OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zuriñe Rodríguez Lara

Zuriñe Rodriguez Lara (Vitòria, 30 de juny de 1988) és una periodista, professora universitària i activista feminista basca, membre del grup de recerca Teoria Crítica Bilbao-Barcelona.

## Trajectòria

El 2011 es va llicenciar en Comunicació per la Universitat de Deusto i el 2013 es va graduar en un màster de Governació i estudis polítics per la Universitat del País Basc, centre on imparteix classes.
Experta en memòria històrica, comunicació política i crisis, així com en reconstrucció de societats postconflicte, té experiència en disseny i implementació de polítiques públiques en matèria de violència de gènere, diversitat sexual i convivència.
És membre del grup Sudergintza i les seves línies de treball són: la recerca feminista de la memòria històrica i la impunitat; les polítiques públiques d'igualtat, diversitat i LGBTI; els plans de comunicació i disseny d'estratègies polítiques; el disseny de comunicació i gestió en situacions de crisi; i la reconstrucció social de gènere després de processos de conflicte i impunitat.

## Obres publicades

* Borroka armatua eta kartzelak (Lisipe, 2016) amb Oihana Etxebarrieta.
* 3M: Memoria: Las mujeres de Gasteiz en la matanza del 3 de marzo de 1976 (Intxorta 1937 kultur elkartea, 2018) amb Nora Miralles i Itziar Mujika.
* Euskara demokrazia patriarkala (Elkar, 2020) amb Jule Goikoetxea, Lore Lujanbio i Estitxu Garairekin.

## Referències

* ↑ «Página personal de Zuriñe Rodriguez» (en castellà). EHU.eus. [Consulta: 6 juliol 2023].
* 1 2 «Lan taldea» (en basc). Sudergintza.eus. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ «Zuriñe Rodriguez Lara» (en castellà). Txalaparta.eus. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ «Borroka armatua eta kartzelak» (en castellà). Oihaneder.eus. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ «"Emakumeek egindakoa ezagutu gabe ezin da ulertu Martxoaren 3a"» (en basc). EITB.eus, 03-03-2020. [Consulta: 6 juliol 2023].
# Lamar (Carolina del Sud)

Lamar és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 1.015 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lamar tenia 1.015 habitants, 417 habitatges i 286 famílies. La densitat de població era de 337,8 habitants/km².
Dels 417 habitatges en un 24,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46% hi vivien parelles casades, en un 18,2% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.571 $ i la renda mediana per família de 35.789 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.000 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 15.473 $. Entorn del 22,4% de les famílies i el 24,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lamar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lamar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Huari

«Huari» té aquests significats:
* Huari (jaciment), ciutat prehispànica capital de l'estat panandí wari (600-1100 dC)
* Huari o cultura wari, civilització andina des del segle VII fins al XIII, estenent-se pels actuals departaments peruans de Lambayeque, Moquegua i el Cusco
* Huari o Santo Domingo de Huari, ciutat peruana, capital del districte i de la província homònims al departament d'Áncash
* Imperi Huari, formació política sorgida cap a l'any 600 en la serra central del Perú i es va prolongar fins a l'any 1100
* Districte de Huari
* Província de Huari
# Immortality Drive

El Immortality Drive és un dispositiu de memòria de grans dimensions que es va realitzar per a l'Estació Espacial Internacional en una nau espacial Soiuz el 12 d'octubre de 2008. L''Immortality Drive conté les seqüències digitalitzades d'ADN d'un grup seleccionat d'humans, com:
* el físic Stephen Hawking
* el comediant Stephen Colbert
* la model de Playboy Jo Garcia
* el dissenyador de videojocs Richard Garriot
* els escriptors de fantasia Tracy Hickman i Laura Hickman
* el lluitador de lluita lliure Matt Morgan
* i l'atleta Lance Armstrong.
El microxip conté a més una còpia del George's Secret Key to the Universe, un llibre per a nens escrit per Stephen Hawking i la seva filla, Lucy. La intenció del Immortality Drive és preservar l'ADN humà en una càpsula del temps, en cas que algun cataclisme global tingués lloc a la Terra. L''Immortality Drive va ser presentat en el Life After People del Canal d'Història, el prime episodi de la temporada de "The Bodies Left Behind".

