OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cardi B

Belcalis Marlenis Almánzar, més coneguda com a Cardi B (Washington Heights i comtat de Bronx, 11 d'octubre de 1992), és una rapera, cantant, compositora i actriu estatunidenca d'ascendència dominicana. El 2017 es convertí en la primera cantant solista d'ascendència dominicana en aconseguir un primer lloc a les llistes de la revista Billboard Hot 100 amb el seu tema "Bodak Yellow". El 6 d'abril de 2018 llançà el seu primer disc “Invasion of Privacy”.

## Causa judicial

L'agost de 2018 dues cambreres, Jade i Baddie Gi, acusaren la cantant d'atacar-les durant les seves visites al club de striptease en el qual treballaven. Aquests fets foren presumptament desencadenats per una suposada infidelitat del marit de la cantant, Offset, amb una de les germanes. Després dels fets fou detinguda l'octubre de 2018 per haver planejat dos atacs, contra aquestes, de forma premeditada.

## Referències

* 1 2 «Cardi B se entrega a la policía, acusada de agresión» (en castellà), 01-10-2018. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ «Cardi B is unrecognisable in head-to-toe Richard Quinn design at Paris Fashion Week» (en anglès), 29-09-2019. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ 20minutos. «La rapera Cardi B homenajea a Camilo Sesto 'cantando' sus canciones» (en castellà), 10-09-2019. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ «La “invasión de privacidad” de Cardi B» (en castellà), 29-03-2018. [Consulta: 16 març 2020].
* ↑ 20minutos. «Cardi B 'da la nota' al acudir a su juicio con un asombroso abrigo de plumas» (en castellà), 11-12-2019. [Consulta: 16 març 2020].
# Carme Crespo

Carme Crespo (Barcelona?, 1916 - Terol, 1936) fou una esportista i miliciana vinculada a França, Barcelona i Terol.
Va néixer a Espanya i amb la seva família va emigrar a França. Tornà a Barcelona al juliol de 1936 per tal de participar en l'Olimpíada Popular, organitzada per contrarestar els efectes de les Olimpíades de Berlín del govern nacionalsocialista alemany. Molts dels atletes voluntaris de tot el món, participants en aquestes olimpíades alternatives, es van quedar per lluitar a favor de la República i marxaren tot seguit a lluitar al front.
Carmen Crespo va participar en els combats dels carrers de Barcelona. Més endavant li proposen treballar a les oficines del la CNT-FAI perquè està molt preparada intel·lectualment, però ella rebutja l'oferiment i fa vida de campanya com els altres milicians. Va vestida amb granota blava com tots els altres i coneix la periodista Lola Iturbe, qui també es troba al front. Carmen va demanar ser traslladada a primera línia, a Casp, per incorporar-se a la columna Ortiz. D'aquí s'escapa a Lecera per lluitar i s'uneix a les forces del tinent Gordo i participa en els combats cos a cos i després a la presa de Belchite. Setmanes més tard, en un atac que es va realitzar per la presa de la Serra de la Serna, Carmen va morir destrossada per l'impacte d'una bomba de mà als 20 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carme Crespo». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Antiga Tessàlia

L'antiga Tessàlia (en grec àtic: Θεσσαλία, Thessalia o Θετταλία, Thettalia) va ser una de les regions tradicionals de l'antiga Grècia. Durant el període micènic, Tessàlia era coneguda com a Eòlida, nom que es va continuar utilitzant per a una de les principals tribus de Grècia, els eolis, i el seu dialecte grec, eòlic.

## Geografia

En la seva màxima extensió, l'antiga Tessàlia era una àmplia zona que s'estenia des de la muntanya de l'Olimp al nord fins a la vall d'Esperqueu al sud. Tessàlia és una regió geogràficament diversa, formada per àmplies planes centrals envoltades de muntanyes. Les planes estan delimitades per les muntanyes Pindos a l'oest, la muntanya Otris al sud, les serres del Pelió i Ossa a l'est i la muntanya Olimp al nord. Les planes centrals consten de dues conques, la conca de Larisa i la conca de Karditsa, drenades pel riu Peneu a la vall de Tempe. El golf Pagaseu, al sud-est de Tessàlia, era i és l'única massa d'aigua adequada per als ports de la regió.

