OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Westport (Minnesota)

Westport és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 72 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Westport tenia 72 habitants, 23 habitatges, i 18 famílies. La densitat de població era de 99,3 habitants per km².
Dels 23 habitatges en un 47,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,9% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 17,4% no eren unitats familiars. En el 17,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,9% tenia menys de 18 anys, un 15,3% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 13,9% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.438 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.188 $ mentre que les dones 19.688 $. La renda per capita de la població era de 14.501 $. Cap de les famílies i el 4,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Westport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Westport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Çiroz salatası

Çiroz salatası (turc: amanida de çiroz) o Çiroz balığı salatası (turc: amanida de peix çiroz) és una amanida a la cuina turca.
Aquesta amanida es fa amb çiroz (significa verat sec en llengua turca), anet, oli d'oliva, i suc de llimona o vinagre. La creixent escassetat de verat en aigües turques posa en perill l'amanida de çiroz a la cuina turca.
La paraula çiroz ve del grec tsíros (τζύρος/τζήρος), que significa tenalla d'oli o de salaó.

## Vegeu també

* Bacallà
* Lakerda

## Referències

* ↑ A. Turgut Kut. Açıklamalı yemek kitapları bibliyografyası: eski harfli yazma ve basma eserler. Kültür ve Turizm Bakanlığı, 1985.
* ↑ http://hbogm.meb.gov.tr/modulerprogramlar/kursprogramlari/yiyecekicecek/moduller/ordovrvemezeler.pdf Arxivat 2015-10-05 a Wayback Machine.
* ↑ Ken Albala. Food Cultures of the World Encyclopedia. ABC-CLIO, 2011, p. 313–. ISBN 978-0-313-37626-9.
* ↑ Tatlıdan, tuzluya Türk sofrası: alaturka - alafranga ; yemekler ve tatlılar. Geçit Kitabevi, 1982.
* ↑ İstanbul. Türkiye Ekonomik ve Toplumsal Tarih Vakfı, 2003.
* ↑ http://www.nisanyansozluk.com/?k=%C3%A7iroz&x=0&y=0
# Çeşmizade

Mustafa Raşid Çeşmizade (pronunciat Mustafà Raixid Txeixmizade -mort el novembre de 1770-) fou un historiador i poeta otomà del segle xviii. Fou historiador oficial entre un any o un any i mig, com a successor de Mehmet Hakim Efendi. Va escriure una història que cobreix els anys 1766 a 1768, publicada per primer cop el 1959, si bé abans se n'havia fet una traducció al suec del relat de la guerra de Geòrgia. Va morir el novembre del 1770 i fou enterrat a Rumeli Hisari.

## Referències

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Česhmīzāde».
# Émile Masson

Émile Masson (bretó Emil ar Mason) (Brest 1869 - 1923) fou un escriptor i pensador bretó que va utilitzar els pseudònims de Brenn, Ewan Gweznou i Ion Prigent. Mestre llicenciat en filologia i anglès, va aprendre el bretó d'adult. Va viure uns anys a París, on es va fer amic de Romain Rolland, Elisée Reclus i Piotr Kropotkin. Va fundar el 1900 la Federation Socialiste de Bretagne (FSB), i el 1912 el seu òrgan en bretó, Brug (Bruc), de caràcter socialista i llibertari i des d'on faria la crida al diari Le Rappel de Morbihan, òrgan de la SFIO al departament Bretons socialistes, parlons à nos frères rustiques leur langue, alhora que clamava contra els republicans francesos per castigar amb simbol a les escoles per parlar en bretó.
El 1911, però, esdevingué vicepresident de la Federació Regionalista de Bretanya i membre del comitè de redacció del diari Breizh Dishual, futur òrgan del Partit Nacionalista Bretó. El 1921 col·laborà també a La Bretagne libertaire

## Publicacions

* Yves Madec, professeur de collège, 1905
* Les rebelles, 1908
* Les Bretons et le Socialisme (Éditions Toullec et Geffroy 1912, presentació i notes per Jean-Yves Guiomar, Paris, Maspéro, 1972.
* Les hommes illustres et leurs paroles inouïes, 1919
* L'Utopie des îles bienheureuses dans le Pacifique. Éditions Rieder 1921, Editions Caligrammes, 1984.

