OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Asada Gōryū

    En aquest nom japonès, el cognom és Asada.
Asada Gōryū (japonès: 麻田 剛立; hiragana: あさだごうりゅう) (1734 - 1799) va ser un astrònom japonès que va ajudar a introduir els mètodes i instruments astronòmics moderns al Japó.

## Semblança

Asada va passar una gran part de la seva carrera a la pròspera ciutat comercial d'Osaka, on practicava la medicina.
A causa de la política japonesa de seclusió, les teories científiques occidentals eren generalment assequibles sols a través de treballs obsolets editats pels missioners Jesuïtes a la Xina. No obstant això Asada va aconseguir construir sofisticats models matemàtics dels moviments celestes, i fins i tot de vegades es diu que va descobrir de manera independent la Tercera llei de Kepler.

## Eponimia

* El cràter lunar Asada porta aquest nom en la seva memòria.

## Vegeu també

* Llista d'astrònoms

## Referències

* ↑ «月の命名は？» (en jp), 21-12-2007. Arxivat de l'original el 2007-12-21. [Consulta: 12 gener 2022].
* ↑ «Asada». Gazetteer of Planetary Nomenclature (en anglès). Flagstaff: USGS Astrogeology Research Program. OCLC 44396779."Asada". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Baios

Segons la mitologia grega, Baios (grec antic: Βαῖος) va ser un company d'Odisseu.
Baios era un pilot de la nau d'Odisseu que no apareix a l'Odissea, però sí per llegendes posteriors. Va donar nom a diversos llocs: a una muntanya de l'illa de Cefal·lènia, a la mar Jònica, i a la ciutat de Baies, a la Campània, on es diu que va ser enterrat. Va morir pilotant la nau, en el viatge per les terres d'Itàlia que va veure's obligat a fer Odisseu en el seu pelegrinatge cap a Ítaca.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 69. ISBN 9788496061972.
# Baioneta (desambiguació)

«Baioneta» té aquests significats:
* Baioneta, arma blanca que s'acoblava a l'extrem del canó d'una arma de foc llarga i personal
* Acoblament en baioneta és un tipus d'acoblament usat en bombetes elèctriques que per acoblar-les cal fer els moviments de l'arma de baioneta, enfonsar l'arma i girar-la
Viccionari
# Raion d'Amvròssiïvka

El raion d'Amvròssiïvka (en ucraïnès Амвросіївський район) és un raion de iure de l'óblast de Donetsk d'Ucraïna, situat actualment a la zona controlada per Rússia anomenada República Popular de Donetsk. Comprèn una superfície de 1500 km². La seva capital és la ciutat d'Amvròssiïvka.
Segons estimació del 2010 tenia una població total de 49.900 habitants. El codi KOATUU és 1420600000. El codi postal 87300 i el prefix telefònic +380 6259.

## Referències

* Oficina d'estadístiques d'Ucraïna (en ucraïnès)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Bad Cop/Bad Cop

Bad Cop/Bad Cop és un grup de punk rock estatunidenc del sud de Califòrnia. La baixista Jen Carlson va fundar la banda el 2011 juntament amb Stacey Dee (veu i guitarra), Myra Gallarza (bateria) i Jennie Cotterill (veu i guitarra). El nom del grup és una al·lusió a l'expressió «policia bo, policia dolent». El 2012 van publicar la primera maqueta, Get Rad, seguida d'un EP amb el mateix nom. Carlson va deixar la banda poc després dels enregistraments, havent presentat abans al grup, però, la seua successora, Linh Le.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Not Sorry (2015)
* Warriors (2017)
* The Ride (2020)

### EP

* Get Rad (2012)
* Bad Cop/Bad Cop (2013)
* Boss Lady (2014)
* Don (2016)

## Referències

* ↑ «My First Band: Stacey Dee and Jennie Cotterill (Bad Cop/Bad Cop)». Milwaukeerecord.com, 17-05-2019.
* ↑ «Stacey Dee interview» (en anglès). Punknews.org. [Consulta: 6 juny 2019].
* ↑ «BCBC interview» (en anglès). Radioradius.ch. [Consulta: 12 juliol 2018].
* ↑ «By the Barricade». Bythebarricade.com, 19-03-2015.
* ↑ «Bad Cop/Bad Cop are breaking society's mold - Beat Magazine». Beat.com.au. [Consulta: 1r abril 2020].
# Llau de la Font