## Història

Tessàlia va albergar extenses cultures neolítiques i calcolítiques cap al 6000 aC – 2500 aC. També s'han descobert assentaments micènics.
En la mitologia, Tessàlia era la pàtria dels herois Aquil·les i Jasó, així com de criatures i pobles mitològics, centaures, làpites, flègies i mirmídons. Les antigues tribus de Tessàlia esmentades per Homer o altres poetes eren: Eòlies, Magnetes, Perrhaebis i Pelasgis.
El nom de Tessàlia registrat epigràficament en variants eòliques *Πετταλία, Πετθαλία, Φετταλία, Θετταλία.

## Referències

* 1 2 Derived from tessares/pettares "quatre", la divisió està feta en quatre parts (Thessalian tetrarchy; Phthiotis, Thessaliotis, Hestieòtide i Pelasgiotis), segons G. N. Khatzidaki, "Koskylmatia", Athena 8 (1896), p. 119 εκ του πέτταρες (= τέτταρες, δια την εις τετράδας διαίρεσιν της χώρας, ἤτοι εις Θεσσαλιώτιδα, Φθιώτιδα, Πελασγιώτιδα και Ἱστιαιώτιδα). Daniēl Magnēs, Lexikon historikomythikon kai geōgraphikon (1834), 161f..
# Comment ça va

Comment ça va és una pel·lícula francesa dirigida per Jean-Luc Godard i Anne-Marie Miéville, estrenada el 1978.

## Argument

En el transcurs d'un reportatge en vídeo sobre la fabricació d'un diari comunista, un sindicalista del diari i una militant d'esquerres s'oposen amb el tractament i la fabricació de la informació, en particular al voltant de dues imatges, que cal acompanyar d'una llegenda: la foto d'un cara a cara entre un civil i un militar, a Portugal durant la revolució dels clavells, i la d'un enfrontament, a França durant una vaga, entre vaguistes i la CRS.

## Repartiment

* Anne-Marie Miéville: Odette
* Michel Marot: el redactor en cap

## Enllaços externs

* Comment ça va a BiFi.fr
# Volta a Llombardia 1956

La Volta a Llombardia 1956 fou la 50a edició de la Volta a Llombardia. Aquesta cursa ciclista organitzada per La Gazzetta dello Sport es va disputar el 21 d'octubre de 1956 amb sortida i arribada a Milà després d'un recorregut de 240 km. És la darrera prova de la Challenge Desgrange-Colombo
El francès André Darrigade (Bianchi-Pirelli) guanyà la cursa en imposar-se en l'esprint final als italians Fausto Coppi (Carpano-Coppi) i Fiorenzo Magni (Nivea-Fuchs).

## Desenvolupament

Després de la pujada de Madonna del Ghisallo (70 km a meta) s'escapen Fausto Coppi i Diego Ronchini, que són neutralitzats a 8 km del Velòdrom Vigorelli per un grup de setze corredors. Així, la prova es decideix a l'esprint on s'imposa André Darrigade després de remuntar en el darrer instant als italians Fausto Coppi i Fiorenzo Magni.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | André Darrigade (FRA) | Bianchi-Pirelli | 6h 14' 20" |
| 2 | Fausto Coppi (ITA) | Carpano-Coppi | m. t. |
| 3 | Fiorenzo Magni (ITA) | Nivea-Fuchs | m. t. |
| 4 | Giorgio Albani (ITA) | Legnano | m. t. |
| 5 | Bruno Monti (ITA) | Atala | m. t. |
| 6 | Roger Decock (BEL) | Faema-Van Hauwaert | m. t. |
| 7 | Louison Bobet (FRA) | Mercier-Hutchinson-BP | m. t. |
| 8 | Diego Ronchini (ITA) | Bianchi-Pirelli | m. t. |
| 9 | Fred de Bruyne (BEL) | Mercier-Hutchinson-BP | m. t. |
| 10 | Aimé van Avermaet (BEL) | | m. t. |
* Rik van Looy arriba quart però és desqualificat