## Bibliografia

* Émile Masson, professeur de liberté (J. Didier Giraud et Marielle Giraud) Éditions Canope, 1991
* Émile Masson, prophète et rebelle (actes du colloque international de Pontivy, 26, 27 et 28 septembre 2003, sous la direction de J.-Didier et Marielle Giraud; préface d'Edmond Hervé). Rennes: Presses universitaires de Rennes, 2005. 349 p.-[4] p. de pl., 23 cm. ISBN 2-7535-0058-4.
# Wolf Hart

Wolfgang Gustaf Adalbert Hart, més conegut com a Wolf Hart (Meiningen, 13 de juny de 1911 - Fischbachau, 5 de juliol de 2002) fou un director de cinema alemany.

## Biografia

Fill d'un director de teatre, va créixer a Friburg de Brisgòvia. Va començar estudis d'història, història de l'art, geografia i esports, però a causa de la seva militància a les joventuts del SPD, en arribar Hitler al poder el 1933 va haver d'abandonar la universitat. Això el va empentar al món del cinema, on va començar com a tercer assistent de càmera de Sepp Allgeier a Der Springer von Pontresina (1934) i a Triumph des Willens de Leni Riefenstahl (1935), una pel·lícula de propaganda del NSDAP. El 1936 fou director de fotografia al documental Ewiger Wald (El bosco etern) de Hanns Springer, així com un dels càmeres d' Olympia, documental de Leni Riefenstahl sobre els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 celebrats a Berlín. Tot i que la seva participació en pel·lícules de propaganda contrastava amb les seves posicions estudiantils anti-nazis, Hart mai no fou considerat partidari del règim de Hitler ni de la seva ideologia.
Després de l'èxit d'Olympia va realitzar alguns documentals i curtmetratges, i durant la Segona Guerra Mundial va treballar per a Universum Film AG en documentals de propaganda. En acabar la guerra es va instal·lar a Friburg de Brisgòvia, on va rebre autorització per filmar a la zona d'ocupació francesa. Es va dedicar a dirigir curtmetratges i documentals on pretenia simultanejar la representació exacta de la realitat visible amb una reivindicació artística, influït per Robert Flaherty. Un dels deus curtmetratges documentals, Der Strom führt Eis, fou guardonat amb la cinta de plata del Deutscher Filmpreis el 1955. Un altre, ...erwachsen sein dagegen sehr (1956) va participar en la selecció oficial del 6è Festival Internacional de Cinema de Berlín. I un altre, Regen (Pluja, 1957) va rebre premis a Edinburg i Amèrica del Sud. I Abseits va rebre la Conquilla d'Or al millor curtmetratge al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1959. El 1964 va dirigir la secció "Inge" del llargmetratge col·lectiu Hütet eure Töchter (Compte amb les teves filles). El mateix any va rebre novament el Bundespreis al millor curtmetratge cultural per Bauhütte 63.
El 1971 el Landesbildstelle de Hamburg va oferir una retrospectiva de la seva obra. El 1976 va formar part del jurat de la 26è Festival Internacional de Cinema de Berlín. El 1981 fou guardonat amb un guardó honorífic del Deutscher Filmpreis per la seva trajectòria. I el 1001 va rebre el certificat honorífic per la seva trajectòria de la Bundesverband Deutscher Film- und AV-Produzenten. El 1988 es va retirar del cinema i es va instal·lar a Baviera amb la seva esposa, on va morir el juliol de 2002. Una part de la seva propietat va ser presa pel Museu de Cinema i Televisió d'Hamburg.

## Referències

* ↑ Wolf Hart a filmportal.de
* ↑ Fitxa de la Pel·lícula al web del Festival de Berlín
* ↑ Premis i Jurats 1959 al web del Festival
* ↑ «JURIES 1976». berlinale.de. Arxivat de l'original el 23 octubre 2013. [Consulta: 8 juny 2014].

## Enllaços externs

* Wolf Hart a bfi.org.uk
# Colibrí d'Inagua

El colibrí d'Inagua (Nesophlox lyrura) és un ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita boscos poc densos, matolls i ciutats de Great i Little Inagua, a les illes Bahames.

## Taxonomia

Considerada antany una subespècie de Nesophlox evelynae, va ser recentment separat com una espècie de ple dret.