La llau de la Font és una llau, afluent del riu de Serradell que discorre íntegrament pel terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins del seu antic terme de Toralla i Serradell.
Es forma en el Serrat del Ban a l'alçada de Serradell, i davalla en direcció sud-sud-est cap al costat oriental d'aquest poble, obrint una tancada vall envoltada de cingleres en la qual es troben tres antics nuclis de població medievals, actualment despoblats, però que contenen restes interessants de temps passats: l'Hàbitat troglodític de la cova de l'Espluguell, el Despoblat d'Esplugallonga i el Conjunt troglodític de Sorta.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Anjoutey

Anjoutey és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 1999 tenia 591 habitants.

## Geografia

Se situa a la vora d'un petit riu anomenat La Madeleine que neix al massís dels Vosges.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 365 | 258 | 339 | 423 | 544 | 591 |
# Margalida Estelrich Perelló

Margalida Estelrich Perelló (Artà, 1 de setembre de 1879 – Palma, 1939) fou professora, comediògrafa i poetessa.
Estudià al col·legi Religioses de la Puresa de Maria. Amb 19 anys va ingressar a l'Escola Normal de Mestres de Balears. Als 40 anys va publicar la comèdia Fatelleries. Coverbo de sempre, estrenada per a una càtedra infantil el 26 de febrer de 1919 al teatre del Cercle d'Obrers Catòlics de Palma. El 7 de febrer de 1922 va estrenar la comèdia Pascua florida en una sessió organitzada per les alumnes del col·legi de Nostra Senyora de l'Esperança en benefici de la Congregació de Filles de la Sagrada Família (les vermelletes), al teatre de l'asil del Temple, de Palma. El 27 de desembre de 1928, una càtedra de nines va representar la comedieta còmica en un acte Ses bones festes de n'Aina Maria al Teatre Cine Victòria, de Lloseta. En el volum I Autoras en la historia del teatro español (1500-1994) s'esmenten, també, els diàlegs Conversa Josefina, Flor de junio i Una rondalla, i les comèdies Il pagliaccio Dottore i Rialles i ploraies.
Fou membre de les «Josefines», també anomenades «Obreres de Sant Josep» i en la seva entrega a la seva acció social va escriure poesies, diàlegs, converses, madrigals... per a les vetllades que celebraven. Entre aquestes obres destaca l'himne de les «Josefines» escrit per Estelrich el 1908. Les seves profundes creences religioses la portaren a escriure diverses peces d'aquesta índole entre les que cal destacar un dels himnes dedicats a la Mare de Déu de Sant Salvador "Beneïda sou Maria" al que posà música el també artanenc mossèn Francesc Esteve Blanes.
Tal vegada "La bovareta", habitual en recitals, sigui una de les seves creacions més conegudes i populars. No falten els que creuen intuir-hi la inflluència de l'obra de Miquel Costa i Llobera, la poesia del qual fou una de les seves lectures preferides.

## Referències

* 1 2 Casellas Flaquer, Jaume «La obra literaria de Margarita Estelrich». Artà, 1992, pàg. 312.
* ↑ Nadal, Antoni Estudis sobre el teatre català del segle XX, 2005, pàg. 144-145, 148.
* ↑ Cloquell Moragues, Baltasar «Centenari de la fundació de l’associació de les «Josefines»». Bellpuig, 14-03-2008, pàg. 26-27. Arxivat de l'original el 2021-05-10 [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ «Himne de les Josefines». Centenari de les josefines: 1908-2008, 2008, pàg. 4.
* ↑ Gili Ferrer, Antoni. Història de Sant Salvador. Artà: Impremta "La Actividad", 1979, p. 106-107.