## Referències

* ↑ Resultats a Les-Sports.info
* ↑ «El francés Darrigade vencedor, al sprint, de la Vuelta de Lombardía». Mundo deportivo, 22-10-1956.
* ↑ El Sitio de Ciclismo

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
# Casa Nova (Collsuspina)

La Casa Nova és un edifici de Collsuspina (Moianès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici civil amb teulada a dues vessants de forma regular i orienta a migdia. L'edifici principal té portal adovellat i finestres de pedra treballada així com les cantoneres. Té un edifici adossat formant unes arcades i en una paret un rellotge de sol. Dit edifici amb funcions de graner i garatge té una volta i una vessant molt pronunciada. En una de les finestres de la casa hi ha la data de 1780.

## Història

Els fogatges del segle xvi senyalen per Sant Cugat de Gavadons de Coll Sa Sima com se'l denomina el 1553, entre d'altres masos, el mas Casanova. Un estudi de Mn. Antoni Pladevall, però, el documenta ja anterior al segle xv.

## Referències

* 1 2 «Casa Nova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 març 2019].
# Casa Noguera (Igualada)

Casa Noguera és un edifici del municipi d'Igualada (Anoia) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una casa entre mitgeres de planta baixa i tres pisos. És de composició senzilla, destaquen però les ceràmiques i el disseny dels llindars a les obertures. La planta baixa a partir del 1977 va ser canviada perdent el seu caràcter original. El Promotor de l'obra fou Agustí Noguera.

## Referències

* 1 2 «Casa Noguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2014].
# (2902) Westerlund

(2902) Westerlund és un asteroide que pertany al cinturó d'asteroides, descobert el 16 de març de 1980 per Claes-Ingvar Lagerkvist des de l'Observatori de la Silla, a Xile.
Designat provisionalment com 1980 FN3. Va ser nomenat Westerlund en honor de l'astrònom suec Bengt Westerlund.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=2902.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ «2902 Westerlund» (en anglés). Minor Planet Center.

## Enllaços externs

* «(2902) Westerlund» (en anglés). JPL.
# 524

El 524 (DXXIV) fou un any de traspàs començat en dilluns del calendari julià.

## Necrològiques

* Anici Manli Severí Boeci, estudiós, filòsof i home d'estat romà (n. cap al 480).

## Referències

* ↑ Mensa i Valls, 2012, p. 58.

## Bibliografia

* Mensa i Valls, J. Introducció a la filosofia medieval. Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 2012. ISBN 9788449028663.
# Ole Krøier

Ole Krøier (22 de maig de 1940) va ser un ciclista danès. Com amateur guanyà una medalla de plata al Campionat del món de contrarellotge per equips de 1962.

## Palmarès

* 1959
** Campió de Dinamarca amateur en ruta

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# A priori a posteriori

A priori i a posteriori són dues locucions llatines i conceptes importants dins el pensament filosòfic.

## A priori

El coneixement a priori és el coneixement que no prové de l'experiència, sinó que la precedeix i hi predisposa. Són els elements, principis, estructures o coneixements que no tenen un origen empíric, ja que descansen en la naturalesa de la pròpia raó. Es considera un saber universal i necessari. El terme va ser encunyat pel filòsof alemany Immanuel Kant.
Segons Immanuel Kant, el coneixement a priori és aquell que és necessàriament veritable i universal, fins i tot abans d'anar al món de l'experiència, ja que no depèn de l'experiència. El seu fonament són les condicions transcendentals, pures, que no només no depenen i són anteriors a l'experiència sinó que són les condicions que fan possible l'objectivitat de l'experiència. Els judicis (o proposicions) a priori són universals i necessaris; allò peculiar del pensament kantià en aquest punt és la seva creença en l'existència de judicis sintètics a priori; per ser a priori no tenen el seu fonament en l'experiència i són universals i necessaris; per ser sintètics, són extensius, ens donen informació nova.
Al llenguatge corrent, és sinònim amb prejudici, avís emès abans d'observar o d'analitzar les coses de la realitat.
El corrent crític afirma que no es pot produir un coneixement a priori perquè sempre es parteix de l'experiència prèvia, fins i tot per aprendre a raonar o deduir proposicions. Argumenta que un ésser humà privat de tots els sentits, sense cap contacte amb el món exterior, no podria tenir cap mena de coneixement.
Per contra alguns científics creuen que hi ha una sèrie de coneixements que són innats a l'individu i que s'activen quan són necessaris perquè responen a l'estructura de la mateixa ment humana. El generativisme aplica aquesta idea al llenguatge.