## Vegeu també

* Càpsula del temps

## Referències

* ↑ Immortality Drive from Gender and Technology 2009
* ↑ Immortality Drive: Stephen Colbert to have his DNA sent to space from Welt Online

## Enllaços externs

* (anglès) Missió Espacial de Richard Garriott
# Hypsugo anthonyi

Hypsugo anthonyi és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids que es troba a Myanmar. El seu nom específic, anthonyi, és en honor del zoòleg i paleontòleg estatunidenc Harold Elmer Anthony.

## Referències

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 15. ISBN 978-0801893049.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Hypsugo anthonyi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 25 desembre 2007 (en anglès).
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Iodargirita

La iodargirita, també anomenada iodirita, és un mineral de la classe dels halurs. Va ser descoberta l'any 1859 en una mina del municipi de Concepción del Oro, a l'estat de Zacatecas (Mèxic). Deriva el seu nom de la seva composició química (iodur d'argent).

## Característiques

La iodargirita és un iodur d'argent sense aigua a la seva fórmula, la qual és AgI. Són molt comunes les impureses de clor i brom, apareixent com una barreja dels tres halurs d'argent. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Els cristalls són prismàtics generalment, encara que també poden ser tabulars, similars a la mica. El seu desenvolupament en general és clarament hemimòrfic. Els cristalls són de vegades en forma de barril, o presentar-se com grups paral·lels o rosetes. També es pot presentar com agregats massius, en làmines o en cristalls d'escates. És cobejada en les explotacions mineres, on s'extreu com una important mena de plata. Es pot confondre amb la clorargirita i la bromargirita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la iodargirita pertany a «03.AA - Halurs simples, sense H₂O, amb proporció M:X = 1:1, 2:3, 3:5, etc.» juntament amb els següents minerals: marshita, miersita, nantokita, tocornalita, bromargirita, clorargirita, carobbiïta, griceïta, halita, silvina, vil·liaumita, salmiac, lafossaïta, calomelans, kuzminita, moschelita, neighborita, clorocalcita, kolarita, radhakrishnaïta, challacolloïta i hephaistosita.

## Formació i jaciments

Apareix com a mineral secundari en les zones oxidades, normalment per quedar descoberts a la intempèrie, en els jaciments d'altres minerals d'argent. Sol trobar-se associada a altres minerals com: vanadinita, plata nativa, piromorfita, limonita, bromargirita, descloizita, clorargirita, cerussita, calcita, bismoclita, o acantita.

## Referències

* ↑ «Iodargyrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 agost 2014].
# Isoodon fusciventer

Isoodon fusciventer, també conegut com a quenda en la llengua dels noongar, és una espècie de marsupial de la família dels bàndicuts. És endèmic del sud-oest d'Austràlia Occidental. Anteriorment se'l considerava una subespècie de I. obesulus, però el 2018 fou elevat a la categoria d'espècie basant-se en caràcters morfològics dentals.

## Referències

* ↑ Travouillon, Kenny J.; Phillips, Matthew J. «Total evidence analysis of the phylogenetic relationships of bandicoots and bilbies (Marsupialia: Peramelemorphia): reassessment of two species and description of a new species» (en anglès). Zootaxa, 4.378, 2, 2018, pàg. 224. DOI: 10.11646/zootaxa.4378.2.3. ISSN: 1175-5334.
# Illes Intermontanes

Les Illes Intermontanes, en anglès: Intermontane Islands, van ser una cadena gegant d'illes volcàniques a l'oceà Pacífic durant el període Triàsic cap a 245 milions d'anys enrere. Estaven en la microplaca tectònica anomenada Placa Intermontana. Cap al principi del Juràssic les illes Intermontanes es desplaçaren cap al continent. Cap a fa uns 180 milions d'anys les darreres de les Illes Intermontanes xocaren amb el Nord-oest del Pacífic formant parts de la British Columbia, Canadà.

