OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casal dels Marquesos de Vallgornera

El Casal dels Marquesos de Vallgornera és un casal-palau protegit com a bé cultural d'interès nacional del municipi d'El Rourell (Alt Camp).

## Descripció

Edifici aïllat de grans dimensions, situat en el nucli central del poble. És de planta quadrada i la seva estructura ha sofert modificacions al llarg del temps.
L'element més remarcable de la façana és la porta central d'accés, d'arc de mig punt, amb dovelles regulars de pedra. S'hi veu clarament una doble arcada que marca una porta més antiga i una de més moderna. A la clau i als salmers hi ha tres escuts. un a la dovella central, que tanca l'arc amb un símbol amb forma d'A, i dos a les laterals, el de l'esquerra amb tres sols. Al de la dreta encara s'endevina la figura d'un arbre, que podria ser un roure, damunt d'un turó. A la part inferior de la façana, es conserven les antigues espitlleres. Als costats de la porta i als angles de l'edifici hi ha carreus de pedra regulars.
Exteriorment, la construcció presenta una distribució irregular de les obertures que són de formes diverses: de mig punt, allindanades i una finestra coronella de tipologia gòtica. La coberta és de teula.
L'actual casal-palau té elements medievals, notables finestrals gòtics i dues torres incorporades. Va ser bastant modificat al segle xviii. Pel que fa a la datació, és difícil de precisar. L'Inventari de l'Arxiu Històric del COAC de Tarragona el situa dintre del segle xvii.

## Història

Hi ha constància que el 26 de juny de 1158, l'arquebisbe de Tarragona Bernat de Tort, amb consentiment del comte de Barcelona i de la família Aguiló, va donar a fundar el poble del Rourell a Berenguer de Molnells, el qual va renunciar a favor de l'orde del Temple. El 19 de novembre de 1182, el prelat Berenguer de Vilademuls confirmà la cessió i els templers formaren aleshores una preceptoria subordinada a la comanda de Barberà. El primer castell fou bastit en aquestes dates i durant el segle xv consta que pertanyia al senyoriu de Plegamans. Posteriorment, existeix un document del 1600 sobre «Relación que se embia a su Majestad» on consta que el Rourell pertanyia a J. Castellarnau.
El 1703 Salvador de Baldric va comprar la senyoria del Rourell, i més endavant la seva família va heretar el títol de marquesos de Vallgornera. A partir de la família Baldric, per matrimonis successius, el títol de marquès i la senyoria del Rourell van passar als Rubinat i als Balle, els descendents dels quals són avui els propietaris del castell.
Popularment, el casal és conegut amb el nom de «El Castell».

## Referències

* «Pat.mapa: arquitectura». Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 abril 2012].

## Bibliografia

Català i Roca, Pere (dir.). Els Castells catalans. Rafael Dalmau Editor, 1992, p. 618 vol.3,. ISBN 978-84-232-0458-8.

## Enllaços externs

* Mapa de recursos culturals, Diputació de Tarragona
# Cassiopea

«Cassiopea» té aquests significats:
* Constel·lació de Cassiopea
* Cassiopea (mitologia), mare d'Andròmeda.
* Cassiopea, gènere de meduses de l'ordre Rhizostomae
# Castell de Fürstenried

El Castell de Fürstenried és una construcció barroca de la Casa reial de Baviera construïda al llarg del segle xviii com a residència d'estiu.
El castell es trobà localitzat al sud-est de la capital bavaresa, Múnic, i fou aixecat per ordre de l'elector Maximilià II Manuel de Baviera sota la supervisió de l'arquitecte Joseph Effner durant el bienni de 1715 a 1717.
El palau és un magnífic exemple de l'arquitectura barroca alemanya del segle xviii. Des de l'any 1875 fou la residència del rei Otó I de Baviera. El palau es convertí en un sanatori particular del rei bavarès afectat de greus trastorns mentals.
Des de l'any 1925 la construcció alberga la Catholic Retreat Hostel.
# Chen Jianchen

Chen Jianchen (xinès simplificat: 陈建晨) (Shangxian, 1906 - Pequín, 1989) és una periodista, professora i política xinesa. Va ser una de les primeres dones elegides en les eleccions de l'any 1948 que van configurar l'anomenat Legislatiu Yuan.

