OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Litoria freycineti

Litoria freycineti és una espècie de granota que viu a Austràlia (des de Queensland fins a Nova Gal·les del Sud).

## Referències

* Hines et al (2004). Litoria freycineti. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 29 d'abril del 2008 (en anglès).
# Ramon Noguer i Comet

Ramon Noguer i Comet (Figueres, Alt Empordà 1886 - Barcelona, 12 de setembre de 1969) fou un advocat i polític català d'ideologia republicana.

## Biografia

Era redactor del diari El Poble Català, i fou membre primer del Centre Nacionalista Republicà i després de la UFNR i col·laborà alhora en diferents publicacions de caràcter polític i cultural, com Llibertat! (1909), Revista de Catalunya (1912) i Pàtria (1914). Era contrari a pactar amb Alejandro Lerroux, i quan se signà el Pacte de Sant Gervasi de 1914 formà part del Bloc Republicà Autonomista (1915) i després secretari general del Partit Republicà Català (1917). Fou redactor de La Lucha el 1916-1919 i col·laborà amb Antoni Rovira i Virgili a La Nau des del 1927.
Malgrat la seva gran amistat personal amb Francesc Layret, s'oposà el 1919 a la proposta d'adhesió del Partit Republicà Català a la Tercera Internacional. El 1919 col·laborà a La Publicitat i fou elegit diputat provincial per Figueres (1921) i membre de l'Assemblea de la Mancomunitat de Catalunya fins al 1924. Fou un advocat laboralista de gran prestigi i defensà sovint els membres del CADCI. Un cop es proclamà la Segona República Espanyola, participà en l'elaboració del programa d'Esquerra Republicana de Catalunya, i del 1931 al 1933 fou governador civil de Tarragona.
| « | Per això em permeto dirigir-me a tots els senyors caps o dirigents de las mencionades oficines o dependències d'aquesta encara Província, a fi i efecte que es serveixin de donar les oportunes ordres per què en els dies que posin a les seves façanes la bandera representativa del gloriós Estat republicà, facin onejar també al seu costat, la no menys estimada i no menys digna de respecte en la qual els fills d'aquesta terra la veiem simbolitzada. | » |
| — Ramon Noguer i Comet, en una circular anomenada "La bandera catalana als centres oficials" |||

## Notes

* ↑ «esquela». La Vanguardia, 13 -09- 1969, pàg. 27.
* ↑ "La Vanguardia", 16-setembre-1932, p. 4
# Ratpenat cuallarg d'orelles penjants

El ratpenat cuallarg d'orelles penjants (Eumops auripendulus) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids.

## Distribució

Es troba a l'Argentina, el Brasil, Colòmbia, Costa Rica, l'Equador, El Salvador, la Guaiana Francesa, Guatemala, Hondures, Mèxic, Jamaica, Nicaragua, Panamà, Veneçuela, el Perú i Trinitat i Tobago.

## Subespècies

* Eumops auripendulus auripendulus
* Eumops auripendulus major

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
* ↑ Eumops_auripendulus a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Recinte fortificat de Llupià

El Recinte fortificat de Llupià és un recinte medieval d'estil romànic del segle xi que envolta la vila medieval del poble de Llupià, a la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.
Està situat a l'entorn de l'antiga cellera de Llupià.

## Història

El primer esment documental de Llupià apareix en una carta relacionada amb el Cartulari de Cuixà. Data del 953, en una donació al monestir de Cuixà, on Eldebrand feia donació dels seus alous en terres de Lupianum. En donacions posteriors, foren els monestirs de Sant Pere de Rodes (965), Santa Maria d'Arles (967), altre cop Cuixà (primer quart del segle xi) i Sant Martí de Canigó (1007) els beneficiats de béns a Llupià.
Des del 1091 apareix una família cognominada de Llupià: Berenguer de Llupià n'és el primer documentat. Aquesta família apareix ara sota el domini del vescomtat de Castellnou, adés sota el del comtat de Besalú. Al segle xiv els Llupià es van fer amb el domini de Bages, i mantingueren la baronia de Llupià i Vilarmilà, que encara fou engrandida amb la baronia de Castellnou.

## Les restes del recinte

Trenta metres a migjorn de l'església es conserven dos panys de paret, amb una alçada de fins a 6 metres, i amb una llargària de 30 i 18 metres, respectivament, que formen angle i clouen, actualment, el pati de l'escola. Estan fetes de pedres i còdols arrenglerats, amb fragments en opus spicatum. Tot i que l'espai de l'antiga cellera ja devia estar organitzat abans de l'any 1000, aquests fragments de muralla fan pensar en una obra del segle xiii.