## A posteriori

Allò que té com a fonament l'experiència sensible o que s'obté d'ella.
A posteriori designa el coneixement la validesa del qual es funda en l'experiència, és a dir en el coneixement empíric definit com el coneixement basat en l'experiència i en últim terme en la percepció.
Ens diu què és el que existeix i les seves característiques, però no ens diu que alguna cosa ha de ser necessàriament així i no d'altra forma, ni ens dona veritable universalitat. Aquest tipus de coneixement té caràcter particular: no pot garantir que el conegut es compleixi sempre i en tots els casos.

## Referències

* ↑ «A priori a posteriori». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «A priori a posteriori». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «a priori». A: Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia [Consulta: 1r juny 2023].
* ↑ «A priori a posteriori». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Onésime Boucheron

Onésime Boucheron (Meung-sur-Loire, 10 de febrer de 1904 - Blois, 2 de juny de 1996) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1926 i 1938. Va competir principalment en el ciclisme en pista.

## Palmarès

* 1926
** Campió de França dels aspirants
* 1927
** 1r al Circuit de Boussac
* 1928
** 1r als Sis dies de París (amb Alessandro Tonani)
* 1930
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Armand Blanchonnet)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Capodimonte (Laci)

Capodimonte és un comune (municipi) de la Província de Viterbo, a la regió italiana del Laci, situat a uns 90 km al nord-oest de Roma i a uns 20 km al nord-oest de Viterbo.
Capodimonte està situat sobre un promontori que dona sobre el llac de Bolsena i limita amb els municipis següents: Bolsena, Gradoli, Latera, Marta, Montefiascone, Piansano, San Lorenzo Nuovo, Tuscània i Valentano.
L'any 2017 la seva població era de 1.713 habitants.

## Referències

* ↑ Totes les dades de població: Institut Nacional d'Estadística (Itàlia)(ISTAT).
# Casa Casadellà

La Casa Casadellà és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa amb gran cos central amb planta baixa i dos pisos superiors. La façana principal, té forma arrodonida, i a la posterior -cara l'oest-, té una torre, adossada, de planta circular. La casa segueix un eix central de simetria. El teulat s'acaba amb amples barbacanes amb arquets cecs que s'alternen amb dents de serra jugant amb la policromia.

## Història

L'any 1916, Manuel Malagrida, un olotí que havia fet fortuna a Amèrica, va encarregar a l'arquitecte J. Roca i Pinet el projecte de l'eixample d'Olot que havia d'estendre's entre el passeig de Barcelona, el riu Fluvià i la Torre Castanys. Seguint les indicacions de Malagrida, Roca va plantejar un model de ciutat-jardí per a l'eixample amb zones verdes i cases aïllades i dibuixà una disposició radiocèntrica de carrers amb dos focus: la Plaça d'Espanya i la Plaça d'Amèrica, units pel Pont de Colom. Malagrida va encarregar a l'arquitecte B. Bessagoda la seva casa, que hauria estat bastida entre 1920 i 1922. Les cases es van bastir a poc a poc, però cal destacar la gran empenta constructiva que va haver-hi en aquesta zona després de la guerra civil.

