OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Muhàmmad VI

* Per a altres significats, vegeu «Muhàmmad VI ibn al-Hàssan».
Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad al-Ghàlib bi-L·lah o Muhàmmad VI "el Bermejo" (?- Tablada, prop de Sevilla, 25 d'abril de 1362) fou un rei musulmà de la dinastia nassarita de Granada, que va regnar efímerament durant 22 mesos, el 1360-1362.
Era fill d'Ismaïl ibn Muhàmmad i net de Muhàmmad ibn Faraj (germà d'Ismaïl I). La seva esposa era filla de Yússuf I i de la vídua d'aquest, Maryam, una dona ambiciosa, que va moure els fils des de l'ombra d'una revolució que va portar al poder a Abu-l-Walid Ismaïl, el seu cosí i germà de la seva dona, en un cop d'estat de palau que va enderrocar a Muhàmmad V. Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad fou qui va prendre el palau per assalt, matant el ministre Ridwan, però Muhàmmad V no era a palau i es va poder refugiar a Guadix des d'on va fugir a Fes (novembre del 1359). Al cap de deu mesos, com que tenia el poder efectiu al tenir el comandament de les forces militars, va fer matar Ismaïl II (24 de juny de 1360) i es va proclamar rei.
Era groller en el seu comportament i vestia d'una manera que no agradava al poble; era tan impopular com l'enderrocat Ismaïl II. Muhàmmad VI es va mostrar pro-català i va rebutjar el tribut pagat a Castella, alineant-se oficialment amb la corona catalana. Però Pere I el Cruel va rebutjar els catalans i aragonesos que havien ocupat Nájera el 1360 i el 13 de maig de 1361 es va signar el tractat de pau de Terrer, podent llavors dedicar-se al seu antic vassall de Granada. L'enderrocat Muhàmmad V reclamava l'ajut de Castella per recuperar el tron. Amb suport castellà, Muhàmmad V va poder tornar al regne de Granada des de Fes, el 1361, i va reunir un exèrcit a Ronda. Una conjunció de forces castellanes i de Muhàmmad V va iniciar l'ofensiva el mateix 1361 però sense gaire èxit; l'atac castellà a la Vega de Granada fou rebutjat i els atacants foren després derrotats a Guadix el gener del 1362, i molts soldats cristians van caure presoners dels granadins. Però després els castellans van començar a ocupar fortaleses, destacant especialment Iznájar. Muhàmmad V es va apoderar de Màlaga i van seguir amb Loja, Antequera, Vélez i Alhama. El març de 1362 Muhàmmad VI va abandonar Granada i es va anar a entrevistar amb Pere el Cruel a Sevilla, esperant arribar a un acord, però el castellà el va fer executar a Tablada, prop de Sevilla, el 25 d'abril de 1362. Muhàmmad V, que era a les portes de Granada, fou llavors reconegut i va poder entrar a la ciutat.

## Bibliografia

* José Antonio Conde. Historia de la dominacion de los Arabes en España: Sacada de varios manuscritos y memorias arabigas
# Michel Pablo

