OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Loteries de Catalunya

Loteries de Catalunya coneguda fins al 2007 com a Loto Catalunya i fins al 2021 com a Loteria de Catalunya, és una empresa pública de jocs d'apostes adscrita al Departament d'Economia i Hisenda de la Generalitat de Catalunya.
Els ingressos de la recaptació de Loteries de Catalunya es destinen al finançament de serveis socials. La venda de loteria catalana es realitza a través d'una xarxa de quasi 2.100 establiments autoritzats que es troben en més de 400 municipis de tot el país, com ara estancs, quioscos o bars. Els premis repartits per Loto Catalunya no tributen en l'IRPF.

## Història

Loteries de Catalunya va començar a funcionar amb el nom Loto Catalunya el 27 d'abril del 1987, amb la posada a la venda d'un sistema de loteria ràpida basat en un "rasca i guanya" anomenat Loto Ràpid. La primera sèrie constava de 30 milions de butlletes i assegurava 1.350 milions de pessetes en premis. El 15 d'octubre del 1987 va sortir un nou sorteig anomenat Lotto 6/49 que es realitzava els dimecres i els dissabtes. Amb el pas del temps Loto Catalunya ha llençat uns altres sortejos com ara Trio (1988), Súper 10 (1990), Loto Express (1993), Supertoc (1994), la Grossa de Cap d'Any (2013) o la Grossa de Sant Jordi (2017).

## Sorteigs

* Loto Ràpid
* Lotto 6/49
* Trio
* Loto Express
* Supertoc
* Grossa de Cap d'Any
* Grossa de Sant Jordi

## Recaptació

Recaptacions anuals en milers d'euros:
| Any | Grossa de Cap d'Any | Grossa de Sant Jordi | Loto Ràpid | Lotto 6/49 | Trio | Super 10 | Loto Express | Supertoc (bingo) | Binjocs (joc electrònic) | Total |
| 2011 | | | 4.866 | 21.090 | 4.075 | 4.075 | 15.715 | 14.480 | 156.413 | 216.640 |
| 2012 | | | 5.060 | 18.126 | 3.648 | 3.648 | 13.080 | 13.378 | 144.651 | 197.943 |
| 2013 | 25.285 | | 4.701 | 14.644 | 3.309 | 3.309 | 10.032 | 13.102 | 114.466 | 185.539 |
| 2014 | 23.980 | | 4.386 | 13.003 | 3.284 | 3.284 | 9.009 | 11.314 | 116.709 | 181.685 |
| 2015 | 22.909 | | 3.688 | 12.626 | 3.124 | 3.124 | 8.154 | 10.467 | 138.287 | 199.255 |
| 2016 | 20.503 | | 3.631 | 12.067 | 2.977 | 2.977 | 6.403 | 10.147 | 144.965 | 200.693 |
| 2017 | 28.105 | 6.146 | 3.459 | 11.501 | 2.813 | 2.813 | 6.062 | 9.553 | 131.733 | 199.479 |
| 2018 | 30.508 | 6.487 | 4.741 | 14.769 | 2.167 | 813 | 5.887 | 8.496 | 109.888 | 183.756 |

## Referències

* ↑ «El Parlament convalida el Decret llei d'ordenament del joc de loteria de la Generalitat per adequar-lo a la nova forma jurídica i organitzativa». [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ «Punts de venda». Loteria de Catalunya. Arxivat de l'original el 11 de desembre 2008. [Consulta: 18 maig 2009].
* ↑ Primer dia de venda de la Loto Ràpid Arxivat 2013-11-06 a Wayback Machine.TV3.cat, video
* ↑ Presentació de la Lotto 6/49 Arxivat 2013-11-06 a Wayback Machine.TV3.cat
* ↑ Catalunya tindrà la seva pròpia rifa de Nadal: la Grossa de Cap d'Any, 324.
* ↑ «Loteria de Catalunya». Arxivat de l'original el 2017-04-19. [Consulta: 30 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Loteries de Catalunya
# Aridai Cabrera Suárez