## Enllaços externs

* Burke Museum - University of Washington
# Jaciment de Kukuma

El jaciment de Kukuma és una cova del magdalenià superior-final situada al costat del llogaret d'Araia (Àlaba) al peu de la serra d'Alzania. És de caràcter calcari, i aquest tipus de pedra és el que donat lloc a diferents cavitats que feren possible una sèrie d'assentaments humans. És una cova de petites dimensions i la descobrí l'any 1975 Juan Antonio Madinabeitia.

## Cova

És una cova de dimensions reduïdes, l'obertura té uns 3 m d'ample i 1,5 m d'alt, i aquesta dona pas a un portal orientat de sud a est pel qual s'accedeix a una galeria amb un recorregut de sud-est a nor-oest. La longitud de la cova és de 7 m de profunditat i segons s'hi va avançant es va reduint en amplària i alçada fins a arribar als 2 m d'amplària i 1 m d'altura.

## Registre estratigràfic

La cova de Kukuma es troba en una zona de calcàries d'aspecte massiu. El jaciment consta d'un únic nivell arqueològic d'aproximadament 10 cm, que se situa per sobre d'un sediment sorrenc:
* nivell inferior (nivell II), amb un gran percentatge d'arena. Aquest nivell se sedimenta en un episodi en què l'aigua carregada de sediments penetra en la cova, i s'hi diposita en perdre energia. És un nivell sorrenc estèril de color groguenc.
* nivell superior (nivell I), amb una gran proporció de llims i argiles i l'aparició de materials de litologia calcària, després de l'assecat de la cavitat. És un nivell orgànic, de color fosc, d'aproximadament 10 cm de potència (és el nivell arqueològic).

## Materials arqueològics

La major part de les restes òssies que hi ha a la cova corresponen a parts anatòmiques que amb prou feines tenen interés carni (maxil·lars, metacarps…) tret de dos fragments de fèmur de cabra. Les restes de sílex no són abundants; la seua anàlisi permet la seua adscripció al magdalenià superior-final: segments de cercle, làmines de vora abaixada, puntes, resquills, raspadors, punxons, així com una serreta. A més d'aquests útils s'ha trobat un còdol de gres amb senyals d'haver estat utilitzat.

## Clima i medi ambient

Per anàlisis de pol·len s'ha reconstruït un paisatge vegetal constituït per un bosc mixt prou tancat, compost per espècies de fulla caduca (roure, bedoll i til·ler) i de fulla perenne (pi).
Capturaven espècies de rocam i de bosc o d'espais oberts. La major quantitat de restes corresponen a ungulats salvatges, entre els quals predomina la Capra pirinenca (cabra salvatge), Rupicapra rupicapra (isard), Sus scrofa (senglar) i de Cervus elaphus (cérvol).

## Datacions absolutes

N'hi ha tres datacions de carboni-14, dues en són massa joves per a l'ocupació prehistòrica i la tercera, de l'11550 ± 130 ae, ens situaria en el límit entre el magdalenià i l'epipaleolítico (obtinguda per una vèrtebra lumbar i costella d'isard).
Per datar l'època no es pot obviar la lamineta en forma de serra que aparegué en aquest lloc i que hui roman exposada al Museu d'Arqueologia BiBat de Vitòria-Gasteiz. Aquesta lamineta en forma de serra és un fòssil director que determina que estem en el magdalenià final.