## Biografia

Chen Jianchen va néixer el 27 de gener de 1906 a Shangxian (actual Shangzhou) a la província de Shaanxi (Xina).
Va estudiar a l'Escola Normal de Dones de Shaanxi, i el 1923 va anar a Pequín a estudiar comerç. El 1925 quan es van produir els incidents coneguts com "la massacre del 30 de maig" o com el "Moviment del 30 de maig", Chen i el seu marit Yu Zhenying van ser enviats al Japó, on van estudiar economia i finances a la Universitat de Waseda de Tòquio.
Va morir a Pequín el 16 d'octubre de 1989.

### Carrera política i acadèmica

El 1924, mitjançant Yang Mingxuan va entrar al Guomintang i va ser nomenada membre del Comitè del Partit a Shaanxi i més tard per recomanació de Ding Weifen va treballar al Comitè Central del Partit.
El 1935 van tornar a la Xina i va exercir com a professora a Chaoyang i a Xi'an.
Durant la segona guerra sino-japonesa, després dels "incidents del 7 de juliol" o "Incidents del pont Marco Polo" amb el suport de Lin Boqu va editar las revista "大团结" (Great Unity).
El 1947 es va unir a la Lliga Democràtica de la Xina.
A les eleccions parlamentaries del 1948 va ser elegida i va formar part del comitès de Finances, Pressupostos i Treball.
Després de l'establiment de la República Popular de la Xina el 1949, va exercir com a viceministra de Justícia al Comitè Militar i Polític de la Xina Oriental i vicepresidenta del Tribunal Popular Superior de Jiangsu.

## Referències

* 1 2 «陈建晨_丹凤县当代人物专题». Arxivat de l'original el 2022-01-11. [Consulta: 11 gener 2022].
* ↑ «百度百科_全球领先的中文百科全书». [Consulta: 11 gener 2022].
# Cementita

La cementita o carbur de ferro és un material que es produeix per efecte de l'excés de carboni sobre el límit de solubilitat,és un constituent dels acers, i altres aliatges ferris com les foses blanques, que apareix quan el refredament de l'aliatge segueix el diagrama metaestable Fe-Fe3C en comptes de seguir el diagrama estable ferro-grafit. Si bé la composició química de la cementita és Fe₃C, l'estructura cristal·lina és del tipus ortoròmbica, amb 12 àtoms de ferro i 4 àtoms de carboni per cel·la. La cementita conté un 6,67% de carboni,1 i és un compost intermetàl·lic d'inserció.

## Propietats físiques

La cementita és molt dura, de fet és el constituent més dur dels acers al carboni, amb una duresa de 68 HRc. La cementita destaca per ser un constituent fràgil, amb allargament nul i molt poca resiliència. La seva temperatura de fusió és de 1227 °C. Com que la cementita és molt dura i fràgil, no és possible utilitzar-la per a operacions de laminatge o forja a causa de la seva dificultat per ajustar-se a les concentracions d'esforços.
Tots els aliatges Fe-C que solidifiquen segons el diagrama metaestable, entre elles tots els acers, tenen com a úniques fases ferrita i cementita en estat de recuit. La cementita pot aparèixer com microconstituent, o al costat de la ferrita formant un microconstituent diferent a la ferrita o a la cementita anomenat perlita.

## Observació al microscopi

Existeixen diferents formes d'observar la cementita d'un aliatge en un microscopi de reflexió. Els reactius més utilitzats són el picrat sòdic alcalí en calent i el NITAL-3. El primer enfosqueix completament a la cementita, mentre que el segon només ataca a la vora de gra de la cementita deixant el nucli blanc.
Es tracta d'una fase soluble en estat sòlid que pot fer-se desaparèixer mitjançant un tractament tèrmic adequat (recuit de gratificació).