## Referències

* ↑ «Colibrí d'Inagua». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 octubre 2024(català)
* ↑ Feo, Teresa J; Musser, Jacob M; Berv, Jacob; Clark, Christopher James «Divergence in morphology, calls, song, mechanical sounds, and genetics supports species status for the Inaguan hummingbird (Trochilidae: Calliphlox “evelynae” lyrura)». The Auk. Oxford University Press, 132, 1, 1 2015, pàg. 248-264 [Consulta: 12 octubre 2024].
# Chéri (pel·lícula de 2009)

Chéri és una un drama romàntic del 2009 dirigit per Stephen Frears i basat en la novel·la del mateix nom de l'escriptora francesa Colette. La pel·lícula reuneix de nou al director i l'escriptor Christopher Hampton amb l'actriu Michelle Pfeiffer, vint-i-dos anys després de Les amistats perilloses, en una història d'època que explica l'amor entre una dona madura i el seu jove amant. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català. També s'ha editat una versió en valencià per a À Punt.

## Argument

En el París de principis del segle xx, la bella excortesana Léa de Lonval (Michelle Pfeiffer) endinsa el fill (Rupert Friend) d'una amiga (Kathy Bates) en les arts de la seducció. Però, el que comença com un flirteig acabarà en una relació apassionada i inconvenient.

## Curiositats

* El rodatge va tenir lloc a Anglaterra, Biarritz i París.
* El projecte de Chéri ja va començar durant els anys 90 amb Jessica Lange al cap per al rol principal. El retard en el seu rodatge van fer que Lange ja no pogués participar-hi degut a la seva edat (60 anys).

## Repartiment

* Michelle Pfeiffer com a Léa de Lonval
* Rupert Friend com a Fred 'Chéri' Peloux
* Kathy Bates com a Madame Charlotte Peloux
* Felicity Jones com a Edmée
* Frances Tomelty com a Rose
* Anita Pallenberg com a La Copine
* Harriet Walter com a La Loupiote
* Iben Hjejle com a Marie Laure
* Tom Burke com a Vicomte Desmond
* Jim Bywater com a Clerk

## Premis

Festival Internacional de Cinema de Berlín
* Nominada per:
** Os d'Or per a Stephen Frears

## Referències

* ↑ «Chéri». ésAdir. [Consulta: 4 febrer 2023].
* ↑ «Chéri». À Punt, 30-04-2021. [Consulta: 4 febrer 2023].
# Lolita la huérfana

Lolita la huérfana és una pel·lícula muda espanyola rodada al País Basc el 1924. Fou dirigida per Aureliano González amb guió d'Alejandro Olavarría Olavarría i no va tenir un gran èxit. Se'n conserven 165 metres.

## Sinopsi

Dolores entra com a polissó al vaixell de carbó "El Volute" atracat al port de Bilbao. Però és descoberta i portada davant el capità Nelo. Ella li exploca que es va criar a un orfenat i després adoptada per un matrimoni que la maltractava i l'obligava a treballar com una esclava, i que fugia pels maltractaments. Finalment, el capità l'adopta.

## Repartiment

* Aureliano González
* Nieves González
* Fany Lebrero
* José Tejada

## Referències

* ↑ Lolita la huérfana a Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ «Lolita, la huérfana», antecedente de «Cristal» a la bilbaina
# Martine Bosman

Martine Bosman (Brussel·les, 1952), catedràtica d'investigació de l'Institut de Física d'Altes Energies (IFAE) a la Universitat Autònoma de Barcelona i presidenta del Consell de col·laboració internacional d'Atlas, un dels dos grans experiments del Gran Col·lisionador d'Hadrons (LHC) del CERN (Organització Europea per a la Investigació Nuclear) a Ginebra.
Doctora en física de partícules, Bosman ha desenvolupat una destacada carrera científica en l'àmbit de la Física d'Altes Energies: va ser investigadora del Max Planck Institut de Múnic, del SLAC National Accelerator Laboratory de Stanford (EUA) i del IFAE, on va ser investigadora principal del projecte Atlas entre 2004 i 2009, on controlava un projecte en què treballen 3.000 persones de tot el món.
Ha estat guardonada el 2015 amb la Medalla Narcís Monturiol i és membre des del 5 de maig de 2018 de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona on ocupa la medalla de número 22.