Michel Pablo (Alexandria d'Egipte, 24 d'agost de 1911 - Atenes, 17 de febrer de 1996) va ser un escriptor i polític trotskista d'origen grec.
De nació grega, el seu nom real era Mikhalis N. Raptis. Graduat en urbanisme a la Politècnica d'Atenes, amplià estudis a la Sorbona. Dins el moviment trotskista, era conegut com a Pablo. Membre del grup «Spartakus», representà als trotskistes grecs en la conferència fundacional de la Quarta Internacional (París, 1938). Passà la guerra a París, on col·laborà en activitats educatives semiclandestines de la Union Communiste de Barta. El 1944 fou elegit Secretari d'Organització de l'Oficina Europea de la Quarta Internacional, i, després de la guerra, n'esdevingué secretari internacional, dins la tendència ortodoxa, al costat d'Ernest Mandel i James P. Cannon. El 1946 contribuí a la unificació del trotskisme grec. Defensà la tesi que els estats de l'Europa Oriental sota ocupació soviètica eren «estats obrers deformats», i més tard desenvolupà la teoria dels «estats obrers deformats» i l'estratègia entrista dels trotskistes per formar l'ala esquerrana dels partits estalinistes o socialdemòcrates. Des del punt de vista organitzatiu afavorí les tesis centralistes front l'autonomisme dels partits nacionals. El 1953 es produí l'escissió de la Quarta Internacional, i Pablo restà arrenglerat en el Secretariat Internacional de la Quarta Internacional, mentre els escindits creaven el Comitè Internacional de la Quarta Internacional. Pablo insistí en la importància de les lluites d'alliberament nacional, de l'alliberament de la dona i de la reivindicació de l'autogestió obrera. Arran de la reunificació de la IV Internacional el 1963, fou allunyat de la direcció i finalment l'abandonà (1965). Poc més tard, passà a Algèria, on fou ministre del govern de Ben Bella. També fou actiu en el programa d'una via xilena al socialisme de Salvador Allende. Després del cop militar del 1973, Pablo passà a Grècia. En els anys 1980 i 1990 impulsà la Tendència Marxista Revolucionària i la Tendència Marxista Revolucionària Internacional, bona part de la qual ingressà en la Quarta Internacional oficial entre el 1994 i el 1995.

## Referències

* ↑ «Michel Pablo». Enciclopèdia del marxisme.

## Enllaços externs

* Michel Pablo (català) a Marxists Internet Archive (MIA) (amb llicència GFDL).
# Monteleone di Spoleto

Monteleone di Spoleto (conegut com a Brufa a l'època romana) és un poble i comune (municipi) italià, a la província de Perusa, al sud-est de la regió d'Úmbria, a 978 metres sobre el nivell del mar. És un dels pobles més remots d'Úmbria, en un camí de muntanya des de Norcia i Cascia (33 km i 12 km NNE respectivament) a Leonessa i Rieti al Laci (10 km S i 51 km SSW). La població del municipi era de 589 habitants l'1 de gener de 2018.
Les frazioni de Monteleone són Butino, Rescia, Ruscio i Trivio.
Monteleone és famós per una de les grans troballes arqueològiques del món: un carro etrusc del segle VI aC, que a principis del segle XX ja havia acabat al Museu Metropolità a Nova York. Una còpia del carro es mostra a Monteleone. Queden, però, pocs o cap vestigi dels dies romans de la ciutat: destruïts i reconstruïts pels spoletans al segle xii, actualment ofereix un aspecte essencialment medieval.
El monument principal és l'església de San Francesco del segle xiv, amb un claustre que ara serveix com a museu lapidari, una porta gòtica i un fresc de Crist crucificat amb les vestidures d'un bisbe, amb una barra de pa sota un peu i un calze de vi sota l'altre. Sota el claustre es pot veure una segona església, que inclou un fresc del segle xiv. Altres monuments inclouen altres esglésies medievals, el Palazzo Bernabò del segle xv i vestigis de les muralles medievals de la ciutat, incloent-hi una torre de rellotge.

## Referències

* 1 2 3 «Bill Thayer's web» (en anglès). [Consulta: 29 març 2019].
* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 29 març 2019].