## Vegeu també

* Cohenita
* Esferoidita

## Bibliografia

* Pere Molera i Solà; Marc J. Anglada i Gomila (versió anglesa original: W.D. Callister); Introducción a la ciencia e ingeniería de los materiales, Llibre I, Edicions Reverté, 1995, ISBN 84-291-7253-X
* Pere Molera i Solà; Marc J. Anglada i Gomila (versió anglesa original: W.D. Callister); Introducción a la ciencia e ingeniería de los materiales, Llibre II, Edicions Reverté, 1996, ISBN 84-291-7254-8
# Catedral de Perigús

La Catedral de Périgús pot fer referència a l'actual catedral catòlica de la ciutat de Perigús, França, dedicada a Sant Front (Cathédrale Saint-Front de Périgueux), que ha estat la catedral des de 1669, o a la seva predecessora, que segueix funcionant com a església parroquial, dedicada a Sant Esteve, l'església de Sant Esteve de la Ciutat (Cathédrale Saint-Étienne-de-la-Cité de Périgueux).
Als segles iv i v es va construir per primera vegada una església a la zona. L'any 976 el bisbe Frotaire va construir l'abadia de Sant Front a la ubicació de l'església. L'abadia va ser consagrada l'any 1047. El seu cor abovedat albergava la tomba de Sant Front, que va ser esculpida l'any 1077 per Guimaunond, un monjo de l'abadia de Chaise-Dieu. Aquesta tomba estava decorada amb nombroses pedres precioses i escultures, especialment un àngel amb aurèola fet de peces de cristall que es troba ara en el Museu del Périgord.
La catedral deu el seu nom a Sant Front, primer bisbe de Perigús. La catedral, en qualsevol dels dos edificis, ha estat i és la seu del bisbe de Perigús, o bisbe de Perigús i Sarlat, com es diu la diòcesi des de 1854.
Tots dos edificis estan situats al centre de Perigús i la catedral de Sant Front s'ha classificat com un monument històric francès (Monument historique) des de 1840. Va ser reconstruïda per l'arquitecte Paul Abadie entre el 1852 i 1895. De les estructures anteriors només es van deixar el campanar i les criptes, tots dos del segle xii.
També forma part dels Camins de Sant Jaume a França, declarats Patrimoni de la Humanitat per la Unesco l'any 1998 amb el codi 868-001.

## Arquitectura

La Catedral de Sant Front va ser dissenyada inspirant-se en la Basílica de Sant Marc de Venècia. La planta de la catedral té forma de creu grega. Les seves cinc cúpules amb torretes mostren una relació arquitectònica directa amb els edificis religiosos orientals, que van servir com a inspiració per als arquitectes de la Catedral. Les seves cúpules eren anteriorment diferents en grandària, però van ser redissenyades per l'arquitecte Paul Abadie amb la mateixa grandària i una disposició simètrica. Els pilars que suporten el pes de l'estructura tenen sis metres d'amplària.

## Galeria d'imatges

* La Catedral de Sant Front abans de la restauració de Paul Abadie. Fotografia presa per Médéric Mieusement abans de 1893.
* Vista del campanar de la catedral.
* Vista des de l'oest del claustre.

## Vegeu també

* Périgueux
* Camins de Sant Jaume a França

## Referències

* ↑ Unesco. «Chemins de Saint-Jacques-de-Compostelle en France» (en francès). Unesco.org. [Consulta: 25 agost 2014].
* ↑ «Saint Front Cathedral Périgueux». Travel France Online. [Consulta: 25 agost 2014].

## Enllaços externs

* (francès) «Fiche de la médiathèque du patrimoine»..
* Cathédrale Saint-Front de Périgueux a la base de dades Structurae
# Cens dels Estats Units del 1970

El Cens dels Estats Units del 1970, és el 19è cens dels Estats Units, va ser dirigit per l'Oficina del Cens dels Estats Units, determinà que la població resident als Estats Units era de 203.392.031 persones, amb un increment del 13,4% respecte a les 179.323.175 persones del cens del 1960.