## Bibliografia

* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Castells i edificacions militars del Rosselló anteriors al 1300: Vila fortificada de Llupià». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ La vila fortificada de Llupià, en els ortofotomapes de l'IGN
# Rayo Cantabria

El Rayo Cantabria és un club de futbol de la ciutat de Santander a Cantàbria. A data de 2021 és el club filial del Racing de Santander.
El club va ser fundat el 1926. No fou fins al 1951 que es vinculà al Racing com a club filial. Amb el pas dels anys ha rebut les següents denominacions:
* Gimnástica de Miranda (1926–1931)
* Rayo Sport de Miranda (1931–1941)
* Sociedad Deportiva Rayo Cantabria (1941–1993)
* Real Racing Club de Santander B (1993–2019)
* Rayo Cantabria (2019–avui)

## Palmarès

* Tercera Divisió: 1960-61, 1986-87, 1994-95, 1998-99, 2004-05
* Copa Federació de futbol: 1998-99

## Referències

* ↑ «The latest news from Rayo Cantabria: squad, results, table» (en anglès). www.besoccer.com. [Consulta: 16 octubre 2020].
* 1 2 Rayo Cantabria La Futbolteca (in Spanish)
* ↑ El Racing B volverá a ser el Rayo Cantabria (Racing B will be Rayo Cantabria again), Aqui Hay Pelotas, 20 June 2019 (in Spanish)
* ↑ «El filial racinguista adopta oficialmente la denominación 'Rayo Cantabria'» (en castellà). Racing de Santander, 03-07-2019.
# Reacció

«Reacció» té aquests significats:
* Model estímul-resposta, aplicable a diferents contextos
* Temps de reacció davant l'estímul que la genera
* Física i química:
** Llei de acció i reacció, una de les lleis de Newton
** Reacció mecànica, una de les forces que exerceix l'entorn sobre una estructura resistent o mecanisme en moviment
** Reacció en cadena, seqüència de reaccions en què un producte reactiu produeix reaccions addicionals
** Reacció química, procés en el qual una o més substàncies -els reactius- es transformen en altres substàncies diferents
** Reacció exotèrmica, la qual desprèn calor
** Reacció endotèrmica, la qual absorbeix calor
** Reacció limitant, el seu pas més lent
** Reacció nuclear, el procés de combinació i transformació de les partícules i nuclis atòmics
** Reacció nuclear en cadena, la qual se sosté en el temps en provocar un neutró la fissió d'un àtom fissible, la qual cosa allibera diversos neutrons, que al seu torn causen altres fissions
* Física i química:
** Reacció acrosòmica, vinculada a la fusió de l'espermatozoide i l'òvul
** Reacció anafilàctica o anafilaxi
** Reacció al·lèrgica o al·lèrgia
** Reacció adversa a medicament, efecte indesitjat en pacients tractats amb medicaments
* Psicologia:
** Reacció psicològica
** Reacció emocional
* Història :
** Reacció pagana, els intents de restauració del paganisme
** Reacció thermidoriana, fase de la Revolució francesa
# Reacció SN1

La reacció S$_N$1 o substitució nucleòfila unimolecular és un tipus de substitució nucleòfila que consta de dos passos, entre els quals es passa per un intermedi carbocatiònic.

## Mecanisme

La reacció consta de dues etapes: en la primera, es trenca l'enllaç entre el grup sortint i el substrat, formant-se així un intermedi carbocatiònic que té una hibridació sp² (geometria plana). En la segona etapa, el nucleòfil ataca l'intermedi.

### Exemple

Un exemple de reacció que té lloc a través d'un mecanisme S$_N$1 és la hidròlisi del bromur de terc-butil amb aigua per formar t-butanol.
Aquesta reacció S$_N$1 té lloc en tres etapes:
* Formació del carbocatió terc-butil per la separació del grup sortint (un anió bromur) de l'àtom de carboni: aquesta etapa és lenta i reversible.
* Atac nucleofílic: el carbocatió reaccióna amb el nucleòfil. Si el nucleòfil és una molècula neutra (per exemple, el dissolvent) es necessita una tercera etapa per completar la reacció. Quan el dissolvent és aigua l'intermedi és un ió oxoni. Aquesta etapa de la reacció és ràpida.
* Desprotonació: eliminació d'un àtom d'hidrogen del nucleòfil protonat amb aigua actuant com a base, formant l'alcohol i un ió oxoni. Aquesta etapa és ràpida.