## Referències

* ↑ «Membres de l'IFAE». Ifae. Arxivat de l'original el 2020-09-30. [Consulta: 7 agost 2019].
* 1 2 «Excma. Sra. Martine BOSMAN». Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona, 10-05-2018. [Consulta: 7 agost 2019].
* ↑ «Martine Bosman». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ Sala i Martín, Xavier «La ciència catalana a l'aparador». Ara, 21-09-2012 [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ «Guardonats medalles Narcís Monturiol». Generalitat de CAtalunya, 2005. Arxivat de l'original el 2015-04-13. [Consulta: 7 agost 2019].

## Enllaços externs

* Shaw, Kate. «In conversation with Martine Bosman, a pioneer of ATLAS hadronic calorimetry» (en anglès). Atlas Portraits, 26-11-2018. [Consulta: 11 març 2020].
* Peiró Rubio, Karma. «“Absolutament tot el que veiem i ens envolta està format de partícules”». La Mira, 12-01-2022. [Consulta: 9 desembre 2022].
# Josep Lluís Pons Llovet

Josep Lluís Pons Llovet (Barcelona, 5 d'octubre de 1955) fou membre del Moviment Ibèric d'Alliberament.

## Biografia

Durant el curs 1971-1972, essent estudiant a l'Institut Milà i Fontanals de Barcelona, milità a les Joventuts Universitàries Revolucionàries, raó per la qual fou expulsat de l'institut. Aleshores el 1972 contactà amb el Moviment Ibèric d'Alliberament, formant part dels seus Grups Autònoms de Combat.
El 2 de març de 1973 participà en l'atracament a la sucursal del Banc Central Hispano de Barcelona amb Jean Marc Rouillan i Jordi Solé Sugranyes, en el que van ferir de gravetat un comptable del banc. El 15 de setembre de 1973 va ser interceptat per la guàrdia civil a Bellver de Cerdanya amb Oriol Solé Sugranyes. Condemnat a 51 anys de presó en dos consells de guerra, ambdós foren tancats a la presó Segòvia.
L'abril de 1976 ambdós protagonitzaren amb 27 membres d'ETA i FAC la fuga de Segòvia, però fou capturat poc després a Burguete mentre que Oriol era mort per la guàrdia civil. Seguidament fou tancat a la presó de San Antón de Cartagena. El 7 de juny de 1977 fou finalment alliberat mercè Llei d'Amnistia espanyola de 1977. Havia d'haver figurat com a nombre dos en la llista de candidats per a diputat per Barcelona presentada per la Candidatura d'Unitat Popular pel Socialisme, però això no va ser possible per inconvenients d'ordre administratiu.

## Referències

* ↑ El País, 3-6-1977

## Enllaços externs

* Pons Llovet a losdelasierra.info
# Cristina Elisabet de Schleswig-Holstein-Sonderburg

Cristina Elisabet de Schleswig-Holstein-Sonderburg (en alemany Christine Elisabeth von Schleswig-Holstein-Sonderburg) va néixer a Sønderborg (Dinamarca) el 23 de juliol de 1638 i va morir a Weimar el 7 de juliol de 1679. Era una noble germànica, filla del duc Joan Cristià (1607-1653) i d'Anna d'Oldenburg-Delmenhorst (1605-1688).

## Matrimoni i fills

El 14 d'agost de 1656 es va casar a Weimar amb Joan Ernest II de Saxònia-Weimar (1627-1683), fill del duc de Saxònia-Wiemar Guillem (1598-1662) i d'Elionor Dorotea d'Anhalt-Dessau (1602-1664). El matrimoni va tenir cinc fills:
* Anna Dorotea (1657-1704), abadessa de Quedlinburg.
* Guillemina Cristina (1658-1712), casada amb Cristià Guillem de Schwarzburg-Sondershausen (1645-1721).
* Elionor Sofia (1660-1687), casada amb Felip de Saxònia-Mersebourg-Lauchstädt (1657-1690).
* Guillem Ernest (1662-1728), casat amb Carlota Maria de Saxònia-Jena (1669-1703).
* Joan Ernest III (1664-1707), casat amb Sofia Augusta d'Anhalt-Zerbst (1663-1694).

## Enllaços externs

* http://familypedia.wikia.com
# Cristina Dilla Fernández

Cristina Dilla Fernández (segle XX) és una actriu catalana coneguda pels seus papers a les sèries de TV3 Temps de silenci i Ventdelplà i a la pel·lícula Tres metros sobre el cielo.