Aridai Cabrera Suárez (Las Palmas de Gran Canària, Província de Las Palmas, 26 de setembre de 1988), és un futbolista canari. Juga de davanter i el seu actual equip és la Villa Santa Brígida.
El 2010 arriba el RCD Mallorca procedent de l'Universidad de Las Palmas CF. El juliol de 2012 fitxa pel Girona FC per a les dues següents temporades. El gener de 2013 rescindeix el contracte amb l'equip gironí i s'incorpora al filial del Real Betis Balompié. El juny de 2014 i en la fase final d'ascens a 2a A amb L'Hospitalet va ser fitxat pel CE Sabadell per a la temporada 2014-15.

## Referències

* ↑ «Fitxa del jugador al web de la LFP». Web. Lliga de Futbol Professional. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ «Ariday Cabrera Suárez ficha por el Mallorca». El Mallorca. [Consulta: 14 juny 2010].
* ↑ «Ariday nuevo jugador del Girona FC». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 28 juny 2014].

## Enllaços externs

* Aridai Cabrera Suárez a BDFutbol
* Aridai Cabrera Suárez, Fitxa a Soccerway
# Arica (pel·lícula)

Arica és una pel·lícula documental sueca del 2020 dirigida per Lars Edman i William Johansson Kalén, que mostren la investigació sobre els abocaments tòxics a la ciutat xilena Arica. La cinta denuncia les conseqüències en la salut pels seus habitants i analitza la responsabilitat de la multinacional sueca Boliden. El codirector Lars Edman, suec d'origen xilè, es va interessar pel cas el 2009 i la seva recerca va acabar portant l'empresa als tribunals. Ha estat subtitulada al català per als cinemes i plataformes. TV3 la va emetre el 8 d'octubre de 2024 doblada al català, però mantenint la versió original de les intervencions en castellà.

## Referències

* ↑ «Review: Arica» (en anglès). Cineuropa. [Consulta: 20 gener 2022].
* ↑ Pena Dopazo, Lúa. «Los 800 chilenos que llevaron a juicio a una de las mineras más importantes del mundo (y perdieron)» (en castellà). eldiario.es, 15-01-2022. [Consulta: 20 gener 2022].
* ↑ ««Arica», el documental sobre el juicio a una minera sueca que envenenó a Chile» (en castellà). El Mostrador, 28-01-2021. [Consulta: 20 gener 2022].
* ↑ «Arica». Cinema en català.
* ↑ «Sense ficció - Arica, un poble enverinat». CCMA. [Consulta: 10 octubre 2024].
# Apogon dovii

Apogon dovii és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des de Mèxic fins al Perú.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Apogon dovii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Günther, A. 1862. On a collection of fishes sent by Capt. Dow from the Pacific Coast of Central America. Proceedings of the Zoological Society of London. 1861 (pt 3): 370-376.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Arquimbald III de Borbó

Arquimbald III de Borbó, anomenat "el Jove" o "el Blanc", (c.1000 - 16 d'agost de 1078) va ser senyor de Borbó de 1035 fins a la seva mort. Era fill d'Arquimbald II, senyor de Borbó, i Ermengarda.
Va dirigir les seves ambicions territorials cap a Montluçon i controlà La Chapelaude, on va concedir la seva protecció al priorat fundat pels monjos de l'abadia de Saint-Denis el 1060, Murat i Montcenoux prop de Villefranche-d'Allier, on fundà al 1048 una col·legiata dependent del capítol de canonges de Saint-Ursin de Bourges. Els senyors de Borbó van descuidar Souvigny malgrat que l'abat Odiló, va morir l'1 de gener de 1048, va triar ser enterrat al costat de Maiol de Cluny.
Va morir el 1078 i va ser enterrat a l'església de Le Montet
Arquimbald III es va casar amb una dona anomenada Beletruda i posteriorment amb una tal Àurea. Del primer matrimoni tingué quatre fills:
* Arquimbald IV de Borbó, senyor de Borbó
* Albuí, enterrat a Saint-Pourçain-sur-Sioule
* Gerard
* Una filla