## Vegeu també

* Carro etrusc de Monteleone

## Enllaços externs

* Monteleone di Spoleto - Lloc web oficial (italià)
# Urtaca

Urtaca (en cors Urtaca) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 172 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 220 | 220 | 198 | 178 | 155 | 172 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Françoise Xavière Montecattini | | |
# Pintura (el guant blanc)

Pintura (El guant blanc) és un quadre realitzat per Joan Miró el 1925 que actualment forma part de la col·lecció permanent de la Fundació Joan Miró de Barcelona,

## Context històric

Entre els anys 1925 i 1927, Joan Miró fa més d'un centenar d'obres a Mont-roig i a París. Són les anomenades «Pintures de somni», de les quals forma part aquesta obra. A Pintura (El guant blanc) els elements apareixen descontextualitzats. El llenguatge és figuratiu, però l'escenari de la representació no és cap paisatge ni cap altre lloc, sinó un fons neutre i monocrom. Miró es deslliura dels detalls descriptius i la seva creació es torna silenciosa, amb pocs elements, els quals condensen tot el significat, sovint enigmàtic, que troba un marc de referència en el llenguatge poètic, ple d'evocacions.

## Referències

* ↑ «Fitxa de l'obra al web del museu», 2016. Arxivat de l'original el 2016-04-19. [Consulta: 8 abril 2016].
* ↑ Jacques Dupin; Joan Miró; Ariane Lelong-Mainaud. MIRO CATALOGUE RAISONNE, PAINTINGS. Galerie Lelong, 31 agost 2010. ISBN 978-2-86882-056-3 [Consulta: 10 octubre 2011].
* ↑ «Pintura (el guant blanc)». Visit Museum. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Arxivat de l'original el 16 d’abril 2016. [Consulta: 8 abril 2016].

## Bibliografia

* Clavero, Jordi J. Fundació Joan Miró. Guia de la Fundació. Barcelona: Polígrafa, 2010. DL B.10.061.2010. ISBN 978-84-343-1242-5.
* Dupin, Jaques; Lelong-Mainaud, Ariane. Joan Miró Catalogue raisonné. Paintings. Volume IV:1959-1968. París: Daniel Lelong, 2002. DL B.10.061.2010. ISBN 2-86882-056-5.
* Erben, Walter. Miró. Taschen, 1/03/2004. ISBN 978-3-8228-2358-3.
* Malet, Rosa Maria. La Fundació Joan Miró i les seves col·leccions. Barcelona: Polígrafa, 1993. ISBN D.L. B-1804-1990.
* Daniel, Marko (ed.); Gale, Matthew. Joan Miró. L'escala de l'evasió. 1a edició. Barcelona: Fundació Joan Miró, 2011. ISBN 978-84-938981-0-6.
* P.Gimferrer, Miró, colpir sense nafrar, Polígrafa, 1978
* P.A. Serra, Miró i Mallorca, Polígrafa, 1984
Viccionari
# Èsquines

Èsquines és el nom dels següents personatges:
* Èsquines d'Atenes, polític i orador atenenc (segle iv aC)
* Èsquines d'Esfetos, filòsof atenenc deixeble de Sòcrates (segle iv aC)
* Èsquines de Milet, orador grec contemporani de Ciceró (segle i aC)
* Èsquines de Neàpolis, filòsof peripatètic grec del segle ii aC
* Èsquines (metge), metge grec del segle iv dC
# Gonzalo Pizarro Rodríguez de Aguilar

Gonzalo Pizarro Rodríguez de Aguilar, el largo o el romano. Aristòcrata i militar.
Nascut entre 1446 i 1448. Va intervenir a la guerra de Granada com a capità i assistí a les campanyes de França i Itàlia. Fou 'contino' dels Reis Catòlics. Va tenir deu fills. Un d'ells era el conquistador i marquès Francisco Pizarro. Va morir a Amaiur (Navarra), l'any 1522 lluitant contra els francesos.

## Referències

* «El Escudo de Armas de Francisco Pizarro Reflejo de la Conquista del Peru - Cordero y Alvarado, Pedro - Google Libros».
* «Or des Amériques - Hélène Dionne - Google Libros».
# Resolució 2224 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2224 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 9 de juny de 2015. El Consell va ampliar el mandat del Panel d'experts crear a la Resolució 1929 (2010) encarregat de supervisar les sancions contra l'Iran per un any més, fins al 9 de juliol de 2016, mentre continuaven les negociacions entre Iran i el P5+1. Alhora, es va demanar al panell que presentés un programa de treball en el termini d'un mes i va demanar als països i altres parts interessades que hi cooperessin.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC extends until july 2016 panel of experts to support committéé monitoring Iran sanctions, agreeing to review matter as developments warrant», 09-06-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Ecsenius ops

Ecsenius ops és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu fins als 4-20 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* 1 2 3 «Ecsenius ops» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. 623 - 893.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.

