OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# David Petraeus

David Howell Petraeus (Cornwall-on-Hudson, 7 de novembre de 1952) va ser un general de l'Exèrcit dels Estats Units que ocupà els càrrecs de comandant de l'ISAF i l'USFOR-A a l'Afganistan de 2010 a 2011 i de director de la CIA entre 2011 i 2012. Hagué de renunciar a aquesta posició el 9 de novembre de 2012 a conseqüència d'un escàndol provocat per les seves relacions extramatrimonials.

## Referències

* ↑ Petraeus resigns CIA, citing affair; FBI investigating
* ↑ «Holly Petraeus and Scott Broadwell Still Silent on Petraeus Scandal - ABC News».
# Baltasar Serradell i Planella

Baltasar Serradell i Planella (Barcelona, 1871 - 1930) fou un metge i col·leccionista català.
Fou deixeble de Norbert Font i Sagué. Fou un dels fundadors, i va presidir des del 1908, el Club Muntanyenc, una institució dedicada a l'excursionisme científic. Aplegà una important col·lecció de minerals i fòssils, especialment destacades les peces relacionades amb la paleontologia, mineralogia i malacologia.
Un cop mort, les seves col·leccions van passar al Museu Martorell per mitjà de la Junta de Ciències Naturals que les va adquirir, el 1931, a la seva vídua. Alguns dels exemplars d'aquesta col·lecció es troben encara avui exposats a les vitrines del Museu. La col·lecció petrològica d'en Serradell consta d'uns 1330 registres, en la seva majoria roques sedimentàries i ígnies de Catalunya, més concretament de la província de Barcelona. També hi ha un recull de la seva correspondència a l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona

## Referències

* ↑ Masriera, Alicia «El Museu Martorell, 125 anys de Ciències Naturals (1878–2003)». Monografies del Museu de Ciències Naturals, 3, 2006. Arxivat de l'original el 4 de juliol 2010 [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ Barca-Salom, Francesc X. «Excursionisme científic: El Club Muntanyenc». [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ «Col·lecció Serradell». Bioexplora. [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ «Serradell i Planella, Baltasar». bioexplora.cat. [Consulta: 25 abril 2018].
* ↑ «Baltasar Serradell Planella». Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 25 abril 2018].

## Enllaços externs

* Baltasar Serradell Planella | Galeria de Metges Catalans
# Serrat de la Cabra

El Serrat de la Cabra és una muntanya de 393 metres del municipi d'Artés, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Can Llanes

Can Llanes és una fàbrica de Manlleu (Osona), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conserva la tradicional tipologia de les indústries del segle xix, però molt transformada per les posteriors naus afegides a l'original. Aquestes són construïdes amb totxos o còdols de riu (en els panys de la primitiva construcció i part de la nova).

## Història

Can Llanes és una de les fàbriques que s'instal·là al costat del riu ter a finals del segle xix, quan es consolidà l'irreversible procés industrial iniciat al segle xviii i que, malgrat les transformacions, ha arribat encara a avui com una indústria tèxtil.

## Referències

* 1 2 3 «Can Llanes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Coll de Peranera

El Coll de Peranera és un coll a 1.469,6 msnm al límit dels termes municipals de Sarroca de Bellera (antic terme de Benés) i del Pont de Suert (antic terme de Malpàs). Tot i ser una collada íntegrament dins de l'Alta Ribagorça, administrativament divideix aquesta comarca de la del Pallars Jussà, en haver estat Benés integrat en el terme de Sarroca de Bellera. Transita per aquest coll la pista de Castellars a Erta. Situat a l'oest del poble de Sas, és també al sud-oest del Coll de Fades. També queda al sud-est de Peranera i al nord-est de Castellars.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cal Ral

Cal Ral és una masia situada al municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès. Es troba a la vora de la riera de Canalda.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 589.
# Govern Ammonita

El Govern Nacional d'Ammon o Govern Ammonita fou una administració autònoma creada pels britànics al nord de la moderna Jordània.
Després de la conferència de San Remo de 1920, la Gran Bretanya va rebre el govern de la zona com a mandat. El recentment nomenat Alt Comissionat britànic a Jerusalem, Herbert Samuel, va enviar a diversos funcionaris a l'est del riu Jordà per crear una administració local. El major Alan L. Kirkbride es va establir a Amman i va formar el que va ser anomenar Govern Nacional d'Ammon amb seu a Amman (mentre al sud s'establia el Govern Moabita a Kerak). El gener de 1921 l'emir Abdal·lah ibn Hussein, fill del xerif haiximita d'Hedjaz, va començar a reunir un exèrcit a Ma'an i va anunciar la seva intenció d'atacar als francesos a Síria. Després d'una breu consulta amb els seus superiors, Alan Kirkbride va donar la benvinguda a l'arribada de l'emir. En la conferència del Caire del març de 1921, Abdal·lah va ser reconegut pels britànics com a governant de l'emirat de Transjordània el 30 de març de 1921 i va formar govern el primer govern l'11 d'abril de 1923.

