OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ramon Cardona i Colell

Ramon Cardona i Colell (Solsona, 1965) és un arqueòleg i escriptor català. És llicenciat en prehistòria, història antiga i arqueologia i en filologia grega per la Universitat de Barcelona. Treballa com a catedràtic de grec i llatí a l'Institut Manuel de Pedrolo de Tàrrega, feina que combina amb altres activitats com la literatura i la recerca arqueològica. Ha publicat diversos estudis sobre arqueologia i diferents poemaris. L'any 2019 va guanyar el Premi Miquel de Palol de Poesia, amb Tocat i enfonsat, un poemari que aplegà referències culturalistes amb mencions a la natura salvatge.

## Obra publicada

* Quaranta-quatre cançons i un poble (2015), poemari
* Desig d'argila (2016), Premi de Poesia Manuel Milà i Fontanals - Ciutat de Vilafranca 2016), poemari
* Creta, entrada a laberint (2017), llibre de viatges
* Els ravals d'Europa (2019), poemari
* Tocat i enfonsat (2019), poemari
* Arriba el clàssic, crònica d'un professor de grec (2021), crònica/assaig

## Premis i reconeixements

* 2019 - 42è Premi Miquel de Palol de poesia, amb Tocat i enfonsat, un poemari que aplegà referències culturalistes amb mencions a la natura salvatge.
* 2024 - Premi de poesia Joan Perucho d'Ascó.

## Referències

* ↑ Solsona, Nació. «L'arqueòleg solsoní Ramon Cardona publica un llibre de poemes sobre el drama dels immigrants | Nació Solsona». [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ «Ramon Cardona Colell - Academia.edu». [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ «El solsoní Ramon Cardona guanya el premi de poesia Joan Perucho d’Ascó». Nació Solsona, 14-05-2024 [Consulta: 16 maig 2024].
* ↑ «DESIG D'ARGILA». [Consulta: 29 juny 2019].
* 1 2 «Torra entrega el 52 Premi Prudenci Bertrana». La Vanguardia, 17-09-2019 [Consulta: 29 juny 2022].
# Ramon Careta i Pou

Ramon Careta i Pou (Mollet del Vallès, Vallès Oriental, 1917 — Mollet del Vallès, Vallès Oriental, 17 de novembre de 2011) fou un empresari català. Fou nomenat alcalde de Mollet del Vallès des del 7 de gener de 1963 fins al 3 de maig de 1965.
Va néixer a Mollet del Vallès l'any 1917. Fill de Pere Careta i Sans, alcalde franquista de Mollet del Vallès entre 1942 i 1943, heretà el taller mecànic fundat pel seu pare i es dedicava a la reparació de maquinària, especialment motors d'explosió, instal·lació de bombes i motors de reg i soldadura autògena.
Vinculat al falangisme, l'any 1940 militava a la Falange Española i també fou delegat local de la Organización de Juventudes. Fou el primer regidor de la ciutat que provenia del terç familiar el 1960, i tres anys més tard, fou nomenat alcalde de Mollet del Vallès. Durant el seu curt mandat, s'inaugurà el Casal Cultural de Mollet, la seu del Casal d'avis i la primera Biblioteca popular del municipi l'any 1964. Per altra banda, es decretà la desaparició definitiva dels safareigs de Can Lledó. Fou substituït el maig de 1965. Va morir a la seva ciutat natal el 17 de novembre de 2011.

## Referències

* ↑ Garcia i Algué, Isidre «Cronologia d'alcaldes de Mollet del Vallès (1821-1987)» ( PDF). Notes, Vol. 3, 1989, pàg. 43-49. ISSN: 1578-6609 [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ Bernal, Dolors; Corbalán, Joan; Lardín, Antoni «Els alcaldes de Mollet del Vallès: del 1939 fins al 2001» ( PDF). Notes, Vol. 16, 2001, pàg. 81-94. ISSN: 1133-7818 [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «Mor Ramon Careta, primer alcalde de Mollet provinent del terç familiar». Contrapunt, 18-11-2011. Arxivat de l'original el 28 d’abril 2016. [Consulta: 20 abril 2016].