## Rànquing estatal

| Rang | Estat | Població |
| 1 | Califòrnia | 19,971,069 |
| 2 | Nova York | 18,241,266 |
| 3 | Pennsilvània | 11,793,909 |
| 4 | Texas | 11,196,730 |
| 5 | Illinois | 11,113,976 |
| 6 | Ohio | 10,652,017 |
| 7 | Michigan | 8,875,083 |
| 8 | Nova Jersey | 7,168,164 |
| 9 | Florida | 6,789,443 |
| 10 | Massachusetts | 5,689,170 |
| 11 | Indiana | 5,193,669 |
| 12 | Carolina del Nord | 5,082,059 |
| 13 | Missouri | 4,677,399 |
| 14 | Virgínia | 4,648,494 |
| 15 | Geòrgia | 4,589,575 |
| 16 | Wisconsin | 4,417,933 |
| 17 | Tennessee | 3,924,164 |
| 18 | Maryland | 3,922,399 |
| 19 | Minnesota | 3,805,069 |
| 20 | Louisiana | 3,643,180 |
| 21 | Alabama | 3,444,165 |
| 22 | Washington | 3,409,169 |
| 23 | Kentucky | 3,219,311 |
| 24 | Connecticut | 3,032,217 |
| 25 | Iowa | 2,825,041 |
| 26 | Carolina del Sud | 2,590,516 |
| 27 | Oklahoma | 2,559,253 |
| 28 | Kansas | 2,249,071 |
| 29 | Mississipi | 2,216,912 |
| 30 | Colorado | 2,207,259 |
| 31 | Oregon | 2,091,385 |
| 32 | Arkansas | 1,923,295 |
| 33 | Arizona | 1,772,482 |
| 34 | Virgínia de l'Oest | 1,744,237 |
| 35 | Nebraska | 1,483,791 |
| 36 | Utah | 1,059,273 |
| 37 | Nou Mèxic | 1,016,000 |
| 38 | Maine | 993,663 |
| 39 | Rhode Island | 949,723 |
| 40 | Hawaii | 769,913 |
| x | Districte de Colúmbia | 756,510 |
| 41 | Nou Hampshire | 737,681 |
| 42 | Idaho | 713,008 |
| 43 | Montana | 694,409 |
| 44 | Dakota del Sud | 666,257 |
| 45 | Dakota del Nord | 617,761 |
| 46 | Delaware | 548,104 |
| 47 | Nevada | 488,738 |
| 48 | Vermont | 444,732 |
| 49 | Wyoming | 332,416 |
| 50 | Alaska | 302,173 |

## Conclusions

Califòrnia va passar per davant de l'estat de Nova York com a estat amb més població. Quatre estats van perdre població: Virginia de l'Oest encapçalava la llista dels estats amb pèrdua de població.

## Referències

* ↑ http://www.upi.com/Audio/Year_in_Review/Events-of-1970/Apollo-13/12303235577467-2/#title"1970 Year in Review, UPI.com". Accessed April 8, 2009. May 4, 2009.

## Enllaços externs

* Historic US Census data
* 1971 U.S Census Report, with estimated 1970 Census results
* 1970 Census of Population
# Cens dels Estats Units del 1960

El Cens dels Estats Units del 1960, és el 18è cens dels Estats Units, va ser dirigit per l'Oficina del Cens dels Estats Units, determinà que la població resident als Estats Units era de 179.323.175, amb un increment del 18,5% respecte a les 151.325.798 persones del cens del 1950.

## Rànquing estatal

| Rang | Estat | Població |
| 1 | Nova York | 16,827,000 |
| 2 | Califòrnia | 15,850,000 |
| 3 | Pennsilvània | 11,343,000 |
| 4 | Illinois | 10,113,000 |
| 5 | Ohio | 9,739,000 |
| 6 | Texas | 9,617,000 |
| 7 | Michigan | 7,848,000 |
| 8 | Nova Jersey | 6,099,000 |
| 9 | Massachusetts | 5,167,000 |
| 10 | Florida | 4,951,560 |
| 11 | Indiana | 4,677,000 |
| 12 | Carolina del Nord | 4,563,000 |
| 13 | Missouri | 4,331,000 |
| 14 | Virginia | 3,978,000 |
| 15 | Wisconsin | 3,964,000 |
| 16 | Geòrgia | 3,949,000 |
| 17 | Tennessee | 3,573,000 |
| 18 | Minnesota | 3,426,000 |
| 19 | Alabama | 3,273,000 |
| 20 | Louisiana | 3,270,000 |
| 21 | Maryland | 3,116,000 |
| 22 | Kentucky | 3,047,000 |
| 23 | Washington | 2,860,000 |
| 24 | Iowa | 2,761,000 |
| 25 | Connecticut | 2,548,000 |
| 26 | Carolina del Sud | 2,392,000 |
| 27 | Oklahoma | 2,333,000 |
| 28 | Mississipi | 2,180,000 |
| 29 | Kansas | 2,178,000 |
| 30 | Virgínia de l'Oest | 1,857,000 |
| 31 | Arkansas | 1,788,000 |
| 32 | Oregon | 1,773,000 |
| 33 | Colorado | 1,758,000 |
| 34 | Nebraska | 1,414,000 |
| 35 | Arizona | 1,318,000 |
| 36 | Maine | 974,000 |
| 37 | Nou Mèxic | 958,000 |
| 38 | Utah | 896,000 |
| 39 | Rhode Island | 857,000 |
| x | Districte de Colúmbia | 762,000 |
| 40 | Dakota del Sud | 682,000 |
| 41 | Montana | 678,000 |
| 42 | Idaho | 671,000 |
| 43 | Hawaii | 642,000 |
| 44 | Dakota del Nord | 634,000 |
| 45 | Nou Hampshire | 609,000 |
| 46 | Delaware | 449,000 |
| 47 | Vermont | 391,000 |
| 48 | Wyoming | 332,000 |
| 49 | Nevada | 288,000 |
| 50 | Alaska | 228,000 |