## Referències

* ↑ Baldeón, Amelia; Berganza. Kukuma. Diputació Foral d'Àlaba, 1996.
# Jade Raymond

Jade Raymond (Montreal, 28 d'agost de 1975) és una productora de videojocs quebequesa i està en el programa de la G4, The Electric Playground amb Tommy Tallarico, Victor Lucas, Julie Stoffer i Geoff Keighley.
Raymond té la carrera de la Ciència de la computació de la Universitat McGill i la seva primera feina va ser programar videojocs per Sony. Uns quants anys després, va ser nomenada productora d'EA i ha anat produint videojocs. Actualment treballa a l'estudi d'Ubisoft Montreal, produint Assassin's Creed.

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia de Jade Raymond Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
# Jacques-Alain Miller

Jacques-Alain Miller (Châteauroux, 14 de febrer de 1944) és un psicoanalista lacanià francès, fundador de l'Associació Mundial de Psicoanàlisi.
Va iniciar els seus estudis al costat de Jean-Paul Sartre, a qui va conèixer als 16 anys. Després va ingressar a l'Escola Normal Superior de París on, el 1964, va conèixer a Jacques Lacan. Va assistir als seminaris de Roland Barthes a l'École pratique des hautes études. Va ser deixeble de Louis Althusser, al costat de Jacques Rancière i Étienne Balibar. Impulsat per Althusser a estudiar l'obra completa de Lacan, va entaular després una relació estreta amb el psicoanalista i va contreure matrimoni amb la seva filla Judith.
Va ser director del departament de Psicoanàlisi de la Universitat de París VIII i president de l'École de la Cause freudienne, que va fundar el 1981 al costat de Jacques Lacan. Després de la mort d'aquest, s'ha dedicat principalment a l'estudi i a la difusió del seu pensament, editant els materials dels seus seminaris i brindant cursos i conferències en diferents parts del món.

## Obra publicada

* Lettres à l'opinion éclairée, París, Le Seuil, 2002
* Un début dans la vie, París, Le Promeneur, 2002
* Le Neveu de Lacan. Satire, París, Verdier, 2003
* Voulez-vous être évalué ? Entretien sur une machine d'imposture (amb Jean-Claude Milner), París, Grasset, 2004
* Vie de Lacan, París, Navarin, 2011

## Referències

* ↑ Basualdo, Ana «Ningún diploma garantiza la competencia de un analista». El País [Madrid], 28-02-1990. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Alemán, Jorge. «El nuevo desafío». Página 12, 24-05-2019. [Consulta: 21 juny 2020].
# James MacCullagh

James MacCullagh (1809-1848) fou un matemàtic i físic nord-irlandès.

## Vida i Obra

Fill d'una família de grangers, era el més gran de dotze germans, dels quals quatre van morir molt joves. Va estudiar a l'escola de Lifford (comtat de Donegal), on va destacar en matemàtiques.
El 1824, amb només quinze anys, va ser admès al Trinity College (Dublín). L'any següent va ser acceptat com a becari, i ja va residir al College fins a la seva mort. El 1829 es va graduar i els anys següents va competir per un lloc docent, sense èxit, fins al seu tercer intent el 1832. El 1833 va ser escollit membre de la Reial Acadèmia d'Irlanda i el 1835 va ser nomenat catedràtic de matemàtiques del Trinity. L'any 1843 va passar a ser catedràtic de filosofia natural i experimental, al mateix temps que era escollit fellow de la Royal Society.
El 1847, durant la Gran Fam Irlandesa i després de la caiguda del govern de Robert Peel, va optar per ocupar un lloc a la cambra de representants, però no ho va aconseguir. Uns mesos després es va llevar la vida en les seves habitacions del Trinity.
La majoria dels treballs i recerques de MacCullagh van ser sobre la teoria de la llum, sempre des de la perspectiva de la teoria ondulatòria, desenvolupant un marc general que va denominar "teoria dinàmica".
Durant la seva curta vida va escriure quaranta-un articles, molts sobre teoria de la llum, però també sobre geometria, sobre l'atracció dels esferoides i el·lipsoides, sobre la rotació dels sòlids, etc.