## Referències

* 1 2 «Casa Casadellà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Abd-al-Màlik ibn Zaydan

Abu-Marwan Abd-al-Màlik (II) ibn Zaydan o, més senzillament, Abd-al-Màlik (II) fou sultà sadita del Marroc a Marràqueix del 1627 al 1631.
Mort Zaydan ibn Ahmad el setembre del 1627, el seu fill gran Abd al-Malik el va succeir però immediatament es van revoltar els seus dos germans al-Walid ibn Zaydan i Muhammed al-Shaykh al-Saghir, i un tercer germà, que també aspirava al tron (Ahmad ibn Zaydan) s'apoderava de Fes (novembre) que va disputar amb un cosí fins que va triomfar el juny de 1628. La revolta dels dos germans fou aplanada per Abd al-Malik, i els seus béns i materials confiscats.
Tenia molt mala fama. Es deia que quan va néixer un dels seus fills va cridar al seu palau a tots els notables amb les seves dones i es va emportar a aquestes a una torre, les va fer despullar i va tenir relacions sexuals amb les que li van agradar. Era també molt aficionat a la beguda i estava borratxo inconscient quan fou assassinat el 10 de març de 1631, en un complot que va portar al tron al seu germà al-Walid ibn Zaydan.

## Referències

* Muhammad al-Saghir ibn al-Hadjdj ibn Abd Allah al-Wafrani, Nozhet-el hādi bi akhbar moulouk el-Karn el-Hadi (Histoire de la dynastie saadienne au Maroc : 1511-1670), traduït i publicat per O. Houdas, Ernest Leroux, París, 1889. En línia a l'enllaç
# Casa al carrer Besalú, 9 (Figueres)

L'edifici situat al Carrer Besalú, 9 és una obra del municipi de Figueres (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres, de planta baixa, dos pisos i golfes i coberta terrassada. És un edifici amb la planta baixa amb dos arcs en arc rebaixat fet amb carreus ben tallats, entre els quals hi ha un accés en una porta en arc rebaixat, a sobre de la qual hi ha una obertura també en arc rebaixat. Tota la façana està arrebossada i aquest arrebossat imita uns carreus. El primer pis té una balconada correguda amb tres obertures emmarcades per una motllura, i una finestra de dimensions més reduïdes amb la mateixa motllura. Al segon pis, tres de les obertures tenen un balcó independent. Totes les obertures estan emmarcades per una motllura i també trobem en aquest pis, com al primer dues finestres de dimensions menors i cegades. A la planta golfes, trobem cinc finestres emmotllurades i amb una barana de ferro forjat.

## Referències

* ↑ «Carrer Besalú, 9». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# ADG

ADG té els següents significats:
* ADG-FAD, Associació de Dissenyadors Gràfics del Foment de les Arts Decoratives, associació integrada dins del Foment de les Arts i el Disseny (FAD)
* Arxiu Diocesà de Girona, arxiu històric de la Diòcesi de Girona
* Alternativa de Govern (AdG), partit polític català
# Castell de Veliki Tabor

El castell de Veliki Tabor està situat a l'extrem nord occidental de la regió d'Hrvatsko Zagorje, prop de Desinic, a Croàcia.
És un complex d'habitatge, de defensa i d'explotació agrícola construït sobre la cresta allargada d'un turó en un paisatge ondejat i pintoresc. La major part de la construcció és d'estil renaixement i data del segle xvi amb intervencions posteriors d'estil barroc. L'element dominant del complex és un castell massís que es troba a l'est de l'altiplà envoltat de la muralla de defensa exterior.
El castell de forma poligonal, organitzat de manera centralitzada, està constituït d'un recinte amb quatre grans torres en forma de ferradura enllaçades per les cortines i d'una construcció pentagonal central. Les masses robustes del castell són recobertes de teulades abruptes. El costat exterior de les muralles presenta tres zones: la inferior amb fundacions obliqües que acaben amb un cordó, la mitjana que correspon a la defensa i la zona superior amb les triples consoles de pedra. Al pati interior, es troben tres pisos amb galeries en arcades, excepte en la seva part oest en un pis, on la galeria va ser construïda de fusta. La planta baixa serveix de celler i els tres pisos superiors servien d'habitatge.
# Castell de Ventspils

El Castell de Ventspils (en letó: Ventspils viduslaiku pils; en alemany: Schloß Windau) es troba a Ventspils, Letònia. És un dels més antics i millor conservats de l'Orde Livonià, ja que ha conservat la seva estructura original des del segle xiii. A través dels seus 700 anys d'història, s'ha usat com fortalesa, residència, guarnició, escola, base militar i presó. El 1995, el castell va ser restaurat amb la seva aparença del segle xix, i va ser convertit en un museu.