## Cinètica de la reacció

La reacció S$_N$1 segueix una cinètica de primer ordre, ja que en l'etapa lenta, la de ruptura de l'enllaç entre substrat i grup sortint, només hi intervé l'espècie R-X.
    $v=k\cdot [R-X]$

## Factors que afecten a la velocitat de reacció

* Substrat. La velocitat dependrà de la capacitat d'estabilitzar l'intermedi de reacció. Els substrats terciaris reaccionen ràpid, ja que els respectius carbocations són més estables.
* Nucleòfil. La naturalesa del nucleòfil no afecta apreciablement a la velocitat, ja que aquest enra a l'etapa ràpida.
* Dissolvent. Els dissolvents polars solvaten el catió intermedi, estabilitzant-lo i rebaixant així l'energia d'activació.
* Grup sortint. La capacitat d'estabilitzar el grup sortint afecta enormement a la velocitat de reacció, ja que l'etapa limitant és precisament la sortida d'aquest.

## Referències

* ↑ Peters, K. S. «Nature of Dynamic Processes Associated with the SN1 Reaction Mechanism». Chem. Rev., 107, 3, 2007, pàg. 859–873. DOI: 10.1021/cr068021k. PMID: 17319730.
# Rectoria (la Bisbal d'Empordà)

La Rectoria és una obra del municipi de la Bisbal d'Empordà protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de planta baixa, dos pisos i coberta a dues vessants. La façana principal té com a elements més remarcables la porta d'accés d'arc de mig punt amb grans dovelles de pedra i les dues finestres del primer pis, en part reconstruïdes, de tipus gòtic. A la façana lateral són remarcables dues finestres coronelles de la mateixa tipologia que les de la façana principal. Ambdues han perdut la columna central (una d'elles és tapiada i l'altre ha estat transformada en balcó). En conjunt l'edifici ha experimentat moltes modificacions (noves obertures, reformes internes…), però és interessant pel seu valor tipològic.

## Història

L'edifici de la rectoria fou en el seu origen el casal d'un ric comerciant, Jaume Guinart, que posteriorment esdevingué noble. L'obra presenta les característiques de la casa benestant de l'època gòtica: pati interior, portal adovellat, finestres coronelles… En l'actualitat conté la rectoria.
Per la part darrere a la plaça del Castell conté una part de l'antiga muralla de la ciutat. Des de desembre de 2019 l'ajuntament ha endegat les obres per a rehabilitar aquest tram de muralla i restituir l'accés públic.

## Referències

* 1 2 «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
* ↑ «Rectoria - La Bisbal d'Empordà». Pobles de Catalunya. [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ Puntí, Joan «La rectoria de la Bisbal alliberarà part de la muralla». El Punt Avui, 05-12-2014, pàg. 64.
* ↑ Trillas, Joan «Rehabiliten el parament de la muralla de la Bisbal». El Punt Avui, 11-01-2020, pàg. 26.
# República Socialista Soviètica d'Armènia

La República Socialista Soviètica d'Armènia (RSS d'Armènia) és el nom que va rebre Armènia quan va formar part de la Unió Soviètica des del 1936 fins al 1991. Es va constituir com a República Socialista Soviètica el 29 de novembre de 1920. Des del 12 de març de 1922 fins al 5 de desembre de 1936 va ser part de l'RSS de Transcaucàsia juntament amb l'RSS de Geòrgia i l'RSS de l'Azerbaidjan.
El febrer de 1988, el Consell de l'enclavament de l'Alt Karabakh, a la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan va votar a favor de la unió amb la República Armènia, que va ser ratificat en un plebiscit que va comptar amb una aclaparadora majoria de la població donant suport a la independència. Les demandes d'unificació amb Armènia, que van proliferar al llarg de la dècada dels 1980, es van desenvolupar al principi de manera pacífica, encara que la pressió autonomista generada davant l'esfondrament de l'estat soviètic des de 1989, va portar aparellat un increment de la violència a la regió entre els dos grups ètnics, cosa que finalment va resultar en el desenvolupament d'escenes de neteja ètnica per part de les dues parts.
El 23 d'agost de 1990 es va canviar el nom i va passar a anomenar-se República d'Armènia, mentre continuava dins l'URSS durant un any abans de declarar-se independent.