## Referències

* The Legal Foundation and Borders of Israel Under International Law, per Howard Grief.
# Daniel Andrada Jiménez

Daniel Andrada Jiménez (Madrid, 15 de juliol de 1975) és un escalador professional espanyol. Va guanyar una medalla d'or en el Campionat del Món d'Escalada de 1997 en la prova de velocitat. És conegut pels seus èxits en vies de novè grau. També ha equipat diversos centenars de rutes en tots els nivells de dificultat, incloses algunes de famoses com Fuck the system (9a) a Santa Linya.

## Trajectòria

Daniel Andrada, més conegut com a Dani Andrada, va començar a escalar el 1988 en una paret a prop de casa seva. Els dos primers anys els passà escalant amb calçat corrent esportiu fins que els seus amics li regalaren uns peus de gat. El primer dia a la paret aconseguí un recorregut puntuat de 7a i, en un any, arribà al vuitè grau. Des dels 17 anys es va dedicar completament a l'escalada treballant el mínim per poder viure de la seva passió.
A principis de la dècada de 1990, va començar a competir i va participar en els campionats espanyols d'escalada en la categoria de dificultat el 1993 i del 1995 al 1999 i als campionats mundials d'escalada en la categoria de velocitat el 1997. A començament dels anys 2000, deixà de banda la competició per dedicar-se únicament a escalar en l'entorn natural. Així, doncs, ha realitzat nombroses rutes de novè grau, incloent Ali Hulk Extension Sit Start (9a+), Delincuente Natural (9a), i Chilam Balam (9a+/b).

## Palmarès internacional

Campionat del Món :
| Año | Lugar | Medalla | Prueba |
| 1997 | París ( França) | 1 | Velocitat |

## Referències

* ↑ «Edu Marín y Dani Andrada comparten ideas sobre la escalada». Desnivel, 15-02-2017. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «IFSC Climbing». [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Dani Andrada encadena Chilam Balam». Desnivel, 15-11-2015. [Consulta: 28 març 2020].
# Baltasar Torres

Baltasar Torres (1518-1561) fou un matemàtic i jesuïta, conegut per haver estat el primer professor de matemàtiques del Collegio Romano.

## Vida i Obra

Baltasar Torres va estudiar medicina i va arribar a ser metge personal del virrei de Sicília, Juan de Vega. El 1553 va ingressar en la Companyia de Jesús i es va traslladar a Roma on va ser nomenat professor de matemàtiques del Collegio Romano (actual Pontifícia Universitat Gregoriana. El mes de febrer de 1561 es va traslladar a Nàpols per motius de salut, on va morir poc temps després.
Durant la seva estança a Sicília, Torres va ser deixeble de Francesco Maurolico, aleshores professor de la Universitat de Messina. També va establir una relació epistolar amb Federico Commandino, del qui va arribar a ser gran amic.
Entre 1557 i 1560, Torres va escriure dues propostes sobre l'ensenyament de les matemàtiques als col·legis de la Companyia, en els que probablement també hi participà Jeroni Nadal.

## Referències

* ↑ Udías 2015, pàgina 4, diu que va ser el 1481.
* ↑ Lattis, 1994, p. 19.
* ↑ Paradinas Fuentes, 2012, p. 138.
* ↑ Engelfriet, 1998, p. 28.
* ↑ Paradinas Fuentes, 2012, p. 138-139.

## Bibliografia

* Engelfriet, Peter M. Euclid in China: The Genesis of the First Chinese Translation of Euclid's Elements (en (anglès)). Leiden: Brill, 1998. ISBN 9004109447.
* Lattis, James M. Between Copernicus and Galileo (en (anglès)). The University of Chicago Press, 1994. ISBN 0226469298.
* Paradinas Fuentes, Jesús Luís «Las Matemáticas en la Ratio Studiorum de los Jesuítas» (en (castellà)). Llull, Vol 35, Num 75, 2012, pàg. 129-162. ISSN: 0210-8615.
* Udías, Agustín. Jesuit Contribution to Science: A History (en (anglès)). Springer, 2015. ISBN 978-3-319-08364-3.