## Referències

* ↑ O'Hara, pàgina 69.
* ↑ Scaife, pàgina 67.
* ↑ Scaife, pàgina 68.
* ↑ O'Hara, pàgines 69-70.
* ↑ Scaife, pàgina 78.
* ↑ Scaife, pàgines 79-80.
* ↑ Scaife, pàgina 84.
* ↑ Scaife, pàgina 85.
* ↑ Chen, pàgina 79.
* ↑ Llista completa dels seus treballs a Scaife, pàgines 90-93.

## Bibliografia

* Chen, Xiang. Instrumental Traditions and Theories of Light (en (anglès)). Springer, 2000. ISBN 978-94-010-5824-7.
* O'Hara, James G. «James MacCullagh». A: Mark McCartney, Andrew Whitaker (eds.). Physicists of Ireland: Passion and Precision (en (anglès)). CRC Press, 2003, p. 69-76. ISBN 978-1-4200-3317-5.
* Scaife, B.K.P. «James MacCullagh, M.R.I.A., F.R.S., 1809-47» (en (anglès)). Proceedings of the Royal Irish Academy. Section C, Vol. 90, Num. C, 1990, pàg. 67-106. ISSN: 0035-8991.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «James MacCullagh» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* «Professor James Mac Cullagh M.R.I.A ., F.R.S. 1809- 1847». Glenelly Historical Society. Arxivat de l'original el 22 de maig 2016. [Consulta: 11 novembre 2016].
# Jean-Paul Vonderburg

Jean-Paul Vonderburg (Suècia, 31 de juliol de 1964) és un futbolista suec retirat que disputà quatre partits amb la selecció de Suècia.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Jean Vila

Jean Vila (La Cort, Arieja, 21 de desembre del 1941) és un polític comunista nord-català, diputat a l'Assemblea Nacional Francesa i al Consell Regional del Llenguadoc-Rosselló.

## Biografia

Va treballar a la fàbrica de nines Bella de Perpinyà del 1958 al 1964 i va ser director de l'agència de publicitat Inter Perpignan Publicité.
Militant del Partit Comunista Francès, des del 1977 i fins al moment actual ha estat batlle de Cabestany. A les eleccions cantonals franceses de 1992 obtigué seient al Consell General dels Pirineus Orientals pel cantó de Perpinyà-3, i en fou segon vicepresident des del 2008. De 1986 a 1987 fou membre del Consell Regional del Llenguadoc-Rosselló.
Es presentà a les eleccions legislatives franceses de 1993 però només va treure l'11,3% dels vots. Aconseguí ser elegit diputat per la primera circumscripció dels Pirineus Orientals a les eleccions legislatives franceses de 1997 en una candidatura d'esquerra plural. A l'Assemblea Nacional Francesa fou membre de la comissió de finances i d'economia general. El 23 de juliol del 1997 fou responsable d'una missió temporal amb Martine Aubry, Ministra d'Ocupació i Solidaritat, i Michelle Demessine, secretari d'Estat de Turisme.
Es presentà a la reelecció però fou derrotat pel candidat dretà Daniel Mach, batlle de Pollestres a les eleccions de 2002 i 2007, i eliminat a la primera volta el 2012. Per contra, fou reelegit conseller general el 2004 i 2011 i batlle de Cabestany el 2008.
Jean Vila va presentar les candidatures de Marie-George Buffet i Jean-Luc Mélenchon a les eleccions presidencials del 2007 i del 2012. També s'ha declarat públicament a favor del matrimoni entre persones del mateix sexe, organitzant una cerimònia a l'alcaldia el novembre del 2011.