## Biografia

Llicenciada en Filologia Francesa i diplomada en interpretació a l'Institut del Teatre, en els seus inicis va participar en la companyia de teatre infantil Ricard Reguant, amb qui va col·laborar diverses vegades. El 1991, aleshores encara era una actriu novella, va tenir l'oportunitat de participar en l'espectacle Por el amor de Dios al Teatre Goya amb el còmic Pepe Rubianes. El 1993 va actuar a Prêt-à-porter, Néstor, una telecomèdia gravada als estudis de TVE a Sant Cugat del Vallès, el 1996 va actuar amb Albert Pla a l'obra teatral Caracuero de Pepe Miravete al Teatre Regina, i el 1998 a Surf de Jordi Galceran al Teatre Villarroel, obra dirigida per Pep Cruz. El 2002 va protagonitzar la sèrie catalana de TV3 Temps de silenci, i després va protagonitzar Gloria, un curtmetratge de Jesús Monllaó. El 2003 va protagonitzar l'obra de teatre Tempesta de neu amb Mariona Ribas, del director Manel Dueso, el 2006 va participar en Las otras, dirigit per Josep Costa, i el 2007 va tornar a col·laborar amb Rubianes en l'espectacle de temàtica africana Yambulé, com a actriu i ajudant de direcció.
El 1997 va ser pregonera de la Festa Major del Poblenou. El 2017 va dirigir la subhasta de la 30ena edició del Firart de amb motiu de la Festa Major de Vilafranca del Penedès.

## Filmografia
### Cinema

* The Wine of Summer (2013)
* Tres metros sobre el cielo (2010)
* Creuant el límit (2010)
* El embrujo de Shanghai (2002)

### Curts

* I Love U (2003)
* Gloria (2002)
* La escapada (2000)
* Els aucells de la piscina (1999)

### Televisió

* 39+1 (2014)
* Sin identidad (2014)
* La Riera (2012, 2013)
* Aída (2012)
* Ventdelplà (2005-2010)
* Hospital Central (2003, 2007)
* El comisario (2002)
* Temps de silenci (2001)
* Nissaga: l'herència (1999)
* Nissaga de poder (1996)
* Estació d'enllaç (1995)
* Prêt-à-porter (1994-1995)
* Quico (1992)
* Galeria de personatges (1991)
* Crònica negra (1988)

## Referències

* 1 2 3 Redacció «L'actriu Cristina Dilla Fernández dirigirà la subhasta del Firart de Vilafranca». RTVVilafranca, 10-07-2017.
* ↑ Fondevila, Santiago «Rubianes desvela lo que realmente ocurrió en el paraíso terrenal». La Vanguardia, 06-03-1991, pàg. 47.
* ↑ Redacció «Paco Morán es un sastre en "Prêt-à-porter", telecomedia que se graba en Sant Cugat». La Vanguardia, 29-05-1993, pàg. 5.
* ↑ Fondevila, Santiago «Albert Pla debuta en el teatro con la obra "Caracuero" en el Regina». La Vanguardia, 18-04-1996, pàg. 43.
* ↑ Redacció «"Surf", de Jordi Galcerán, prorroga en el Villarroel». La Vanguardia, 03-04-1998, pàg. 54.
* ↑ Sans, Sara «¡Silencio, se rueda!». La Vanguardia, 22-01-2002, pàg. 3.
* ↑ Benach, Joan-Anton «Enigmática pirueta». La Vanguardia, 26-03-2003, pàg. 51.
* ↑ Benach, Joan-Anton «Híbrido artefacto escénico». La Vanguardia, 15-11-2006, pàg. 64.
* ↑ Fondevila, Santiago «Rubianes, el africano». La Vanguardia, 12-11-2007, pàg. 34.
* ↑ Redacció «Fiesta mayor de Poblenou». La Vanguardia, 13-09-1997, pàg. 15.
# David Albert Vázquez

David Albert Vázquez (Palma, 5 de març de 1976) és un escriptor, investigador i divulgador mallorquí, especialitzat en temes de patrimoni històric i cultural. És llicenciat en Història (1998) i Màster Universitari en Patrimoni Cultural (2012) per la Universitat de les Illes Balears (UIB). Fa feina a l'administració pública, on ha desenvolupat tasques de preservació i divulgació del patrimoni industrial, àrea des de la qual ha col·laborat en l'edició de llibrets i articles.