## Referències

* ↑ Biagini, Antonello. Empires and Nations from the Eighteenth to the Twentieth Century (en anglès). Volum 2. Cambridge Scholars Publisher, p. 146. ISBN 9781443865425.
* ↑ Cucó i Giner, Alfons. Els confins d'Europa: nacionalisme, geopolítica i drets humans a la Mediterrània oriental. València: Universitat de València, 1997, p. 37. ISBN 9788486574567.
# República Socialista Soviètica Autònoma de Txetxènia-Ingúixia

La República Socialista Soviètica Autònoma de Txetxènia-Ingúixia, també coneguda com a ASSR de Txetxènia-Ingúixia (en rus:Чечено-Ингушская АССР), fou una república soviètica depenent de la República Socialista Federada Soviètica de Rússia. Va ser establerta el 5 de desembre de 1936. Amb capital a Grozni, reunia els territoris de Txetxènia i Ingúixia, i l'any 1979 tenia 1.277.000 habitants en una àrea de 19.300 km². Entre el 1944 i el 1957, la república va deixar d'existir en el marc de la repressió i el trasllat que Stalin va ordenar per molts pobles del nord del Caucas, sota l'acusació de col·laboracionisme amb els nazis.
El 9 de gener de 1957 el govern soviètic de Nikita Khrusxov va restablir la República Autònoma.
Entre 1990 i 1992, es va dur a terme el procés per a dividir-la en les repúbliques d'Ingúixia i de Txetxènia. En aquesta segona també s'hi autoproclamà la República Txetxena d'Itxkèria, cosa que acabaria desembocant en la Primera guerra de Txetxènia.

## Referències

* ↑ Minahan, James. Encyclopedia of the stateless nations (en anglès). vol. 2 (D - K). Greenwood Publishing Group, 2002, p. 786. ISBN 0313321108.
# Revista TS

Revista TS fou una publicació de resistència cultural dins del franquisme que aparegué de forma irregular entre els anys 1971 i 1976, editada per l'Acadèmia de Belles Arts de Sabadell i Amics de les Arts i Joventuts Musicals de Terrassa. Succeeix a la revista Riu Tort (1956-1965), editat per la mateixa Acadèmia que ja va assajar d'oferir una plataforma crítica faç a la cultura oficial del moment. Va ser un projecte de renovació cultural, i d'amagat un projecte polític que instrumentalitzava el discurs cultural. El 1978 a la fi de la Transició democràtica espanyola va surtir una tercera revista: Quadern, editada per la Fundació Ars.
L'any 1971 existia una excel·lent relació entre dues entitats culturals vallesanes: l'Acadèmia de Belles Arts de Sabadell i Amics de les Arts i Joventuts Musicals de Terrassa. Ambdues havien incorporat a les seves juntes respectives persones que, al voltant dels trenta anys, representaven la generació que ja no havia viscut la Guerra Civil espanyola. Fruit d'aquests relació va ser la decisió de publicar una revista conjunta. A tal efecte, es constituí un consell de redacció format per Magí Cadevall i Soler, Manuel Costa Fernández, Manuel Garriga Miralles, Joaquín Monrás Sender, Eudald Puig Mayolas i Manuel Royes Vila. Com que en aquells anys obtenir el permís per publicar una revista era molt difícil, es va definir a efectes oficials com a «publicación interior destinada a los socios de Academia de Bellas Artes de Sabadell y Amigos del Arte de Terrassa» (castellà). Pel fet d'acceptar articles escrit amb llibertat de pensament, va ser sotmesa a les multes de l'autoritat franquista.

## Referències

* 1 2 Creus, Maia «L'ombra de 1978 sobre ‘Quadern'». Quadern, s.d. Arxivat de l'original el 2016-02-01 [Consulta: 25 gener 2016]. Arxivat 2016-02-01 a Wayback Machine.
* ↑ «L'emergència de la societat civil». Arxivat de l'original el 2009-01-30. [Consulta: 4 gener 2009].
* ↑ Manuel Garriga, citat per Royes i Vila, Manuel «Manuel Garriga, un socialista vital» (pdf). Full, 01-06-2010.