## Bibliografia

* Nadal, Antoni. Estudis sobre el teatre catalá del segle XX. 1. ed. Barcelona: Universitat de les Illes Balears, Departament de Filologia Catalana i Lingüística General, 2005. ISBN 84-8415-711-3.
# Bernat Obrador Mut

Bernat Obrador Mut (Palma, ?). Comerciant i polític.
La seva activitat va estar vinculada al comerç de farines i altres productes. Republicà. Elegit regidor de l'Ajuntament de Ciutat de Mallorca el 2 de maig de 1909. Formà part del reformisme i el 1915 s'alineà amb els anomenats "reformistes dissidents". El 1917 tornà ser elegit regidor, amb el suport dels mauristes. Els reformistes dissidents defensaren l'autonomia municipal, la de Mallorca i el dret foral. Reformistes i reformistes dissidents feren part de l'anomenat Bloc Autonomista, que el 1919 demanava l'autonomia per a Mallorca. Bernat Obrador es proclamà regionalista i el mateix feren alguns nuclis reformistes, com el de Montuïri (1919). Els reformistes dissidents s'oposaren a la política de Joan March Ordinas. Els principals dirigents reformistes dissidents varen esser Bernat Obrador i Benet Pons Fàbregues. El 1917 Bernat Obrador defensà l'ús de la llengua catalana a l'Ajuntament de Palma i proposà, sense resultats, que es creàs una "Escola de mallorquí". El juny de 1936 signà la Resposta als Catalans, com a antic tinent de batle de l'Ajuntament de Palma, en plena coherència amb la seva trajectòria política.

## Referències

* ↑ «Partit Reformista». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 12. Palma: Promomallorca, p. 389-390. ISBN 84-8661702-2.
# Bèlpuèg

Bèlpuèg (francès Belpech) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude
# Aini

Els ainis (també coneguts com aynu, ainu o abdal) i són una ètnia de nòmades turcmans que s'integren dins els uigurs de la regió de Xinjiang de la Xina. Parlen un idioma propi (aini) i s'adhereixen principalment a l'alevisme. S'estima que hi ha entre 30.000 i 50.000 habitants ainis, la majoria situats a la vora del desert de Takla Makan.
Com a poble turquès, va rebre la influència dels perses i per aquest motiu, una proporció important del seu vocabulari prové del persa, tot i fer servir una base gramatical uigur. Per això es considera que és una llengua híbrida.

## Història

Els orígens del poble aini son controvertits. Alguns historiadors teoritzen que els avantpassats dels aini eren un poble nòmada relacionat amb l'Iran que va venir de Pèrsia fa uns centenars d'anys o més, mentre que altres conclouen que el vocabulari persa de la llengua aini és el resultat del fet que les llengües iranianes van ser una vegada principals idiomes comercials de la regió, a partir dels comerciants perses que es casaven amb dones locals.
Els aini en algun moment es van convertir a l'islam juntament amb els uigurs. La tensió amb els uigurs i altres pobles turcmans de la zona va provocar que fossin expulsats a la regió menys fèrtil de la conca del Tarim, prop del desert de Takla makan.
Durant la rebel·lió de Yakub Beg, al voltant de 1864, els ainí van lluitar contra el domini Qing. A la dècada de 1930, els ainí es van unir a la rebel·lió Kumul. Després de l'establiment de l'estat comunista el 1949, determinats grups ètnics van rebre el reconeixement de l'estat, i van permetre més llibertat cultural. Els aini van sol·licitar ser reconeguts com un grup ètnic diferent, però van ser rebutjats i l'estat va optar per comptar-los com a uigurs.

## Referències

* ↑ «ainu». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ Bader, Alyssa Christine. Mummy dearest : questions of identity in modern and ancient Xinjiang Uyghur Autonomous Region, 2012, p. 31.
* 1 2 3 Minahan, James B. Ethnic Groups of North, East, and Central Asia: An Encyclopedia (en anglès). ABC-CLIO, 2014-02-10, p. 14-15. ISBN 978-1-61069-018-8.
* ↑ Bakker, Peter. «Mixed Languages as Autonomous Systems». A: Matras, Yaron; Bakker, Peter (eds.). The Mixed Language Debate: Theoretical and Empirical Advances. (en anglès). Walter de Gruyter, p. 107-150. ISBN 978-3-11-017776-3.
* ↑ Safran, William. Nationalism and Ethnoregional Identities in China (en anglès). Psychology Press, 1998, p. 77. ISBN 978-0-7146-4921-4.
* ↑ Matras, Yaron; Bakker, Peter (eds). Mixed Language Debate (matras/b.) Tilsm 145 (en anglès). Walter de Gruyter, p. 9. ISBN 978-3-11-017776-3.
* ↑ Minahan, James B. Ethnic Groups of North, East, and Central Asia: An Encyclopedia (en anglès). ABC-CLIO, 2014-02-10, p. 15. ISBN 978-1-61069-018-8.
# Torrent de l'Hort de l'Om