## Referències

* ↑ Resultats de les eleccions legislatives de 1993.
* ↑ Resultats de les eleccions legislatives de 1997.
* ↑ Decret de 23 de juliol de 1997 publicat al JORF del 24 de juliol de 1997.
* ↑ Resultats de les eleccions legislatives de 2002.
* ↑ Resultats de les eleccions legislatives de 2007.
* ↑ Resultats de les eleccions legislatives de 2012.
* ↑ Resultats de l'elecció cantonal de 2004.
* ↑ Resultats de l'elecció cantonal del 2011.
* ↑ Rrsultats de l'elecció municipal del 2008.
* ↑ Liste des citoyens ayant présenté les candidats à l'élection du Président de la République a Légifrance
* ↑ Liste des citoyens ayant présenté les candidats à l'élection du Président de la République
* ↑ Mariage homo prévu samedi : « un acte de révolte », lefigaro.fr, 11 de novembre de 2011.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'Assemblea Nacional Francesa (francès)
* Biografia Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. al web de Cabestany (francès)
# Jean Veillot

Jean Veillot (1600 - 1662) va ser un compositor i sacerdot francès.
El 1640, va succeir a Henry Frémart com a mestre de la capella de Notre-Dame de Paris, i després va substituir a François Cosset, quan es va fer càrrec el 1643 com a sous-maître de la "Chapelle royale". Després de la mort d'Eustache Picot el 1651, va exercir funcions alternant amb Thomas Gobert.
És autor d'un Te Deum d'acció de gracies per la Pau dels Pirineus i les noces de Lluís XIV amb Maria Teresa; a més es coneixen dues petites peces vocals amb baix continu i una antífona amb doble cor (Angeli, archangeli) en estil concertant, dos motets a dos cors amb symphonies (vers 1657-1660), que figuren en partitura en les copies de Philidor. L'orquestra dobla a voltes les veus del cor gran i els solos són sostinguts pel baix continu. Aquestes dues ultimes obres prefiguren ja el gran motet al que Henry Du Mont, successor de Veillot en la capella reial, donaria aviat la seva forma definitiva.

## Referències

* Editorial Planeta, La Música, sota la direcció de Norbert Dufourcq. Tom II, pàg. 233 (ISBN 84-320-6406-8)
* ↑ Marcelle Benoit, Diccionari de la música a la França dels segles XVII i XVIII Fayard, 1992, ISBN 2-213-02824-9
# Jean Vincent

Jean Vincent (29 de novembre de 1930 - 13 d'agost de 2013) fou un futbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1954 i 1958. Un cop retirat fou entrenador.

## Referències

* ↑ «French football great Vincent dies». The Citizen, 13-08-2013 [Consulta: 13 agost 2013].
* ↑ Weltfussball (alemany)
* ↑ Profile on FFF site (francès)
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 15 de febrer 2009. [Consulta: 13 febrer 2009].
# Jan Berger

Jan Berger (Praga, 27 de novembre de 1955) és un exfutbolista txec de la dècada de 1980.
Un cop retirat fou entrenador.
Fou 30 cops internacional amb la selecció txecoslovaca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Dukla Praga i AC Sparta Praga.
És pare del futbolista Tomáš Berger.

## Referències

* ↑ Na Vyšehradě střídá Bergera nový trenér Formánek
* ↑ Pivoda, Aleš. Legenda se vrátila. Praha: MAC, 2013. ISBN 978-80-86783-65-9. , p. 128.
* ↑ «Patrik Berger slaví 40. narozeniny. Pracovat v českém fotbalu se mu stále nechce» (en czech). Czech Radio, 10-11-2013 [Consulta: 25 novembre 2013].
* ↑ Jan Berger - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ Pivoda, Aleš. Legenda se vrátila. Praha: MAC, 2013. ISBN 978-80-86783-65-9. , p. 61.
* ↑ Pivoda, Aleš. Legenda se vrátila. Praha: MAC, 2013. ISBN 978-80-86783-65-9. , p. 62.
* ↑ «Duklu táhnou synové slavných otců: Hašek, Rada, Berger a Nečas» (en czech). idnes.cz, 21-05-2011 [Consulta: 28 gener 2012].