## Bibliografia

* Chapman, W. M. & Schultz, L. P., 1952. Review of the fishes of the blennioid genus Ecsenius, with descriptions of five new species. Proceedings of the United States National Museum v. 102 (3310): 507-528.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* McKinney, J.F. i V.G. Springer, 1976. Four new species of the fish genus Ecsenius with notes on other species of the genus (Blenniidae: Salariini). Smithson. Contrib. Zool. 236:1-27.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V. G., 1971. Revision of the fish genus Ecsenius (Blenniidae, Blenniinae, Salariini). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 72: 1-74.
* Springer, V. G., 1972: Additions to revisions of the blenniid fish genera Ecsenius and Entomacrodus, with descriptions of three new species of Ecsenius. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 134: 1-13.
* Springer, V. G., 1988. The Indo-Pacific blenniid fish genus Ecsenius. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 465: i-iv + 1-134, col. Pls. 1-14.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Springer, V.G. i G.R. Allen, 2001. Ecsenius ops, from Indonesia, and Ecsenius tricolor, from western Philippines and northwestern Kalimantan, new species of blenniid fishes in the stigmatura species group. Aqua, J. Ichthyol. Aquat. Biol. 4(4):151-160.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Dębe Wielkie

Dębe Wielkie és un poble polonès del Voivodat de Masòvia. És el cap del districte (Gmina) de Dębe Wielkie, pertanyent al comtat (Powiat) de Mińsk. Es troba aproximadament a 9 quilòmetres a l'oest de Mińsk Mazowiecki, i a 31 km a l'est de Varsòvia. La seua població és de 2.750 habitants.

## Referències

* ↑ «Central Statistical Office (GUS) - TERYT (National Register of Territorial Land Apportionment Journal)» (en (polonès)), 01-06-2008.
# El Ghraiba

El Ghraïba o El Gheraïba o El Ghèriba (àrab: الغريبة, al-Ḡurayba) és una ciutat de Tunísia a la governació de Sfax, amb una població d'uns 7.000 habitants. És capçalera d'una delegació amb una població de 15.230 habitants.

## Infraestructures

Té estació de ferrocarril i és un nus ferroviari important, ja que d'ella una branca segueix cap a l'oest, fins a Tozeur, i una altra cap al sud, fins a Gabes.

## Economia

Tota la zona està plantada d'oliveres.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 34 62 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en cinc sectors o imades:
* El Ghraiba (34 62 51)
* El Manar (34 62 52)
* El Hchichina Sud (34 62 53)
* El Hchichina Nord (34 62 54)
* El Châal (34 62 55)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 34 22).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 91-96. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 153-154. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# E31

La ruta europea E31 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Rotterdam (Països Baixos) i finalitza a Ludwigshafen (Alemanya). Té una longitud de 538 km. Té una orientació de nord a sud.
# El meu amic Friedrich

El meu amic Friedrich és un llibre de Hans Peter Richter que narra la vida d'un noi jueu a l'Alemanya nt Nazi i durant la seva vida va veient els canvis que va experimentant la societat.