El torrent de l'Hort de l'Om és un torrent que discorre pel terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Es forma a l'Hort de l'Om, a partir de les aigües de la font de bassa de l'Hort de l'Om. Des d'aquell lloc davalla cap al sud-oest fent giragonses a causa del terreny que travessa, resseguint pel costat nord-oest el Serrat del Trompa, i va a abocar-se en el torrent de l'Om a ponent del lloc on hi havia la masia de l'Om.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# August de via Labicana

L'estàtua d'August de la Via Labicana és un retrat de l'emperador August de figura completa, realitzada en marbre, de 207 cm d'altura. El seu nom és a causa de la zona en què va ser trobada al peu del pujol de l'Opi a la via Labicana. L'emperador està retratat amb una toga que li cobreix el cap com a pontífex màxim. L'estàtua es troba al Museu Nacional Romà al Palazzo Massimo alle Terme a Roma.

## Història i descripció

L'estàtua és una còpia de l'època de l'emperador Tiberi executada al final del segle i aC o a començaments del segle i. Els trets facials de l'emperador el mostren demacrat, cosa que suggereix que és un retrat dels seus últims anys amb signes evidents de malaltia i fatiga. Aquest és el retrat d'August més important d'aquest període final, un dels pocs que es troben a Roma.
El cap cobert és degut amb a la funció representada de pontefix Maximus, al braç dret de l'emperador (trencat), probablement sostenia a la mà una pàtera, un plat pla per al ritual del vessament de vi durant un sacrifici. El cap va ser esculpit a part, per un especialista.

## Estil

Igual que en altres obres de retrats d'August la representació és més aviat freda i «acadèmica»: l'efecte de la fatiga i la distància psicològica d'August és degut principalment amb la feina de la sublimació per l'art grec clàssic, que té l'efecte d'una imatge estudiada de distanciament i espiritualitat de l'emperador. La fredor de la cara es fa palesa clarament al tractament metàl·lic de pell. Tanmateix, la cara està realitzada amb saviesa i grans superfícies llises, amb el suficient moviment com per evitar un aplanament desagradable.
Els grans plecs del vestit estan ben conservats, però no mostren el volum del cos, que apareix a diversos llocs amb buits a favor d'aconseguir l'efecte de superfície.

## Bibliografia

* Ranuccio Bianchi Bandinelli i Torelli, Mario, El arte de la antigüedad clásica, Etruria, Roma, Utet, Torino 1976

## Vegeu també

* August de Prima Porta
# Mérida (municipi de Yucatán)

Mérida és un municipi de l'estat de Yucatán. Mérida és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part nord-oest de l'estat de Yucatán. Limita al nord amb els municipis de Ucú, al sud amb Umán, a l'oest amb Kanasín i a l'est amb Abalá.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Mérida Arxivat 2022-02-09 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Comissió Trilateral

La Comissió Trilateral és una organització internacional privada fundada el 1973 per iniciativa de David Rockefeller i aglutina personalitats destacades de l'economia i els negocis de les tres zones principals de l'economia capitalista: Amèrica del Nord, Europa i Àsia-Pacífic. Precisament la inclusió de membres del Japó és la principal diferència amb el Grup Bilderberg.

## Funcionament

La comissió trilateral es congrega periòdicament mantenint en els seus encontres reunions en les quals s'uneixen proporcionalment membres de les tres àrees geogràfiques combinant polítics, empresaris i personalitats acadèmiques. La importància dels seus membres li genera nombroses crítiques que alimenten la coneguda com a teoria de la conspiració.