## Enllaços externs

* Udías, Agustín (SJ). «The tradition of Science in the Society of Jesus» (en anglès) p. 16 i ss.. General Curia of the Society of Jesus, 2011. [Consulta: 7 febrer 2016].
# Serrat de la Bassa Blanca

El Serrat de la Bassa Blanca és un serrat a cavall dels termes municipals de Castellcir i de Castellterçol, a la comarca del Moianès.
Està situat a l'extrem nord-est del terme de Castellterçol i en el sud-oest del de Castellcir. S'estén des de migdia de la masia de la Serradora, on enllaça amb el Serrat del Cau dels Garrics, fins als Camps del Cau del Toixó, al sud-oest de la masia del Verdeguer.

## Etimologia

Aquest serrat pren el nom de la Bassa Blanca, una gran bassa situada en el sector meridional del serrat.
# Can Santiña

Can Santiña és un edifici del municipi de Vilassar de Mar (Maresme) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una torre d'estiueig de planta baixa, de 261 m2 de superfície, situada a primera línia de mar. L'edifici fa cantonada i mostra tres façanes. La principal, de cara al mar, té dos grans finestres de llinda i la porta amb un relleu ornamental de motiu floral. A la part posterior hi ha la façana que dona al carrer.
Els murs, de color ocre, són arrebossats i ornamentats amb esgrafiats que dibuixen falsos carreus als angles i maons a la superfície dels murs. També hi ha esgrafiats de motius florals d'estil modernista a la part alta de les façanes, sota la cornisa motllurada que remata la casa, d'estil neoclàssic. L'edifici barreja elements neogòtics i modernistes (esgrafiats) amb neoclàssics (ordre i moderació del conjunt. L'estat de conservació és mitjà.

## Història

Aquesta torre representa una de les moltes que es feren a l'època del pas del segle xix al xx, seguint la moda d'estiueig a Vilassar. Situada a primera línia de mar, al passeig marítim, aquesta torre fou construïda per gent adinerada que desitjava residir en una zona privilegiada i cèntrica, i en una casa construïda segons l'estil imperant. Degut a l'augment del trànsit, la zona d'estiueig es traslladà a la part alta de Vilassar.

## Referències

* 1 2 3 «Can Santiña». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Flavi Ablavi

Flavi Ablavi (llatí: Flavius Ablavius) va ser un polític i militar romà del segle iv nadiu de Creta. Nascut dins les classes baixes, va anar escalant políticament gràcies al favor de Constantí el Gran fins a arribar a ser cònsol el 331.
Va començar la seva carrera política al servei del governador i més tard es va dedicar al comerç marítim. Era cristià, segurament per conveniència, i gràcies a això es va guanyar la confiança de Constantí, qui el va convertir en el seu favorit, fins al punt que la seva filla Olímpia fou promesa al fill de Constantí, Constant. El 315 era vicari d'Itàlia, i del 326 al 337 consta com a prefecte del Pretori a l'Orient. El 331 fou cònsol juntament amb Juni Anni Bas. Després de la mort de Constantí el 337, va caure en desgràcia i es va retirar a les seves terres de Bitínia, però el nou emperador Constanci, fill de Constantí, el va fer matar el 338.
En el terreny literari, es va enfrontar amb el filòsof Sòpater. Sidoni Apol·linar en va preservar un epigrama que li ha estat atribuït, però que és d'autoria dubtosa.

## Referències

* 1 2 3 «Ablabius 1». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/18?rgn=full+text;view=image;q1=Abla+viusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 3. ]
* ↑ Bunson, Matthew. Encyclopedia of the Roman Empire, 1994, p. 690. ISBN 081602135X.
# Cal Ramonet (Navès)

Cal Ramonet és una masia situada al municipi de Navès, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Navès». Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya p. 583, 2003. Arxivat de l'original el 2023-03-11. [Consulta: 26 gener 2024].
# Parequula melbournensis

Parequula melbournensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels gerrèids i l'única del gènere Parequula.