## Enllaços externs

* Historical US Census data
* 1961 U.S Census Report Contains 1960 Census results
# Chital

Chital fou un petit estat tributari protegit al Kathiawar, presidència de Bombai. Estava governat per una branca de la família Jaitani de la dinastia Wala. La superfície era de 31 km² i la població el 1921 de 757 habitants.

## Llista de governants

* Wala Shri Mamaiya Champraj
* Wala Shri Rana Mamaiya (fill) ?-1910
* Wala Shri Unad Rana (fill) 1910-?
* Wala Shri Jiva Unad ?

## Referències

* Genealogia per H. Soszynski Arxivat 2009-05-27 a Wayback Machine.
# Cimó de Cleones

Cimó de Cleones (en grec antic: Κίμων, llatí: Cimon) va ser un pintor grec de finals del segle vi aC esmentat per Plini el Vell i Claudi Elià.
Va inventar les catasgrapha, o múltiples posicions de les figures segons d'on es miren, i fou el primer pintor de perspectives. Va trobar noves maneres de representar el rostre humà, les articulacions dels membres i els plecs de la roba. Encara que es pensà que podia ser contemporani de Dionís de Colofó, sembla que en realitat és més antic.

## Referències

* ↑ Plini. Història natural, XXXV, 56
# Cheng Ji (ciclista)

    En aquest nom xinès, el cognom és Ji.
Cheng Ji (en xinès: 计成, en pinyin: Jì Chéng, Hengelo, 15 de juliol de 1987) és un ciclista professional des del 2006 fins al 2016. Va debutar a l'equip hongkonguès Purapharm. Ha estat el primer xinès a córrer a la Milà-Sanremo, la Volta ciclista a Espanya i el Tour de França.

## Palmarès

* 2008
** Vencedor d'una etapa al Tour del Mar de la Xina Meridional

### Resultats a Volta a Espanya

* 2012. 175è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2013. No surt (6a etapa)
* 2015. 156è de la classificació general
* 2016. 154è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2014. 164è de la classificació general (darrer classificat)

## Referències

* ↑ Tolan,, Casey «Ji Cheng to ride into history as the first Chinese cyclist in the Tour de France». CNN, 04-07-2014 [Consulta: 30 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Circe envejosa

Circe envejosa és una pintura a l'oli sobre tela del pintor prerafaelita John William Waterhouse de 1892.
És la seva segona representació, després de Circe oferint la copa a Odisseu (1891), del personatge mitològic grec, Circe, en aquest ocasió mentre està enverinant l'aigua per convertir Escil·la, la seva rival per Glauc, "en un odiós monstre".
Anthony Hobson descriu la pintura mentre sent "investida d'una aura d'amenaça, que té molt a veure amb la combinació de colors de gran abast dels verds profunds i blaus [que Waterhouse] emprades tan bé". Aquests colors són "a prop dels vitralls o joies", segons Gleeson White. Judith Yarnall també repeteix el sentiment sobre els colors, i esmenta una "integritat de línia" en la pintura. Afirma que, mirant les dues obres de Waterhouse sobre Circe, un es qüestiona: "és una deessa o una dona?".
Circe envejosa forma part de la col·lecció de la Galeria d'Art d'Austràlia del Sud, que també posseeix l'obra de Waterhouse Els favorits de l'emperador Flavi Honori.
Waterhouse Més tard retornat al tema de Circe un tercer temps amb El Sorceress (c. 1911).