## Membres

La Comissió és presidida per l'expresident del Banc Central Europeu Jean-Claude Trichet —per Europa—, el geopolitòleg Joseph S. Nye —per Amèrica del Nord—, i el directiu farmacèutic Yasuchika Hasegawa —per la regió Àsia-Pacífic.
Entre les personalitats que n'han format part destaquen els ex-presidents dels Estats Units George Herbert Walker Bush, James Earl Carter i Bill Clinton i l'exsecretari d'estat dels Estats Units Henry Kissinger.
L'advocat espanyol Antonio Garrigues Walker també és membre de la Trilateral, així com Juan Villalonga. Han estat també espanyols de la Trilateral en el passat, personalitats com Carles Ferrer i Salat, José Luis Cerón Ayuso, Emilio Ybarra, Claudio Boada Vilallonga, José Antonio Segurado, Jaime Carvajal Urquijo i Jesús Aguirre, duc consort d'Alba. El setembre de 2013 eren membres de l'organització els espanyols Ana Patricia Botín, consellera delegada de la filial britànica del Grupo Santander i membre del consell d'administració de Coca-Cola; Jaime Castellanos, empresari del sector de mitjans de comunicació; Alfonso Cortina, expresident de Repsol; Pedro Miguel Etxenike, físic teòric, membre del consell rector del CSIC de 2001 a 2007 i vicepresident de Innobasque de 2008 a 2012; Óscar Fanjul, expresident de Repsol; Esther Giménez-Salinas, exrectora de la Universitat Ramon Llull i consellera del Grupo Santander; Abel Matutes (exministre d'Assumptes Exteriors d'Espanya, president del Grupo Matutes i propietari de Fiesta Hotel Group, i Ignacio Polanco, president del grup PRISA. Altres membres recents han estat Javier Solana, Alt Representant de la Política Exterior de la UE de 1999 a 2009; Borja Prado, president d'Endesa, i Ferran Rodés, vicepresident del grup de comunicació Havas Media.

## Referències

* 1 2 «The trilateral commission» (en anglès). Trilateral.org, 01-09-2013. Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 27 octubre 2013].
* ↑ http://www.trilateral.org/go.cfm?do=Page.View&pid=6 Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.elpais.com/articulo/espana/Solana/Polanco/Prado/Rodes/ingresan/Comision/Trilateral/elpepunac/20100610elpepinac_7/Tes

## Enllaços externs

* Comissió Trilateral - Lloc web oficial
* Llista de membres participants a la reunió de l'any 2006
# Martes de carnaval

«Martes de carnaval» té aquests significats:
* Martes de Carnaval (teatre), obra de teatre de Valle-Inclán
* Martes de Carnaval (pel·lícula), pel·lícula espanyola de 1991 dirigida per Fernando Bauluz i Pedro Carvajal y Urquijo
# Bèlpuèg (Alta Garona)

Bèlpuèg (oficialment Beaupuy) és un municipi occità del Tolosà, en el Llenguadoc, situat en el departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Torre d'en Riera

La Torre d'en Riera, també coneguda com a Torre de la Vídua de Can Sala o Torre Bombai, és un edifici modernista del municipi de Malgrat de Mar (Maresme) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Edifici de planta rectangular al que s'ha afegit un cos a la banda esquerra de la façana principal, perpendicular a la mateixa: procura integrar-se al conjunt imitant l'estil general. La façana presenta la riquesa decorativa del modernisme: formes vegetals, esgrafiats, ús de ceràmica. Formes ondulades als balcons i treball de ferro. Els balcons utilitzen l'arc carpanell. Torreta a l'angle de la façana coronada per teulada de mosaic.

## Història

Casa d'estiueig voltada d'un bell jardí. Ha passat per diversos propietaris que convertiren part del jardí en una fàbrica, posteriorment aquesta fou convertida en hostal. Fa molts anys que tota la propietat resta deshabitada. No és possible l'accés. Està amb estat d'abandó i necessitada d'una restauració.