## Descripció

* Pot arribar a fer 22 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 3 i 100 m de fondària a la plataforma continental i sobre fons sorrencs i d'algues marines.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental: el sud d'Austràlia (des del sud d'Austràlia Occidental fins a Victòria, incloent-hi Tasmània).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Platell, M.E., G.A. Sarre i I.C. Potter, 1997. The diets of two co-occurring marine teleosts, Parequula melbournensis and Pseudocaranx wrighti, and their relationships to body size and mouth morphology, and the season and location of capture. Environ. Biol. Fish. 49:361-376.
* ↑ May, J.L. i J.G.H. Maxwell, 1986. Trawl fish from temperate waters of Australia. CSIRO Division of Fisheries Research, Tasmània. 492 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ Neira, F.J., A.G. Miskiewicz i T. Trnski, 1998. Larvae of temperate Australian fishes: laboratory guide for larval fish identification. University of Western Australia Press. 474 p.
* ↑ Platell, M.E. i I.C. Potter, 2001. Partitioning of food resources amongst 18 abundant benthic carnivorous fish species in marine waters on the lower west coast of Australia. J. Exp. Mar. Biol. Ecol. 261:31-54.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Daniel Ansuátegui Ramo

Daniel Ansuátegui Ramo (Torreblanca, 19 de novembre de 1943) és un empresari i polític valencià, diputat en les tres primeres legislatures de les Corts Valencianes.

## Trajectòria

Ha treballat com a assessor financer i en el negoci de la construcció i la publicitat. Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983 dins les llistes de la coalició AP-PDP-UV, a les eleccions a les Corts Valencianes de 1987 dins les llistes d'Alianza Popular i a les eleccions a les Corts Valencianes de 1991 dins les del Partido Popular. En la segona legislatura fou secretari segon de les Corts Valencianes i en la tercera fou president de la Comissió d'investigació per tractar les irregularitats detectades en la subvenció concedida a l'empresa COSISTEL, SAL i les possibles implicacions i les responsabilitats que puguen tenir relació amb l'esmentada subvenció.
Fou secretari provincial de Castelló d'Alianza Popular, i durant el seu mandat es va enfrontar amb Carlos Fabra Carreras pel control del partit. Fou denunciat per l'alcalde de Torreblanca sota l'acusació de malversació de cabals públics en el pagament d'unes factures. El Jutjat d'Instrucció número 9 de Castelló va incoar el 27 de juliol de 1998, i després, el 23 de maig de 2000, va dictar acte d'arxiu "per no ser el fet denunciat constitutiu d'actuació penal". El 2003 fou absolt pel Tribunal de Comptes.

## Referències

* ↑ «Fitxa del Congrés dels Diputats». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 11 maig 2015].
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.34. ISBN 9788495484802.
* ↑ El Tribunal de Cuentas absuelve a los políticos Ansuátegui y Peraire, EL PeriódicoMediterráneo 26 d'abril de 2003
# Soltau (desambiguació)

«Soltau» té aquests significats:

## Geografia

* Soltau, riu de Baixa Saxònia, afluent del Böhme de la conca del Weser
* Soltau, una ciutat del districte de Heidekreis a la Baixa Saxònia

## Persones

* Achim Soltau (1938–2016), mestre d'escacs alemany
* Annegret Soltau (1946), artista
* Dietrich Wilhelm Soltau (1745–1827), escriptor i traductor alemany
* Gerty Soltau, (1913–1990), actriu alemanya
* Gordy Soltau, (1925–2014), futbolista estatunidenc
* Hermann Wilhelm Soltau (1812–1861), pintor alemany
* conrad III de Soltau (±1350–1407), bisbe de Verden del 1400 al 1407
* Pauline Soltau (1833–1902), pintora i violinista alemanya
# Can Santfí

Can Santfí és una masia de Gelida (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un ampli casal amb teulada a dos vessants, dos pisos i golfes amb clàssica distribució interior, alterada darrerament, d'entrada, menjador i cuina, etc. i escala que porta a la sala, repartidora de les habitacions superiors. Cal ressenyar especialment la decoració modernista i noucentista que cobrí materialment les parets de la casa i també el jardí entre els anys 20 i 30 per obra del ceramista Josep Colomer, fill de la mateixa i autor de monumentals plafons ceràmics, adossaments de parets, gerros de gres, vidrieria pintada, esmalts i recobriments de trencadissa de rajoles formant bancs, brolladors, parterres i una cova d'animals fantàstics. La seva obra, equiparable a la dels millors artistes del moment, és molt desconeguda. Nasqué el 1879 i morí el 1939. Estigué molt en contacte amb els artistes i escriptors de l'època.

## Història

A finals del segle xiv, la masia fou venuda als Santfí, pel Senyor del Castell i Baronia de Gelida, Berenguer Bertrand.