## Bibliografia

* André Leguai, Histoire du Bourbonnais (« Que sais-je ? », n° 862), Paris, Presses universitaires de France, 1960.
* Anthony Stokvis, Manuel d'histoire, de généalogie et de chronologie de tous les États du globe, depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours, préf. H. F. Wijnman, éditions Brill Leyde 1889, réédition 1966, Volum II, cp II

## Referències

* Arquimbald III de Borbó a Foundation for Medieval Genealogy
# Apríate

Apríate (en grec antic Άπριάτη, "la donzella sense rescat"), va ser, segons la mitologia grega, una heroïna de Lesbos que va ser estimada per Tràmbel, fill de Telamó.
Ella no va correspondre als requeriments de Tràmbel, i aquest va decidir raptar-la, quan la noia passejava per la platja amb les seves serventes, en un terreny propietat del seu pare. La jove s'hi va resistir, i Tràmbel la va llençar al mar. Una tradició diferent diu que la noia es va llançar a l'aigua per pròpia voluntat. Però sigui com sigui, va morir ofegada. Poc després Tràmbel va ser castigat pels déus i va morir a mans d'Aquil·les.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 39. ISBN 9788496061972.
# José María Giménez Pérez

José María Giménez Pérez (25 d'abril del 1980), conegut com a Chema, és un futbolista valencià que juga pel Xerez CD en la segona divisió espanyola, en la posició de porter.

## Carrera futbolística

Nascut el 1980 a Oriola, Chema va començar la seva carrera amb conjunts modestos i amateurs, sent transferit en la temporada 2006–2007 al Xerez CD, en la segona divisió.
Reserva en els seus primers dos anys (sent la segona opció pel francès Stéphane Porato en la segona temporada), ell després va esdevenir titular indiscutible, jugant uns 41 partits pel conjunt andalús i ajudant a l'equip a arribar a la primera divisió per primera vegada en la seva història.
En La Liga, ell va estar de substitut del brasiler Renan, recentment fitxat del València CF; el seu primer partit a primera va ser el 7 març del 2010, en una victòria 4 a 2 contra el Màlaga CF; després de retenir el seu lloc en els següents dos partits, ell va patir una lesió.

## Enllaços externs

* Perfil al Xerez CD (castellà)
* Perfil a BDFutbol (anglès)
* Perfil al Futbolme (castellà)
# Can Baiona (Corbera de Llobregat)

Can Baiona és una masia de Corbera de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de dues plantes que conserva la part essencial originària de la casa. Té un cos adossat amb arcades i a la part posterior una construcció amb dues plantes, més moderna.
Es troba prop del camí antic de Corbera a Sant Andreu de la Barca. La façana ofereix una bella mostra en el seu portal rodó i les finestres de la mateixa època amb pedra vermella de Corbera.

## Història

Ve ja documentada la masia a la concòrdia del 1576, entre mossèn Llorenç Micó i el baró de Corbera, el magnífic Francesc de Corbera.
Fa més de 400 anys que el llinatges dels Xancó porta la masia i els conreus. El 1933 obtingué una menció honorífica de l'Institut de Sant Isidre (I. A. C. de S. I.) sobre un concurs de masies centenàries, el tercer premi i diploma fou per a Josep Xancó i Massana, masover de Can Baiona. Feia llavors 350 anys que la família Xancó duia la masoveria.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Baiona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «Can Baiona». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Read

«Read» té aquests significats:
* Read Township, municipi del Comtat de Butler (Nebraska, EUA)
* Angel McCallum Read (Ontario, Canadà), compositor i pianista canadenc
* Justin Read, astrofísic britànic
* Kieran Read (Papakura, Auckland, 1986), jugador de rugbi neozelandès
* Phil Read (Luton, Bedfordshire, 1 de gener de 1939) és un antic pilot de motociclisme anglès
Viccionari
# Deustesalvet