## Bibliografia

* Foraster, Manuel. «L'ambient literari de Sabadell dels anys setanta. Una crònica personal». A: Sala Tres 1972-1979. En la ruta de l'art alternatiu a Catalunya. Sabadell: Ajuntament de Sabadell, 2007.
# Rialb (desambiguació)

«Rialb o Rialp» té aquests significats:
* Rialb o Rialp, vila i municipi de la comarca del Pallars Sobirà
* Rialb (Queralbs), entitat de població del municipi de Queralbs, al Ripollès
* El Rialb, riu del Prepirineu català, afluent del Segre que neix a la serra de Boumort
* Riu Rialb (Andorra), riu del Principat d'Andorra, que neix a la línia de crestes de la zona axial pirinenca, dins la Parròquia d'Andorra d'Ordino
* La Baronia de Rialb, extens municipi prepirinenc al nord-est de la comarca de la Noguera, vertebrat al voltant del Rialb
* Baró de Rialp, títol nobiliari concedit per primer cop a Claudi Rialp el 1925
* Coves de Rialb, coves amb característiques formacions d'estalactites, dins el terme de Queralbs
* Marquesat de Rialb, títol nobiliari concedit l'any 1710, pel rei arxiduc Carles d'Àustria
* Pantà de Rialb, pantà de Catalunya que pertany als rius Segre, Rialb i Ribera Salada, a les comarques de l'Alt Urgell i la Noguera
* Pic de Rialb o Pic de la Font Blanca, muntanya a Ordino
* Pla de Rialb, petit eixamplament de la vall del Freser, al límit dels municipis de Queralbs i de Ribes de Freser (Ripollès)
* Refugi de Rialb, situat a la capçalera del Rialb, a Ordino (Andorra)
* Torrent de Rialb, curs fluvial que desemboca al mateix riu Rialb, a la Baronia de Rialb
* Vall de Rialb, depressió per on transcorre el Rialb (Andorra)
# Richard Verschoor

Richard Verschoor (Benschop, Països Baixos, 16 de desembre de 2000) és un pilot d'automobilisme neerlandès que actualment competeix en la Fórmula 2 per l'equip MP Motorsport.
El pilot va començar la carrera en monoplaçes en 2016, inclòs guanyar la primera temporada del campionat espanyol de Fórmula 4.

## Referències

* ↑ «Richard Verschoor se convierte en el Jarama en el primer campeón de la F4 española - Competición». [Consulta: 8 maig 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Residencial del Remei

Residencial del Remei és una urbanització del municipi d'Alcover, a l'Alt Camp. Segons les dades de població del 2013, la urbanització residencial del Remei, té 194 habitants.
Està situada a l'oest del centre urbà, a la Vall del Riu Glorieta, dins la Serra de Prades.
# Rheum nobile

Rheum nobile, en anglès: Noble rhubarb o Sikkim rhubarb, és una espècie de planta herbàcia gegantina originària de l'Himàlaia, des del nord-est de l'Afganistan, a nord del Pakistan i Índia, Nepal, Sikkim (a l'Índia), Bhutan, i Tibet fins a Myanmar, es presenta en la tundra alpina a altituds de 4000–4800 metres.
Fa 1-2 m d'alt i es veu des de molt lluny.
Les bràctees translúcides de R. nobile creen un efecte hivernacle que bloqueja la radiació ultraviolada cosa molt útil per les plantes que viuen a grans alçades.

## Estructura

Una planta individual de R. nobile té una forma de torre cònica amb les fulles grosses i lluents amb el pecíol i els nervis vermells, les flors són petites.
Les tiges són consumides per la població local.

### Bràctees

Les bràctees de R. nobile fan 110-170 µm de gruix. Per bloquejar la radiació ultraviolada disposa del flavonoide quercitina
* rutina, quercetina 3-O-rutinòsid
* Guaijaverina, quercetina 3-O-arabinòsid
* Hiperina, quercetina 3-O-galactòsid
* Isoquercitrina, quercetina 3-O-glucòsid
* Quercetina 3-O-[6″-(3-hidroxi-3-metilglutaroil)-glucòsid]

## Història

La primera descripció publicada de R. nobile va seracàrrec de Joseph Dalton Hooker i Thomas Thomson el 1855.

## Referències

* Hooker, Joseph Dalton; J. F. Cathcart and W. H. Fitch. Illustrations of Himalayan plants. Londres: L. Reeve, 1855, p. 93–95. LCCN 05024640.
* T. Iwashina and 5 others «Flavonoids in translucent bracts of the Himalayan Rheum nobile (Polygonaceae) as ultraviolet shields». Journal of Plant Research, 117, 2, abril 2004, pàg. 101–107. DOI: 10.1007/s10265-003-0134-2. PMID: 14749969.
* Tsukaya, Hirokazu «Optical and anatomical characteristics of bracts from the Chinese "glasshouse" plant, Rheum alexandrae Batalin (Polygonaceae), in Yunnan, China». Journal of Plant Research, 115, 1, febrer 2002, pàg. 59–63. DOI: 10.1007/s102650200009.