## Argument

Friedrich viu amb els seus pares còmodament a Alemanya. Al mateix bloc de pisos viu una família alemanya que no viuen tan còmodes, els seus fills acaben tenint una gran amistat, juguen i van a l'escola junts, però els nazis, en agafar el poder, comencen a ser molt injustos amb els jueus. Al senyor Schneider, pare de Friedrich, el van fer fora del seu treball i van començar a tenir dificultats econòmiques. Un temps més tard, torna a trobar un treball a uns grans magatzems i agafen a una noia que ajuda a la senyora Schneider a fer les tasques de casa, però al cap d'uns dies ha de marxar perquè el seu marit no li permet servir a uns jueus. De mica en mica, la vida de la família alemanya va millorant i la dels jueus empitjora, fins al punt que se saquegen botigues i cases jueves. Desgraciadament, la casa dels Schneider és atacada; els van robar i van matar a la senyora Schneider d'una forta pallissa. A partir d'aquest moment, els jueus estan molt vigilats. Friedrich és ridiculitzat a la piscina, el fan fora d'un cinema, i quan troba l'amor i l'ha de deixar per por que li pugui passar una cosa dolenta a ella. A més, les autoritats nazis els obliguen a portar una estrella groga a totes les seves peces de roba. Després tornen a assaltar la casa de Friedrich, i s'enduen el seu pare i el rabí a qui tenia amagat perquè no l'enviessin a un camp de concentració. Friedrich viu al carrer i durant un bombardeig mor.

## Personatges

* Friedrich: És un nen jueu que va creixent al llarg de la història i que va sofrint els canvis que hi ha a l'Alemanya nazi. I el discriminen tota l'estona per ser jueu.
* Senyor Schneider: És el pare de Friedrich. Quan comença la història té molts diners, però a poc a poc per diferents raons va empobrint fins a haver d'ocupar-se de reparar bombetes foses. Al final de la història no se sap si està mort o no perquè se l'emporten a un camp de concentració.
* Senyora Schneider: És la mare de Friedrich i mor a mans dels assaltants de les cases.
* Veí dels Schneider: És un home que no té molts diners en començar la història però a diferència dels Schneider, va enriquint-se. És el cap d'una de les úniques famílies que protegeixen als jueus. A cap lloc del llibre no surt el seu nom.
* Veïna dels Schneider: És l'esposa del veí dels Schneider, i també ajuda i protegeix els jueus i cuida del seu fill quan els seus pares marxen.
* Fill dels veïns dels Schneider: Es fa molt amic de Friedrich i mai deixa de ser-ho passi el que passi i el protegeix; també defensa Friedrich davant de les persones.
* Professor: Quan fan fora de l'escola Friedrich, li dona el seu suport, encara que no pogués fer res perquè es quedés a l'Eescola.
* Senyor Resch: És un altre veí dels Schneider, però sempre ha tingut molt de fàstic als Schneider i quan els pares de Friedrich moren ell no vol tornar a saber res més de Friedrich i és per culpa seva que ell mor.
* El cagador: es el que va cagant tota l'estona per el carrer.
# Einer Rubio

Einer Rubio (Chiquiza, 22 de febrer de 1998) és un ciclista colombià, professional des del 2020, quan fitxà pel Movistar Team.
Format a l'equip de la Fundació Esteban Chaves, el 2017 fitxà per l'equip italià Vejus. El 2019 fou segon al Giro d'Itàlia sub-23, rere el seu compatriota Andrés Camilo Ardila. En aquesta cursa va guanyar una etapa i la classificació de la muntanya. El 2020 fitxà per l'equip del del World Tour Movistar Team, on el seu perfil recorda el de Nairo Quintana. Durant la seva primera temporada al Movistar va disputar el Giro d'Itàlia. El 2021 va aconseguir el seu primer resultat destacat en guanyar la classificació de muntanya a la Volta a Burgos. El 2022 destaca la quarta posició al Giro de Toscana i la cinquena al Tour de Langkawi. El 2023 va aconseguir la seva primera victòria com a professional en guanyar la tercera etapa de l'UAE Tour després d'un atac a deu quilòmetres de l'arribada. Al Giro d'Itàlia d'aquell mateix any guanyà la primera etapa en una gran volta.