## Obres
### Llibres

* El vi a Mallorca : del passat al present. Palma: Consell de Mallorca, 2007 DL PM 1233-2007
* L'oli a Mallorca : del passat al present. Palma: Consell de Mallorca, 2008 DL PM 430-2008
* Història de l'Il·lustre Col·legi Oficial de Titulats Mercantils i Empresarials de Balears (1906-2014). Palma: Lleonard Muntaner, 2017 ISBN 978-84-165547-3-7 (amb David Ribas Ribas)
* Ramon Medel (1815-1877). Vida i obra d'un il·lustrat romàntic, entre la raó i el somni. Palma: Lleonard Muntaner, 2022 ISBN 978-84-18-75871-3

### Articles

* «Orígens d'una institució centenària: l'escola superior de comerç.» Alma mater II: 100 anys creant valors (Margalida Payeras Llodrà, coord.). UIB, 2008 (pàg. 35-51) ISBN 978-84-8384-073-3 (amb Jerònia Florit Zuazaga i Antoni Quetglas Cifre)
* «Recursos para la defensa del patrimonio industrial de Avilés. Propuesta de un itinerario de patrimonio industrial por la comarca de Avilés.» Paisajes culturales, patrimonio industrial y desarrollo regional (Miguel Ángel Álvarez Areces, coord.). Gijón: Incuna, 2013 (pàg. 621-626) ISBN 978-84-939924-5-3
* «Los molinos, otra mirada. Un proyecto de puesta en valor del patrimonio molinológico de la Eurorregión Pirineos Mediterráneo.» X Congrés Internacional de Molinologia. Segovia: ACEM, 2016 (pàg. 309-320) ISBN 978-84-608-7715-8 (amb Jerònia Florit Zuazaga i Aina R. Serrano Espases)

## Referències

* 1 2 «La 'Lonely Planet' del siglo XIX» (en castellà). Última Hora, 15-09-2022.
* ↑ Albert Vázquez, David. «Recursos para la defensa del patrimonio industrial de Avilés. Propuesta de un itinerario: 'Paseo por el patrimonio industrial de Avilés. El carbón, el vapor y el acero'». Treball Final de Màster dirigit per Catalina Cantarellas i Camps, 2012.
* ↑ «110 años de presencia en la economía balear quedan reflejados en el libro sobre la historia del COTME» (en castellà). Diario de Mallorca, 27-02-2018.
* ↑ «Ramon Medel, el primer 'Cicerone' de Palma». Diario de Mallorca, 01-06-2023.
# Dani da Cruz Carvalho

Daniel da Cruz Carvalho, més conegut com a Dani, és un exfutbolista portuguès. Va nàixer a Lisboa el 2 de novembre de 1976. Ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Va iniciar la seua carrera a l'Sporting Clube de Portugal, fent el seu debut a la lliga portuguesa 94/95, en un equip que comptava amb estrelles de la mida de Figo, Sá Pinto o el búlgar Balakov. Eixe any, els lisboetes guanyen la Taça de Portugal.
El gener de 1996 roman una breu estada al West Ham United FC de la Premier League. Amb el club de Londres hi va jugar nou partits i va marcar dos gols davant el Tottenham, però la seua temporada va finalitzar quan l'entrenador Harry Redknapp es va apartar per no acudir a un entrenament després d'una eixida nocturna. Posteriorment, recala a l'Ajax d'Amsterdam, on va tenir una discreta actuació.
L'any 2000 retorna breument al seu país per jugar amb el Benfica, i tot seguit, fitxa per l'Atlètic de Madrid. Els matalassers estaven a Segona Divisió. En aquesta categoria va gaudir de minuts, però al retornar a primera divisió, va passar a ser suplent, retirant-se el 2004.

## Selecció

Dani va ser internacional portugués en nou ocasions. Amb la selecció juvenil va participar en el Mundial de la categoria de 1995, celebrat a Qatar. L'any següent, acudeix amb la selecció olímpica als Jocs Olímpics d'Atlanta 1996.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador Arxivat 2009-04-18 a Wayback Machine.
# Dawud Paixà

Dawud Paixà és el nom dels següents personatges:
* Kara Dawud Pasha, gran visir otomà el 1622
* Dawud Pasha Kodja, gran visir otomà 1483-1497
* Dawud Pasha Mamluk, darrer governador mameluc d'Iraq
* Dawud Pasha (mutasarrif), governador otomà del Líban