Deustesalvet (Pisa, segle XII - segle XII) fou un arquitecte anònim conegut per haver construït la part inferior del Baptisteri de Pisa a la Piazza dei Miracoli, com testifica una inscripció als pilars interns de l'edifici, que té data de 1153:
El baptisteri, el continuà més d'un segle després Nicola Pisano i fou conclòs al s. XIV pel seu fill Giovanni Pisano.
Alguns historiadors concorden que en època de Deustesalvet el baptisteri tenia la coberta i que les intervencions de Nicola i Giovanni se'n feren a la superfície externa, amb el coronament semiesfèric més aviat tardà. La característica cúpula de con a l'inrevés, visible des de dins, devia ser una peculiaritat de l'edifici fins al s. XII, ja que cita la rotonda de l'Anàstasi de la basílica del Sant Sepulcre de Jerusalem, segons la reconstrucció de l'any 1148. Pisa llavors mantenia intercanvis amb Terra Santa, i era un punt d'embarcament per a pelegrins. Sembla, però, que el projecte originari de Deustesalvet s'assemblaria molt més al seu treball precedent, l'església del Sant Sepulcre, però després, quan Nicola i Giovanni en continuaren el baptisteri, hi afegiren la cúpula, els arcs i pinacles d'estil gòtic.
Un altre treball d'atribució certa n'és l'església del Sant Sepulcre, també de Pisa, on signa fabricator, és a dir, constructor. També aquesta arquitectura tenia una forta relació amb Terra Santa, pel nom i l'estructura circular, almenys de la planta interna, i en la coberta amb cúpula.
Entre les dues obres Deustesalvet passà de constructor a magister, per això se suposa que perfeccionaria la seua professió en una escola, versemblantment en la de la Seu de Pisa.
Deustesalvet és el tercer arquitecte de la Piazza dei Miracoli del qual es coneix el nom, després de Buschetto i Rainaldo, autors de la Seu, i l'anònim mestre que projectà la Torre inclinada. Alguns atribueixen la torre a Deustesalvet, a partir d'algunes analogies arquitectòniques o la presència d'una marca en una de les torres marines del Port de Pisa ben visible, que, realitzades després de 1150, podien ser una signatura eloqüent per als contemporanis: això pressuposariia que Deustesalvet fos l'arquitecte de les torres.
També se li atribueix:
* La capella de Santa Àgata, 1132
* Algunes parts de les muralles de Pisa (des de 1154-55)
* El campanar de l'església de Sant Nicolau, 1170

## Bibliografia

* PIERO PEROTTI, Breu storia della Torre vaig donar Pisa, Pacini editore, Pisa 2003.
# Fàbrica de Llana (la Seu d'Urgell)

Fàbrica de Llana és una obra de la Seu d'Urgell (Alt Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici aïllat situat als afores de la Séu d'Urgell. En el Camí de la Seu, en direcció a Castellciutat, hi ha un desviament a l'esquerra, on se situen diverses edificacions com l'Hotel la Glorieta o la Fàbrica de Llana. Es tracta d'una zona anomenada Horts del Molí Vell, a la vorera del riu La Valira. La situació més pròxima al rec fou utilitzada per l'emplaçament de la pròpia fàbrica, podent utilitzar així l'energia del mateix.
Es tracta d'una construcció en pedra i morter de planta rectangular.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica de Llana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# George de Lacy Evans

Sir George de Lacy Evans (anglès: De Lacy Evans) (comtat de Limerick, 1787 - Londres, 9 de gener de 1870) va ser un general de l'exèrcit britànic, comandant de la Legió Auxiliar Britànica, i que va servir en quatre guerres en què les tropes del Regne Unit van participar en el segle xix. Posteriorment va ser un membre del Parlament.