## Història

El Castell Ventspils va ser construït en la segona meitat del segle xiii, i va pertànyer a l'Orde Livonià fins a la meitat del segle xvi,va ser la residència del mestre de la ciutat com a part del Ducat de Curlàndia, però durant la guerra polono-sueca que va ser destruït.
Després de la reconstrucció en 1650, la capella es va convertir en una església luterana (1706-1835) i més tard una ortodoxa russa (1845-1901), però la resta del castell es va mantenir pràcticament sense usar. El 1832 el tercer pis de l'edifici es va convertir en una presó, que es va tancar el 1959. Després de la Segona Guerra Mundial, el castell va ser utilitzat per a diversos fins administratius, i ocupada per la patrulla fronterera de l'exèrcit soviètic fins a la dècada de 1980.
L'any 1997, el castell va ser restaurat, i el 2001 sé va inaugurar l'exposició permanent del museu Ventspils en la sera torre. Avui dia el castell presenta concerts i exposicions d'art.

## Arquitectura

El castell va ser construït com una fortalesa, amb una torre, murs defensius, i un gran pati interior amb guarnicions i magatzems. En un primer moment, la torre tenia dues plantes amb un magatzem d'armes a l'àtic, amb el temps es van afegir els pisos tercer, quart i cinquè. El castell va ser destruït a la guerra polono-sueca, i solament la torre exempta va sobreviure. El castell va ser reconstruït a la dècada de 1650 com apareix avui, un edifici de tipus convent, amb quatre apartaments contigus que envolten un pati interior rectangular. El 1798, el sostre de la torre es va canviar per un estil barroc, i més tard es va afegir un lloc de vigilància. L'interior va canviar una mica en el segle xix, quan molts espais interiors van ser partits en sales més petites per a la funció de presó, i l'exterior va ser pintat.
El 1997 va començar la restauració. Avui dia, la primera planta i la torre romanen com estaven, mentre que ell tercer pis, en gran part, s'ha alterat. Els visitants poden pujar a la cinquena planta de la torre per apreciar la vista panoràmica de la ciutat.

## Vegeu també

* Llista de castells de Letònia

## Referències

* Turlajs, Janis, ed. Latvijas Celvedis. 2nd ed. Riga, Latvia: Jana Seta, 2007. 29.
* Zarans, Alberts. Castles and Manors of Latvia. Riga: McAbols, 2006. 70-72.
* Latvijas Pilsetas. Riga, Latvia: Preses Nams, 1999. 34-37.
* Ventspils castle in www.pilis.lv Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine.
# Casa Abdó Polí i Deseia

La Casa Abdó Polí i Deseia és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Edifici situat a la part alta de la Rambla de Figueres, en ple centre històric.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta baixa i tres pisos amb terrassa. La planta baixa s'organitza a partir de tres portals d'arcs de mig punt (un per l'accés i dos de comercials). En els dos primers pisos (plantes nobles) la composició és d'ordre jònic amb pilastres adossades amb els fusts decorats amb motius florals estil imperi. En el tercer pis trobem ordre dòric doble i balconada seguida. Corona la façana una terrassa amb baranes amb balustrada, flanquejada per dues hídries, amb frontó corbat al centre amb un medalló ovalat amb la data 1864 (any de construcció de l'edifici).

## Història

Situada en l'antiga illa del carrer Palau. Construïda per a Fonda (manca documentació). És probable que en un principi tingués només dos pisos i el tercer seria afegit posteriorment al cap de poc temps. Sembla que la casa del costat també hauria format part inicialment de l'edifici, si bé ara queda com un cos totalment diferenciat.

## Referències

* 1 2 «Casa Abdó Polí i Deseia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].