## Enllaços externs

* Alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental (des de 1901 fins a l'actualitat)
# Rafik Schami

Rafik Schami —àrab: رفيق شامي, Rafīq Xāmī—, pseudònim de Suheil Fadél —àrab: سهيل فاضل, Suhayl Fāḍil—, (Damasc, 23 de juny de 1946) és un escriptor de Síria que resideix i treballa a Alemanya com a crític literari, tot i que va estudiar química.
Va començar a escriure al seu temps lliure, primer en àrab i després en alemany. Va ser cofundador del grup editorial Südwind i va formar part del moviment PoLiKunst. Les seves obres, tant per a adults com per a joves, han estat traduïdes a més de 20 idiomes i li han proporcionat nombrosos premis literaris, entre els quals destaquen els Österreicher Staatspreis, els premis Hermann Hesse i Nelly Sachs.
A la seva obra retrata la realitat del món àrab barrejant humor, crítica social i emocions, amb presència d'històries tradicionals i aclariments per al públic occidental. El seu estil és semblant al dels contes populars.
Algunes de les obres de més èxit que ha publicat són Die dunkle Seite der Liebe i Eine Hand voller Sterne (Una mà ple d'estels), així com llibres infantils.

## Vegeu també

* Literatura alemanya

## Referències

* ↑ Planas Bou, Carles «Rafik Schami. "La guerra nos devuelve a lo más primitivo, a la lucha de clanes". El reconocido escritor sirio-alemán se sirve de sus novelas para explicar el drama de su país y denunciar al régimen de Al Asad». El Periódico, 01-06-2016 [Consulta: 12 març 2017].
* ↑ Martín, Javier «La obra maestra de Rafik Schami». El País, 14-06-2008 [Consulta: 12 març 2017].

## Enllaços externs

* Entrevista a Rafik Schami
# Ralph Alger Bagnold

Ralph Alger Bagnold OBE, FRS,(3 April 1896 – 28 May 1990) Va ser un explorador del desert, geòleg i militar anglès.
El 1932, va organitzar la primera travessa registrada d'est a oest del desert de Líbia. El seu treball en el camp dels processos eòlics va ser la base del llibre The Physics of Blown Sand and Desert Dunes, establint la disciplina de la geomorfologia eòlica, combinant observacions de treball de camp, experiments i equacions físiques. El seu treball ha estat utilitzat per l'agència espacial dels Estats Units NASA en el seu estudi del terreny del planeta Mart, les Dunes de Bagnold a la superfície de Mart reben el seu nom.
Durant la Segona Guerra Mundial, va ser un oficial de l'exèrcit britànic, en el qual va fundar el Long Range Desert Group, servint-hi com a primer comandament a la campanya del nord d'Àfrica.

## Referències

* ↑ «British Army Officers 1939-1945 -- B». [Consulta: 17 febrer 2023].
* ↑ Kenn, Maurice J. «Ralph Alger Bagnold, 3 April 1896 - 28 May 1990» (en anglès). Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 37, 01-11-1991, pàg. 55–68. DOI: 10.1098/rsbm.1991.0003. ISSN: 0080-4606.
* ↑ Bagnold, Ralph Alger (1941). The Physics of Blown Sand and Desert Dunes. 265 pages. London: Methuen.
* ↑ Silvestro, S.; Vaz, D. A.; Ewing, R. C.; Rossi, A. P.; Fenton, L. K.; Michaels, T. I.; Flahaut, J.; Geissler, P. E. (7 February 2013). Pervasive aeolian activity along rover Curiosity's traverse in Gale Crater, Mars. Geology. 41 (4): 483–486. Bibcode:2013Geo....41..483S. doi:10.1130/G34162.1. hdl:10316/80798
* ↑ Mortimer, Gavin. The Long Range Desert Group in World War II, 2017. ISBN 978-1-4728-1933-8.
# Rallye Team Spain

Rallye Team Spain és un equip privat de ral·li espanyol creat per la Reial Federació Espanyola d'Automobilisme l'any 2018. Ha participat des d'aleshores a diferents campionats i proves del Campionat d'Espanya de Ral·lis d'Asfalt, el Campionat d'Espanya de Ral·lis de Terra, el Super Campionat d'Espanya de Ral·lis, el Campionat d'Europa de Ral·lis i el Campionat Mundial de Ral·lis.