## Referències

* ↑ Mansfield, Nick. Soldiers as Workers (en anglès). Liverpool University Press, 2016, p. 15. ISBN 9781781383841.
* ↑ De Lacy - 1000 years of History - published by Bernhard Lascy 2013
* ↑ «Evans, Sir George de Lacy». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# Gregory Kunde

Gregory Kunde (Kankakee, Illinois, 24 de febrer de 1954) és un tenor estatunidenc.
Ha desenvolupat la seva carrera en els principals teatres d'òpera del món de ciutats com Londres, Milà, Venècia o Roma, entre d'altres. És dels pocs cantants que, simultàniament, ha cantat els rols d'Otello de les versions de Verdi i Rossini tot esdevenint tota una referència en els papers dramàtics. L'han dirigit mestres com Antonio Pappano, Zubin Mehta o Valeri Guérguiev.
Ha actuat diverses temporades al Gran Teatre del Liceu. La temporada 2014/15 va rebre el premi especial del jurat amb els guardons de la crítica dels Amics del Liceu pel doble èxit de Norma al Liceu i Otello al Festival de Peralada.

## Referències

* ↑ «Biografia». Liceu. [Consulta: 24 octubre 2019].
# Griselda Cos

Griselda Cos (Terrassa, 1937) és una religiosa benedictina adscrita al monestir de Sant Pere de les Puel·les, al barri de Sarrià de Barcelona. Als 14 anys decidí ser monja i del 1988 al 2013 va estar al Santuari de Puiggraciós de l'Ametlla del Vallès. Del 1997 al 2005 ha format part de la Comissió Ibèrica del Diàleg Interreligiós Monàstic. Com a intèrpret de cítara, el 2011 participà en l'homenatge al teòleg i filòsof Raimon Panikkar. Participà en el lliurement del IV Memorial Cassià Just del 2014 a la Comunitat Taizé.

## Referències

* ↑ «Griselda Cos: “Que maco compartir el tresor espiritual que té cadascú!”». Catalunya Religió, 09-07-2016 [Consulta: 11 juliol 2016].
* ↑ «Relleu de les tres monges del santuari de Puiggraciós». El9nou, 03-09-2013 [Consulta: 11 juliol 2016].
* ↑ «Entrevista con Griselda Cos, monja benedictina del Monasterio de Sant Pere de les Puelles de Barcelona (Koldo Aldai)». Ananta, 13-10-2009 [Consulta: 11 juliol 2016]. Arxivat 17 August 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Ahumada, Laia de. «Griselda Cos: «La música té molta força per crear unió i comunió»». A: Monges. 1a. Barcelona: Fragmenta Editorial, 2008, p. 73 i ss.. ISBN 978-84-92416-02-8.
* ↑ «Paraules d'amor Per a l'home que estimava el silenci». ARA, 25-02-2011 [Consulta: 11 juliol 2016].
* ↑ «La Comunitat Taizè rebrà aquest dimecres el IV Memorial Cassià Just que atorga la Generalitat». Flama, 02-12-2014 [Consulta: 11 juliol 2016].
# Govern romà d'Itàlia

El Govern romà d'Itàlia fou l'administració que s'estenia a tota la península sotmesa a Roma.
Per controlar els contingents militars de les ciutats subjectes a Roma, es van instituir uns qüestors anomenats Itàlics, amb competència censorial per a les ciutats subjectes, encarregats d'assegurar el servei de la Marina, recaptar les rendes dels dominis de l'Estat i vigilar la lleva dels contingents.
Els magistrats suprems de cada ciutat estaven obligats a fixar el cens de la seva àrea de govern, cada quatre o cinc anys (igual com els censors romans).
L'establiment de colònies llatines (de dret llatí i poblades per romans i llatins) en terres no pròpiament llatines, va fer avançar el llatí per tota la península italiana, encara que mai va ser imposat com a llengua oficial.
# Gran Premi Riga-Jurmala

El Gran Premi Riga-Jurmala, conegut fins al 2012 com a Gran Premi Riga, és una cursa ciclista d'un dia que es disputa a Letònia. Va començar disputant-se al voltant de Riga, i l'edició de 2013 va tenir final a Jurmala.