## Notes

* ↑ «Rheum nobile». Flora of China. eFloras.org. [Consulta: 11 juny 2006].
* ↑ «Eastern Himalayan alpine shrub and meadows». Terrestrial Ecoregions. World Wildlife Fund.
* ↑ Iwashina et al. p.101
* ↑ Hooker p.94
* ↑ Iwashina et al. 104-106

## Enllaços externs

* Plants For A Future
* Photos by Thomas Kornack Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
# Rodolf I de Wittelsbach

Rodolf I de Baviera (Alemany: Rudolf I., Herzog von Bayern, bei Pfalzgraf Rhein; Basilea 4 d'octubre de 1274 - Anglaterra 12 d'agost de 1319), fou un membre de la dinastia de Wittelsbach, que fou duc de Baviera i comte palatí del Rin (1294-1317). Rodolf era el fill de Lluís II, Duc d'Alta Baviera, i Matilde, una filla del rei Rodolf I d'Alemanya.

## Vida

Rodolf va succeir el seu pare el 1294 a l'Alta Baviera i el Palatinat i va donar suport al seu sogre Adolf de Nassau-Weilburg contra el seu oncle, l'Habsburg Albert d'Àustria. Després de la mort d'Adolf, Rodolf es va passar al partit d'Albert però la forta política dinàstica del nou rei nou va provocar un nou conflicte. Albert va pressionar a Rodolf que va haver d'acceptar al seu germà més jove Lluís IV de Wittelsbach com a co-regent el 1301. Després de l'assassinat d'Albert el 1308, Rodolf va votar a favor d'Enric de Luxemburg i llavors va acompanyar al nou rei a Itàlia, esclatant una guerra civil contra el seu germà Lluís IV a causa de les disputes en la partició de les seves terres, que es va acabar el 1313 quan es va acordar la pau a Múnic. Lluís IV fou elegit rei alemany el 1314 però Rodolf havia votat a favor del seu adversari Frederic d'Àustria. El 1317 després d'una altra llarga controvèrsia amb Lluís IV, Rodolf va perdre l'Electorat del Palatinat el Palatinat que va quedar en mans de Lluís fins que el conflicte de Lluís amb l'Habsburg arribés al final, però Rodolf va morir el 1319, presumiblement a Anglaterra i finalment pel tractat de Pavia el 1329, Lluís concedia el Palatinat als fills de Rodolf Rodolf II el Cec i Robert I i al net de Rodolf, Robert II, un fill del comte palatí del Rin, Adolf. D'aquesta manera finalment Rodolf I i el seu net Rupert II ens convertiren en els avantpassats de la línia palatina més vella de la dinastia Wittelsbach (línia palatina), que va retornar al poder a Baviera el 1777 després de l'extinció de la línia més jove (línia bavaresa), formada pels descendents de Lluís IV.

## Matrimoni i fills

Es va casar a Nuremberg l'1 de setembre de 1294 amb Mectilda de Nassau, filla d'Adolf de Nassau (Nassau-Weilburg), i va tenir els següents fills:
* Lluís (1297–abans del 5 d'abril de 1311).
* Adolf, comte palatí del Rin (Wolfratshausen 27 de setembre de 1300 – 29 de gener de 1327), pare de Rupert II (o Robert II) comte palatí del Rin
* Rudolf II el Cec (Wolfratshausen 8 d'agost de 1306 - Neustadt 4 d'octubre de 1353), duc de Baviera
* Robert o Rupert I, elector palatí del Rin (Rupert el Roig) (Wolfratshausen 9 de juny de 1309 – 16 de febrer de 1390).
* Matilde (1312–25 de novembre de 1375), casada vers 1330/1331 a Joan III, comte de Sponheim.
* Anna (1318–1319).

## Referències

* ↑ United States. Congress. Senate. Committee on the Judiciary. Hearings, Reports and Prints of the Senate Committee on the Judiciary (en anglès). U.S. Government Printing Office, 1967, p. 346.

## Enllaços externs

* Alois Schmid: Rudolf I. (der Stammler) a: Neue Deutsche Biographie (NDB), Duncker & Humblot, Berlín 2005