## Història

Efrén Llarena va ser, l'any 2017, el primer pilot en guanyar la Beca Junior R2 organitzada per la Reial Federació Espanyola d'Automobilisme, d'aquesta forma va obtenir de premimparticipar al Campionat d'Europa de Ral·lis de l'any 2018 amb un Peugeot 208 R2, on finalitzaria tercer de la categoria ERC 3, però guanyant el títol de la categoria al 2019 junt al títol de campió europeu júnior. Aquella temporada, José Antonio Suárez també disputaria algunes proves amb l'equip.
Paral·lelament al títol continental de Llarena, com que l'any 2018 el vencedor de la Beca Junior R2 seria Jan Solans, aquest va obtenir de premi disputar el Campionat Mundial de Ral·lis júnior del 2019 amb un Ford Fiesta R2, aconseguint guanyar el títol mundial, imposant-se dins de la seva categoria al Ral·li de Sardenya i al Ral·li de la Gran Bretanya.
La temporada 2020, els pilots per l'europeu serien Llarena amb un Citroën C3 R5 i Josep Bassas Mas amb un Peugeot 208 Rally4, finalitzan aquest últim subcampió de la categoria ERC 3. De cara a 2021, Efrén Llarena i Nil Solans disputarien l'europeu amb un Škoda Fabia Rally2 evo, finalitzan Llarena subcampió absolut, tan sols per darrera d'Andreas Mikkelsen, tot i que la copilot de Llarena, Sara Fernández si que s'alçaria amb el títol continental en la categoria de copilots. Aquell any també disputarien l'europeu amb un Peugeot 208 Rally4 Josep Bassas Mas i Alejandro Cachón.
Paral·lelament, l'any 2021, Pepe López disputa la categoria WRC 3 del Campionat Mundial de Ral·lis amb un Škoda Fabia Rally2 evo.

## Palmarès

* 1 Campionat Mundial de Ral·lis júnior: 2019 (Jan Solans)
* 1 Campionat d'Europa de Ral·lis júnior: 2019 (Efrén Llarena)
* 1 Campionat d'Europa de Ral·lis 3: 2019 (Efrén Llarena)

## Pilots destacats

* Efrén Llarena
* Pepe López
* Jan Solans
* Nil Solans

## Referències

* ↑ «Efrén Llarena y Sara Fernández, bicampeones de Europa» (en castellà), 29-09-2019. [Consulta: 2 agost 2022].
* ↑ Flores, Pedro Fermín. «Solans y Barreiro magistrales campeones del Mundial Junior WRC» (en castellà), 12-10-2019. Arxivat de l'original el 2022-08-18. [Consulta: 2 agost 2022].
* ↑ «Entrevista a Pep Bassas Subcampeón ERC3 2021 - Asfalto y Motor» (en castellà). [Consulta: 2 agost 2022].
* ↑ «Andreas Mikkelsen y su semana perfecta: también es campeón de Europa de rallyes» (en castellà). [Consulta: 2 agost 2022].
* ↑ «La cántabra Sara Fernández, campeona de Europa de copilotos» (en castellà), 20-11-2021. [Consulta: 2 agost 2022].
* ↑ «El Rally Team Spain afronta su 2021 con seis equipos en el WRC y ERC» (en castellà), 12-05-2021. [Consulta: 2 agost 2022].
# Quincunci

Un quincunci (del llatí quincunx, per 5) és la figura geomètrica resultant de la disposició de cinc elements iguals i coplanaris, quatre dels quals es troben sobre els vèrtexs d'un quadrat virtual, mentre que el cinquè ocupa el seu centre.
Els punts de la cinquena cara d'un dau clàssic de joc formen un quincunci.