## Referències

* ↑ Hobson, Anthony. 1989. J. W. Waterhouse. Oxford: Phaidon Christie's. pages 48-49, 52. ISBN 0-7148-8066-3
* ↑ White, Gleeson. 1909. The Master Painters of Britain. International Studio. page 318.
* ↑ Yarnall, Judith. 1994. Transformations of Circe: The History of an Enchantress. University of Illinois Press. page 166
* ↑ «Art Gallery of South Australia: Collection».
# Choerodon cyanodus

Choerodon cyanodus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 70 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Sri Lanka fins a Papua Nova Guinea, les Illes Ryukyu, Nova Caledònia i Austràlia (des d'Austràlia Occidental fins a Queensland).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jérôme Cousin

Jérôme Cousin (Saint-Sébastien-sur-Loire, Loira Atlàntic, 5 de juny de 1989), és un ciclista francès, professional des del 2011 fins al 2021.
Del seu palmarès destaca el Tour de Normandia de 2012.

## Palmarès en ruta

* 2008
** 1r al Circuit des Vignes
** 1r a la Loire-Atlantique sub-23
* 2009
** 1r als Boucles Catalans
* 2010
** 1r a la Chambord-Vailly
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Isard d'Arieja
** Vencedor d'una etapa al Circuit des plages vendéennes
* 2012
** 1r al Tour de Normandia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Roine-Alps Isera Tour
* 2013
** Vencedor d'una etapa a l'Étoile de Bessèges
* 2018
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça

### Resultats al Tour de França

* 2013. 156è de la classificació general
* 2016. 121è de la classificació general
* 2018. 93è de la classificació general
* 2020. Fora de control (16a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2014. 78è de la classificació general
* 2015. 73è de la classificació general
* 2016. 129è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 2008
** Campió de França sub-23 en persecució
** Campió de França en persecució per equips
** 1r als Tres dies d'Aigle (amb Damien Gaudin)
* 2009
** Campió de França sub-23 en persecució
** Campió de França en persecució per equips

## Referències

* ↑ «Jérôme Cousin met un terme à sa carrière professionnelle» (en francès). L'Équipe, 20-11-2021. [Consulta: 4 març 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Joannes Cobidas

Joannes Cobidas fou un jurista romà d'Orient que sembla que hauria viscut poc temps després de Justinià I.
El seu cognom s'esmenta també com Gobisas, Cobidius i altres formes. A la Basilica, una obra jurídica de Lleó VI el Filòsof que incorpora un gran nombre de lleis i constitucions (codis) anteriors, Joannes Cobidas cita a Ciril, un jurista contemporani de Justinià.
Va escriure uns comentaris sobre de Procuratoribus et Defensibus, inclosos al Digesta i al Codi de Justinià, que, ordenats i traduïts al grec, formen el vuitè llibre de la Basilica. Probablement és el mateix Joannes Cubidius (o Cobidius, Convidius, etc.) que va escriure Ποιναλίον, un tractat sobre els càstigs.

## Referències

* ↑ Cobidas, Joannes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 809
# Junta de Molins de Rei

La Junta de Molins de Rei fou una lliga de ciutats, viles i barons que la noblesa catalana va crear el 1418 encapçalada pel conseller de Barcelona Ramon Desplà i el comte Roger Bernat I de Pallars Sobirà per a fer front als moviments castellanitzants de la cort iniciats pel seu pare, el rei Ferran I, i denunciats a les Corts de Montblanc (1414), en concret, l'exclusivitat dels catalans a ocupar els càrrecs jurídics, la primacia absoluta dels Usatges de Barcelona i les Constitucions catalanes, que foren obtinguts en les corts de Barcelona de 1421, en les quals s'encomana també a la Diputació del General la custòdia de l'estructura constitucional davant de qualsevol extralimitació reial.

## Referències

* ↑ Sobrequés i Vidal, Santiago. El compromś Casp i la noblesa catalana. 2a ed.. Curial, 1973, p. 96.
* ↑ Vicens Vives, Jaime. Els Trastàmares: el segle xv. Editorial Vicens-Vives, 1961, p. 114.