## Referències

* 1 2 «Torre d'en Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].
# Marquesat de Samà

El Marquesat de Samà és un títol nobiliari espanyol, concedit el 16 de maig de 1872, pel rei Amadeu I, a Antoni Samà i Urgellés, propietari i industrial de Vilanova i la Geltrú (Barcelona), nebot del marquès de Marianao i cavaller de l'Ordre d'Isabel la Catòlica.
Antoni Samà i Urgellés, es va dedicar als negocis que la seva família posseïa a Espanya i a Cuba, on va passar uns anys. També es va involucrar en la política local de Vilanova i la Geltrú, la seva ciutat natal, on era propietari de diverses finques i va participar en la creació d'algunes indústries. El 1868, pertanyia al Partit Progressista, i va donar suport a Víctor Balaguer perquè representés a les Corts al districte de Vilanova i la Geltrú durant gairebé totes les legislatures entre 1869 i 1889. Per intercessió de Balaguer, el 16 de maig de 1872, Amadeu I li concedir el marquesat de Samà. El 1878, al constituir-se la societat per a la construcció del ferrocarril de Barcelona a Vilanova, va ser vocal de la Junta.

## Marquesos de Samà

* Antoni Samà i Urgellés (1819-1890), I marquès de Samá i cavaller de l'Ordre d'Isabel la Catòlica. Va contreure matrimoni amb Ramona Torrents i Higuero. El va succeir el seu fill:
* Antoni de Samà i Torrents (- 1904), II marquès de Samà. El va succeir el seu germà:
* Joan de Samà i Torrents (- 1905), III marquès de Samà. El va succeir, per rehabilitació, el 1993, el seu net:
* Carles Xavier de Samà i Genicio, IV marquès de Samà.

## Referències

* ↑ A. A. de Cadenas y López y V. Cadenas y Vicent (comps.). Elenco de grandezas y títulos nobiliarios españoles. Madrid: Instituto Salazar y Castro Ediciones, 2003.
* ↑ «Antonio Samá Urgellés».
* ↑ Bibl.: F. X. Puig Rovira. Diccionari biogràfic de Vilanova i la Geltrú. Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2003.
* ↑ «concessió del títol».
* ↑ «Antonio Samá Urgellés, I Marqués de Samá».
* ↑ «Antoni de Samà i Torrents, II Marqués de Samá».
* ↑ «Joan de Samà i Torrents, III Marqués de Samá».
* ↑ «Sol·licitud de la rehabilitació».
* ↑ «Concessió de la rehabilitació».
* ↑ «Carles Xavier de Samà i Genicio, IV Marqués de Samá».
# Bhaga

Bhaga és un riu de l'estat d'Himachal Pradesh, districte de Kangra, un dels que originen el riu Chenab. Neix a la zona del pas de Bara Lacha i corre 50 km per muntanyes rocoses fins a arribar a la vall cultivada; passa per Kailang i Lahul, i desaigua al Chandra a uns 8 km després de Tandi formant després de la seva unió el riu Chenab. El recorregut total és de 105 km.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Calamonastes fasciolatus

Calamonastes fasciolatus (Camaròptera barrada) és una espècie d'ocell de la família dels cisticòlids (Cisticolidae) que habita zones arbustives del sud d'Angola, Namíbia, Botswana, sud-oest de Zimbàbue i nord de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Calamonastes fasciolatus». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 28/01/2023(català)
# Ajuntament de Verges

L'Ajuntament de Verges és la seu del govern i administració del municipi de Verges (Baix Empordà). Aquest edifici es va construir a principis de segle XX previ a l'enderrocament del Castell de Verges. Tant la composició simètrica de la façana com la distribució interior, segueixen les pautes d'un estil neoclàssic. Tant per les seves dimensions com per la seva sobrietat, l'edifici es va adaptar a les altres edificacions que configuren el centre urbà.

## Història

Amb esperit de modernitat la República desenvolupà una política d'inversió pública millorant els serveis de la població rural. Les escoles d'Ultramort, Serra de Daró, Sant Jordi Desvalls i l'edifici de Verges, són exemples d'arquitectura culta integrada a l'arquitectura popular a través d'una racionalització de les formes constructives vernacles de cada una d'elles realitzades en un estil diferent, mostra de l'eclecticisme constructiu de l'època. De l'Ajuntament de Verges cal destacar la façana esgrafiada i el motlluratge de cornisa i frontó.

## Referències

* 1 2 «AJUNTAMENT I ANTIGUES ESCOLES». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 nov. 2020].