## Palmarès

* 2018
** 1r al Trofeu San Serafino
** 1r al Gran Premi Capodarco
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia sub-23
** Vencedor d'una etapa al Giro del Friül-Venècia Júlia
* 2019
** 1r al Trofeu San Leolino
** 1r al Memorial Daniele Tortoli
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia sub-23
* 2023
** Vencedor d'una etapa a l'UAE Tour
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2020. 58è de la classificació general.
* 2021. 39è de la classificació general.
* 2023. 11è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2024: 7è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023. 16è de la classificació general

## Referències

* ↑ Vélo Magazine, 17 abril 2020
* ↑ Einer Rubio remporte la 3e étape, Remco Evenepoel nouveau leader
* ↑ «Movistar sigue de dulce: Einer Rubio se estrena en un final exigente como Jebel Jais» (en castellà), 22-02-2023. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ RMC, Redacción. «“¡Primera victoria profesional! Qué regalo de cumpleaños más grande que este”: Einer Rubio» (en castellà), 22-02-2023. [Consulta: 5 març 2023].
* ↑ «Einer Rubio se adjudica la vicoria en la 13ª etapa del Giro y Geraint Thomas sigue líder» (en castellà), 19-05-2023. [Consulta: 23 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Einer Rubio a ProCyclingStats
# El Portús (Adons)

El Portús és un coll a 1.650 m d'altitud del límit dels termes municipals de Tremp, del Pallars Jussà, dins de l'antic municipi ribagorçà d'Espluga de Serra, i del Pont de Suert, dins de l'antic terme de Viu de Llevata, de l'Alta Ribagorça. Així doncs, tot i que aquesta collada pertany geogràficament del tot a la comarca ribagorçana, administrativament separa el Pallars Jussà de l'Alta Ribagorça.
Està situat al bell mig de la Serra de Sant Gervàs, a ponent de l'Avedoga d'Adons i del Faro d'Avall, i a llevant de Castellveire i la Roca de Sant Gervàs.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Web Negre

El Web Negre és una publicació satírica i humorística digital catalana, segueix l'actualitat amb acudits, humor gràfic, caricatures i cròniques informals i sarcàstiques. Fou creat la primavera de l'any 2008, i intenta recuperar l'esperit de la tradició satírica i humorística catalana de títols com El Be Negre o L'Esquella de la Torratxa. L'abril 2012, la publicació va sumar-se al portal digital de cultura catalana Núvol. Dels seus inicis fins al gener 2012 va publicar 58 números.

## Publicacions

* Rescatallats: humor independent contra la crisi - El Web Negre, Barcelona, Angle Editorial, 2012, 144 pàgines, ISBN 978-84-15695-10-3

## Referències

* ↑ «Neix 'El Web Negre', hereu de 'El Be Negre', la mítica revista satírica», Vilaweb, 14 de març de 2008
* ↑ Sergi Picazo, «Torna la sàtira política. La nova publicació electrònica «El Web Negre» comenta amb humor i ironia l'actualitat del país cada dijous», El Punt, 25 de març 2008
* ↑ David Castillo, «L'editor presenta ‘Núvol', un diari cultural digital en català, disposat a omplir un forat a la xarxa de manera desinhibida“‹Núvol› aposta per l'emancipació digital”», El Punt Avui, 12 d'abril de 2012
* ↑ «El col·lectiu d'humoristes amb secció pròpia dins de Núvol, El Web Negre, ens diverteix amb les seves vinyetes», Vilaweb, 3 de maig de 2012.
* ↑ S.N., «El web negre, Els 4 Gags, Barcelona, 04-XI-2009 - XI-2012», Tebeosfera, novembre 2012
* ↑ «ResCATallats» (pdf). Angle Editorial. [Consulta: 19 desembre 2012].

## Enllaços externs

* «El web negre» a al portal digital de cultura catalana Núvol
* El Web Negre al ComiCat.cat, 26 de març de 2008.