## Referències

* 1 2 «Can Santfi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2014].
# Taira no Kiyomori

    En aquest nom japonès, el cognom és Taira.
Taira no Kiyomori (1118 - 21 de març de 1181, Kioto) va ser un líder del poderós clan Taira i el primer membre de la classe guerrera samurai del Japó. El clan Taira es va fer útil per a la cort imperial en reprimir als pirates del Mar Interior de Seto. El 1156 quan l'emperador retirat Sutoku, va aprofitar el Clan Minamoto per participar en una rebel·lió contra el monarca regnant Go-Shirakawa, Kiyomori donà suport a Go-Shirakawa i va derrotar-los. Els Minamoto van organitzar la tornada el 1159, però Kiyomori els va abatre altre cop, executant a tots els barons Minamoto excepte als nens Minamoto no Yoritomo i Minamoto no Yoshitsune, qui més tard el derrocarien. Temporalment victoriós, en Kiyomori va rebre els més alts rangs de la cort i va manipular el tron per casar les seves filles amb membres de la família imperial. Finalment, les tropes Taira van ser derrotades i sotmeses per Minamoto el 1185.

## Vegis també

* Guerres Genpei
* Shogunat Kamakura
* Insei
# Nimkhera

Nimkhera o Tirla fou un estat tributari protegit, del tipus thakurat garanti, inicialment a l'agència de Bhopawar i després a l'agència de Malwa, a l'Índia central. La superfície era de 235 km² i la població de 4.641 habitants el 1901 i de 5.553 el 1921. Tenia uns ingressos estimats de 15.300 rúpies el 1880 i de 18.000 rúpies el 1900.
El sobirà portava el títol de bhúmia i era un bhilala. La nissaga tenia origen en Rao Shivaji Chauhan, avi de Rao Balwaji l'ancestre. D'acord amb l'organització feta per Sir John Malcom el bhúmia tenia el poble de Tirla en successió hereditaria poagant un tribut anual de 50 lliures a Dhar, sent responsable de tots els robatoris entre Dhar i Sultanpur. El 1864 va pujar al tron el seu 26è successor Dario Singh de 3 anys; va arribar a la majoria d'edat i va governar fins a la seva mort el 27 de març de 1922 quan el va succeir Ganga Singhji que fou el darrer bhúrmia fins al 1948 i va morir el 1963.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Sabargam

Sabargam és un dels principals cims de la serralada de Singalila, una branca de les muntanyes de l'Himàlaia, al districte de Darjeeling a Bengala Occidental, a la part occidental del districte. Té una altura de 3.607 metres sobre el nivell de la mar.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Gov't Mule

Gov't Mule (Government Mule) és un grup de blues/rock nascut en principi en 1994 com un projecte a part de The Allman Brothers Band, però segueix activa encara. Com moltes "jam bands", és bastant coneguda en circuits de concerts perquè està contínuament de gira. En 1997, degut al fet que els Allman Brothers estaven parats discogràficament, Warren Haynes (veu i guitarra) i Allen Woody (baix) ho van deixar per a concentrar tot el seu temps en Gov't Mule, juntament amb el bateria Mat Abts. Amb la sobtada mort d'Allen Woody en l'any 2000, la banda va començar a comptar amb nombrosos baixistes convidats durant les seves gires, culminant amb l'eixida del seu segon disc d'estudi, gravat amb múltiple a la baixa. Finalment es van unir el teclat Danny Louis i el baixista Andy Hess, i els quatre continuen de gira i gravant discos de tant en tant.

## Discografia

* Gov't Mule (1995)
* Live from Roseland Ballroom (1996)
* Dose (1998)
* Live... With a Little Help from Our Friends (1999)
* Life Before Insanity (2000)
* The Deep End, Volume 1 (2001)
* The Deep End, Volume 2 (2002)
* The Deepest End, Live in Concert (2003)
* Deja Voodoo (2004)
* Mo' Voodoo (EP) (2005)
* High & Mighty (2006)
* Mighty High (2007)
* Holy Haunted House (2008)
* By a Thread (2009)
* Mulennium (2010)
* Dark Side of The Mule (2014)
* Sco-Mule (2015)
* Dub Side of the Mule (2015)
* Stoned Side of the Mule Vol. 1 & 2 (2015)
* The Tel-Star Sessions (2016)
* Revolution Come...Revolution Go (2017)
* Bring On the Music: Live from the Capitol Theatre (2019)
* Heavy Load Blues (2021)
* Peace... Like a River (2023)

## Enllaços externs

* Gov't Mule - Lloc web oficial