## Vegeu també

* A portell
# LNO

LNO té els següents significats:
* Òpera Nacional de Letònia (del seu nom en letó Latvijas Nacionālā Opera), teatre d'òpera de Riga (Letònia)
* Membre de l'Orde de l'Estrella Polar (del seu nom en suec Ledamot av Nordstjärneorden), dignitat atorgada als membres de l'Orde de l'Estrella Polar de Suècia
# Giuncaggio

Giuncaggio (en cors Ghjuncaghju) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 76 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 139 | 148 | 138 | 131 | 76 | 76 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1995- | Philippe Marchioni | | |
# Premi Lasker

El Premi Albert Lasker d'Investigació Mèdica ha estat lliurat anualment des de 1946 a persones vives que hagin fet contribucions a la ciència mèdica. Està administrada per la Fundació Lasker, fundada pel pioner de la publicitat Albert Lasker i la seva esposa Mary Woodward Lasker (després convertits en activistes de la medicina). Els premis de vegades són anomenats els "Nobel d'Amèrica." Els quatre principals premis són:
* Premi Albert Lasker d'Investigació Mèdica Bàsica
* Premi Albert Lasker d'Investigació Mèdica Clínica
* Premi Mary Woodard Lasker al Servei Públic (rebatejat en el 2000 com a Premi Albert Lasker per Servei Públic)
* Premi Especial Albert Lasker (1994-)
# Lo Boixegal

Lo Boixegal és una partida del terme municipal de la Torre de Cabdella, dins del seu terme primigeni, al Pallars Jussà.
Està situat a llevant del poble d'Espui, a l'altra banda de la vall del Flamisell, a l'esquerra del barranc d'Aigüero. És en el contrafort nord-occidental del Bony d'Altars, a ponent del Tossal de Pamano. Té la partida del Ginestal al seu nord.
Rep el nom de la planta més abundosa en aquest lloc, el boix.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hilchot HaRif

L'obra coneguda amb el nom de Hilchot HaRif (en hebreu: הלכות רב אלפס) (transliterat: Hilchot Rav Alfas) també anomenada Llibre de les lleis, i Sefer Halachot, va ser escrita en la ciutat de Fes, al Regne de Marroc, pel Rabí Isaac ben Jacob Alfassi ha-Cohen (nascut en 1013- mort en 1103) aquesta obra compila les decisions legals dels tractats del Talmud relacionats amb la halacà, la llei jueva, tal com era aplicada en aquella època. Alfassi va recopilar les decisions legals del Talmud de Babilònia, tot i que no va incloure a la seva obra les discussions rabíniques pròpies de la Guemarà. Per escriure la seva obra, Alfassi va excloure tot el material rabínic no legal del text del Talmud. El llibre del Hilchot HaRif, va esdevenir la base i la font, per a moltes altres obres rabíniques posteriors.
Entre elles el Mixné Torà de Maimònides, l'Arba Turim de Jacob ben Aixer, i el Xulhan Arukh del Rabí Yossef Qaro.

## Referències

* ↑ «www.sefaria.org/» (en anglès).
# Lucky Star (desambiguació)

« Lucky Star» té aquests significats:
* Lucky ☆ Star: un manga i anime japonès
* Lucky Star: un senzill del primer àlbum de Madonna.
* Lucky Star: una pel·lícula de Frank Borzage del 1929.
# Catocala aenigma

Catocala aenigma és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba al sud-est de Sibèria.

## Referències

* ↑ «Funetː Catocala aenigma». Arxivat de l'original el 2019-07-20. [Consulta: 18 març 2016].

## Enllaços externs

* Insecta.proː Catocala aenigma (en)
# Catocala aestimabilis

Catocala aestimabilis és una espècie de papallona nocturna de la subfamília Erebinae i la família Erebidae. Es troba a Xinjiang, Xina.

## Enllaços externs

* Funetː Catocala aestimabilis Arxivat 2019-07-20 a Wayback Machine. (en)
# Centre històric d'Ulldecona