## Palmarès

| Any | Guanyador | Segon | Tercer |
| 2006 | Sergey Kolesnikov | Aleksejs Saramotins | Vasil Kiryienka |
| 2007 | Gatis Smukulis | Aleksejs Saramotins | Tanel Kangert |
| 2008 | Normunds Lasis | Erki Pütsep | Aleksejs Saramotins |
| 2009 | Herberts Pudans | Sten Sarv | Vitälijs Kornilovs |
| 2010 | Toms Skujinš | Reijo Puhm | Andris Smirnovs |
| 2011 | Andris Vosekalns | Viesturs Lukševics | Valdis Žogota |
| 2012 | Andzs Flaksis | Erki Pütsep | René Mandri |
| 2013 | Francesco Chicchi | Marco Benfatto | Martin Laas |

## Referències

* ↑ «Riga - Jurmala Grand Prix 2013». [Consulta: 2 novembre 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa a Sitiodeciclismo.net
* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
# Apsilus

Apsilus és un gènere de peixos de la família dels lutjànids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Apsilus dentatus (Guichenot, 1853)
* Apsilus fuscus (Valenciennes, 1830)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Guichenot, A., 1853. Poissons. A Sagra, R. de la, Histoire physique, politique et naturelle de l'Ile de Cuba. Vol. 2. París. Poissons Cuba: 1-206, Pisces pls. 1-5.
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1830. Historie naturelle des poissons. Tome Sixième. Livre sixième. Partie I. Des Sparoïdes; Partie II. Des Ménides. Hist. Nat. Poiss. v. 6: i-xxiv + 6 pp. + 1-559, Pls. 141-169.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, W.D. Jr., 2002. Lutjanidae. Snappers. p. 1479-1504. A K.E. Carpenter (ed.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Atlantic. Vol. 3: Bony fishes part 2 (Opistognathidae to Molidae), sea turtles and marine mammals.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# John Wyndham

John Wyndham (Knowle, Warwickshire, 10 de juliol de 1903 - Londres, 11 de març de 1969) va ser el següent gran escriptor britànic de ciència-ficció després d'H.G. Wells. Aquest autor agradava de referir-se a la ciència-ficció amb el nom de «fantasia lògica». Abans de la Segona Guerra Mundial Wyndham va escriure exclusivament per a les revistes pulp, però després de la contesa es va fer famós entre públic en general, més enllà de l'estreta audiència dels fans de la ciència-ficció. La fama li va venir de la mà de les seves novel·les El dia dels trífids (1951), El Kraken aguaita (1953), Les crisàlides (1955) i Els cucuts de Midwich (1957).

## Enllaços externs

* The John Wyndham Archive at the University of Liverpool Arxivat 2014-07-18 a Wayback Machine.
* Guardian article on John Wyndham
* "Portrait of Wyndham and Wells" Arxivat 2009-07-02 a Wayback Machine. by Christopher Priest
* "Vivisection": Schoolboy "John Wyndham's" First Publication?
* John Wyndham Arxivat 2006-02-25 a Wayback Machine. bibliography of first editions
# Isonema

Isonema és un gènere de fanerògames de la família de les Apocynaceae. Conté tres espècies.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Robert Brown i publicat a On the Asclepiadeae 52. 1810.

## Taxonomia

* Isonema buchholzii Engl.
* Isonema infundibuliflorum Stapf
* Isonema smeathmanni Roem. i Schult.

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les apocinàcies

## Referències

* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* ↑ Isonema a PlantList
* ↑ «Isonema». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 14 octubre 2013].
# Nar (Ossètia del Nord - Alània)

Nar és un petita localitat de les muntanyes del Caucas, en territori d'Ossètia del Nord. Hi destaca la casa natal del poeta nacional d'Ossètia, Kosta Khetagurov, que en l'actualitat és un museu.