure un llibre d'arquitectura militar. Va ser ferit al setge de Montalcino, en el curs de la batalla entre el Gran Ducat de Toscana i la ciutat de Siena, i arran de les ferides va morir al Fort dell'Aiuola.

## Bibliografia

* Istituto della enciclopedia italiana, Dizionario biografico degli Italiani, Roma, Istituto della enciclopedia italiana, 1960.
* Thieme, Ulrich and Felix Becker, Allgemeines Lexikon der bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart, Rispanta dell'edizione 1907, Lipsia, Veb E.A. Seemann Verlag, 1980-1986.
* Ticozzi, Stefano. Dizionario degli architetti, scultori, pittori, intagliatori in rame ed in pietra, coniatori di medaglie, musaicisti, niellatori, intarsiatori d'ogni etá e d'ogni nazione' (Volume 1). Gaetano Schiepatti; Digitalitzat per Googlebooks, 24 de gener de 2007, 1830, page 138.
* Vasari, Giorgio, Le vite de' più eccellenti pittori, scultori e architettori
# Akrotiri

«Akrotiri» té aquests significats:
* Akrotiri i Dekélia, bases sobiranes del Regne Unit a Xipre.
* Badia d'Akrotiri, badia del sud de Xipre.
* Península d'Akrotiri (Xipre), envoltada per la Badia d'Akrotiri i la Badia d'Episkopi.
* Akrotiri (Xipre), vila de les bases sobiranes d'Akrotiri i Dekélia.
* Llac d'Akrotiri, llac salat de les bases sobiranes d'Akrotiri i Dekélia.
* RAF Akrotiri, base militar britànica de la Royal Air Force a Xipre.
* Akrotiri (Creta), una península i vila de l'illa de Creta, al sud de Grècia.
* Akrotiri (Santorí), un jaciment arqueològic de l'edat de bronze a l'illa de Santorí, associat amb la civilització minoica.
# Wang Yihan

Wang Yihan (Xangai, 18 de gener de 1988) és una jugadora professional de bàdminton de la Xina i la campiona individual del món. Wang va començar la seva carrera amb el seu entrenador, Wang Pengren als nou anys. Va ser seleccionada per a l'equip junior el 2004, i després d'haver estat promoguda al primer equip el 2006 va començar a brillar en els grans torneigs. A l'octubre de 2009 va ser la millor classificada dels individuals femenins al món. Actualment està dirigida per Zhang Ning, dues vegades medallista d'or olímpic.

## Referències

* ↑ «王仪涵 Wang Yihan» (en xinés). Badmintoncn.com. [Consulta: 19 març 2009].
* ↑ «南方都市报：王仪涵是下一站天后?» (en xinés). China News, 26-09-2008 [Consulta: 19 març 2009].
# Cholpon (cràter)

Cholpon és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 6,3 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim kirguís, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Cholpon». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Stuff

* Aquest article tracta sobre la revista. Vegeu-ne altres significats a «Stuff.co.nz».
Stuff és una revista d'entrevistes, reportatges gràfics i articles dirigida a un públic principalment masculí. Publicada per l'empresa Dennis Publishing, Stuff és la revista germana de Maxim i el seu objectiu de públic són homes d'entre 18 i 30 anys.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la revista Stuff al Regne Unit (anglès)
* Pàgina oficial de la revista Stuff a França Arxivat 2016-05-19 a Wayback Machine. (francès)
Viccionari
# El Mas Nou

El Mas Nou és una obra de Rupià (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un mas amb teulada a quatre aigües pel que fa al cos principal. A la resta dels cossos la coberta és a dues agües. La volumetria del mas és de planta baixa i un pis, amb un petit altell al cos principal on es forma la coberta a quatre vessants.
Actualment té les façanes amb diferents acabats, algunes estan sense arrebossar -amb la pedra, llindes i muntants d'obertura vistos- altres parts estan arrebossades, fruit de diverses intervencions i arranjaments.
Hi ha un cobert aïllat amb coberta de teula que fa funció de garatge.
Anys de construcció 1810-1830

## Referències

* 1 2 3 4 «El Mas Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 gener 2019].