El centre històric d'Ulldecona és un conjunt d'edificis i carrers d'Ulldecona protegits com a bé cultural d'interès local. La trama urbanística del nucli històric correspon a la disposició de vies i portes de l'antic recinte emmurallat. Conserva al seu interior elements i edificis d'aquest passat medieval com són cases senyorials, l'església gòtica, porxos i arcs...
La major part dels habitatges són unifamiliars, de tres o quatre plantes, i corresponen als segles XIX i XX. Molts d'aquests edificis situats dins del nucli històric mantenen la disposició de façana característica del segle xix i primer quart del XX, amb porta gran allindada a la planta baixa per a permetre l'accés dels animals i els carros al corral - a moltes llindes hi ha gravada la data de construcció o refecció de la casa -, balcó a l'entresòl i pis superior, i finestres rectangular superiors que corresponen a les característiques golfes on s'emmagatzemava el producte agrícola.
El castell d'Ulldecona fou conquerit l'any 1148 per Ramon Berenguer IV i concedit a l'orde de l'Hospital. La primera carta de població de la vila és de l'any 1222 i estava situada al voltant del castell. L'any 1273 es va facultar als habitants d'Ulldecona a edificar una nova població, és llavors quan es van traslladar a la Foia, lloc on és ara. El lloc es va fortificar i es van fer quatre portes, corresponents als camins que anaven de Tortosa a Vinaròs i d'Alcanar a Godall. L'any 1373 es va iniciar la construcció de l'església parroquial.
La Comanda d'Ulldecona (de l'orde de l'Hospital de Sant Joan de Jerusalem) va exercir el seu poder sobre un ampli territori durant més de cinc segles. La població es va veure molt afectada per la guerra dels Segadors, les Carlinades i la Guerra Civil, amb importants pèrdues econòmiques i humanes.
La desamortització de Mendizábal va afectar l'orde dels frares dominics, establerts al convent del Roser, però, en canvi, no va afectar el convent de monges agustines on encara hi ha una comunitat de religioses.

## Notes

* 1 2 3 4 5 «Centre històric d'Ulldecona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Centre històric d'Ulldecona». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cellers de Cal Ventosa

Els Cellers de Cal Ventosa és una obra noucentista de Banyeres del Penedès (Baix Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Tenen a veure amb la casa de Cal Ventosa.

## Descripció

Situats davant de l'edifici dels masovers, es componen de tres naus de característiques semblants. Els tres edificis presenten unes cobertes de dues vessants i una sèrie d'obertures (una porta d'accés i dues portes laterals o bé dues finestres laterals). Les dues construccions són fetes de paredat i tenen una decoració amb maó.

## Història

Aquests magatzems tenen la funció de celler i sembla que també foren construïts a principis de segle xx.

## Referències

* 1 2 «Cellers de Cal Ventosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Cellers de Cal Ventosa». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Catuquinarú

El catuquinarú és una llengua extingida i no classificada de la tribu Catuquinaru del Brasil, conservada en poques paraules recollides per Jose Bach i publicada per G. E. Church el 1898. El nom és un derivatiu comú de catuquina. Loukotka l'inclou entre les llengües tupí, descrivint la gent com a catuquins tupinitzats. Tanmateix, el vocabulari poc conservat no s'assembla al de les llengües tupí, catuquines, o pano (compareu Waninawa).
Loukotka dona les paraules següents:
    taka-su 'cap'
    saña 'dent' '
    punü 'mà'
    uhehü 'aigua'
Bach va informar que el catuquinarú utilitzava una versió codificada del seu idioma per comunicar-se a distàncies de fins a 1,5 km mitjançant tambors anomenats cambarysus.

## Referències

* ↑ Indian wireless system of communication, in Telegraph and Telephone Age: Telegraphy-telephony-radio (1917), page 380
* ↑ Richard Hennig, Telegraphensysteme der Naturvoelker, in Prometheus: Illustrierte Wochenschrift über die Fortschritte, volume 20, number 1013 (24 March 1909)

## Bibliografia

* The Geographical Journal (1898), volum 12, pàgina 64, conté una mostra del vocabulari de Bach
# Central nuclear de Three Mile Island

Les instal·lacions nuclears de Three Mile Island són una central nuclear a l'est dels Estats Units. Posada en servei en el 1974, aquesta va patir un accident el 28 de març del 1979. L'accident va ser classificat com a nivell 5 de l'Escala internacional d'accidents nuclears (INES).
Es compon de dues unitats separades la TMI-1 (Three Mile Island 1) i la TMI-2 (Three Mile Island 2). És en aquesta segona unitat on va tenir lloc l'accident nuclear de Three Mile Island el 1979.

## Referències

* ↑ Krivit, Steven B.; Lehr, Jay H.; Kingery, Thomas B. «Three Mile Island». A: Nuclear Energy Encyclopedia: Science, Technology, and Applications (en anglès). John Wiley & Sons, 2011. ISBN 1118043480.

## Enllaços externs

* Three Mile Island - Three Mile Island Alert (anglès)
# Charles W. Fairbanks

Charles Warren Fairbanks (Unionville Center (Ohio), 11 de maig de 1852 - Indianapolis (Indiana), 4 de juny de 1918) fou un polític estatunidenc del Partit Republicà que va exercir de senador per Indiana (1897-1905) i de vicepresident (1905-1909) amb el president Theodore Roosevelt.

## Biografia

Nascut el 1852 en una cabana de trocs a prop d'Unionville Center, Ohio, Fairbanks descendia d'una família de puritans arribats a Amèrica el 1632. A casa seva es fuetejava els esclaus fugitius. Es va graduar a la universitat el 1872, després d'haver treballat en una granja. Durant els estudis universitaris i els primers anys després de la graduació, va fer periodisme polític. El 1874 es va traslladar a Indianapolis i va començar a treballar com a lletrat d'una companyia ferroviària. Li van anar bé les coses i aviat es va convertir en financer, i es va començar a interessar per l'alta política, amb el Partit Republicà. Elegit senador el 1897, va fer d'assessor presidencial durant la Guerra Hispano-estatunidenca, i el 1898 va participar en una coferència internacional a Quebec on es van fixar les fronteres entre el Canadà i Alaska, entre altres qüestions.
Fairbanks fou elegit vicepresident dels Estats Units junt amb el president Theodore Roosevelt el 1904, però aquest, que no optava a la reelecció el 1908, va donar suport a la nominació de William Howard Taft contra ell. Fairbanks va haver de tornar a fer d'advocat. El 1912, Fairbanks va donar suport a la reelecció de Taft contra el nou candidat de Roosevelt.
El 1916, Fairbanks va tornar a provar sort com a vicepresident, però va perdre les eleccions front al Partit Demòcrata. Fairbanks va tornar a exercir l'advocacia un cop més, però la salut li va començar a fallar i finalment va morir de nefritis el 1918.

## Llegat

La ciutat de Fairbanks (Alaska) fou anomenada així per ell, i també les petites localitats de Fairbanks (Minnesota), Fairbanks (Oregon) i Fairbanks Township (Michigan).
Charles Fairbanks té un monument funerari a Indianapolis, i el 2009 se li va dedicar una placa commemorativa al lloc on va néixer, a Unionville Center.

## Referències

* ↑ Harvey, Official Proceedings of the Republican National Convention, 1904, pàg. 23-32, Harvard University (anglès)
* ↑ «Ex-Vice President Fairbanks is dead». The New York Times, 05-06-1918. [Consulta: 1r juny 2011].(anglès)
* ↑ «Hatfield, Mark O., Vice Presidents of the Unitad States - Charles W. Fairbanks (1905-1909)». Senate Historical Office, 1997. [Consulta: 1r juny 2011].(anglès)
* ↑ Dundr, Patrick, Fairbanks historical marker, Marysville Journal-Tribune, 16 de maig de 2009 (anglès)

## Enllaços externs

* The life and speeches of Hon. Charles Warren Fairbanks : Republican candidate for vicepresident (anglès)
# Charles W. Juels

Charles W. Juels (1944-2009) va ser un psiquiatre i astrònom afeccionat dels Estats Units. Va ser un prolífic descobridor d'asteroides, i havent-ne trobat 315, és dels principals descobridors de planetes menors.

## Vegeu també

* (33750) Davehiggins

## Referències

* ↑ «Minor Planet Discoverers».

## Enllaços externs

* Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics: 2003 Comet Awards Announced
# Cherisy

Cherisy és un municipi francès del departament de l'Eure i Loir i a la regió regió de Centre (França).

## Referències

* ↑ «CHERISY - Carte plan hotel village de Cherisy 28500 - Cartes France.fr» (en francès). [Consulta: 14 octubre 2018].