# Èridu

Èridu (sumeri: Eridu; transliterat: Eriduki; logograma cuneïforme: 𒉣𒆠 (signes literals: NUN.KI) fou una ciutat de Mesopotàmia. El seu nom vol dir 'ciutat poderosa'.
En els començaments de la civilització sumèria, la ciutat d'Èridu va ser el centre d'una cultura que va tenir certa hegemonia temporal, que després va passar a Badtibira. Èridu fou el primer lloc de la baixa Mesopotàmia on es va donar la vida sedentària testimoniada per una sèrie d'estrats descoberts a l'extrem sud del país i que també es presenten a Ur, Tell al-Ubaid i la kala d'Hajji Mohammed, a l'oest d'Uruk, i arriben fins a Nippur, al centre de Babilònia (Sumèria) i Ras el-Amya, més al nord. La ceràmica està treballada al torn lent, i és generalment monocolor amb dibuixos geomètrics, de vegades com aquarel·les en fons blanc; hi apareixen rarament representacions d'animals. Els colors més usats són el violeta i el verd. La forma clàssica és un plat amb vora ampla i abundant decoració interior. Poques vegades tenen pics o anses.
La llista de reis de Sumèria diu que quan la reialesa va baixar del cel, Èridu en fou la primera ciutat, i dona el nom d'alguns reis: Alulim (28.800 anys), Alalngar (36.000 anys); dos reis sense nom (64.800 anys). Després "va caure, i la reialesa va passar a Bad-tibira" (Badtibira). Evidentment, el temps de regnat és totalment llegendari. La mitologia sumèria l'esmenta com una de les cinc ciutats construïdes abans del diluvi.
Adapa U-an, anomenat el primer home, meitat humà i meitat déu, que tenia el títol d'Abgallu (ab= 'aigua', gal= 'gran', lu= 'home') d'Eridu, és considerat el fundador de la civilització que hauria portat des de Dilmun (probablement Aràbia oriental), i va servir a Alulim. En la mitologia sumèria, Èridu fou la seu del temple d'Abzu del déu Enki, la versió sumèria del déu accadi de l'aigua, Ea. Com totes les deïtats, Enki va començar com a déu local, i va compatir amb Anu i Enlil el govern de l'univers; el seu regne eren les aigües que rodejaven el món sota les quals residia (sumeri ab= 'aigua'; zu= 'lluny'). Texts babilonis parlen de la creació d'Èridu pel déu Marduk, com la primera ciutat sagrada, residència dels altres déus.
La seva fundació s'hauria produït vers el 5400 aC i llavors estava a la costa o molt propera, tot i que actualment es troba a l'interior pels dipòsits al·luvials del Tigris i Eufrates. S'hauria format en un lloc de confluència de tres ecosistemes separats amb accés a l'aigua en un entorn desèrtic. La cultura inicial agrícola era d'explotació intensiva en regadiu, derivada de la cultura de Samarra més al nord, amb canals i edificis de rajoles de fang. Les cultures d'Aràbia oriental eren de caçadors i pescadors i, junt amb influències de Samarra, haurien estat els primers grangers en aquesta zona i, per tant, els primers sumeris. Vivien en cabanes de làmines; també hi hauria hagut influències dels pastors nòmades semites d'ovelles i cabres que vivien en tendes a les zones semidesèrtiques. Aquestes tres influències apareixen implicades en els primers nivells d'Èridu. L'establiment urbà va quedar centrat per un temple que formava un gran complex de rajoles de fang dins una depressió que permetia acumular aigua. L'evolució cap als edificis de rajola dataria del 5000 aC; va durar fins al 2900 aC i ocupava unes deu hectàrees.
Al final del tercer mil·lenni aC, la ciutat havia declinat i hi ha poques proves d'ocupació després d'aquesta data. Divuit temples de rajoles, l'un sobre l'altre formen un inacabat ziggurat anomenat d'Amar-Sin (vers 2047–2039 aC). S'han trobat extensos dipòsits de restes de peix que mostren una continuïtat amb la cultura d'Abzu, del déu Enki, i una ocupació i observança religiosa tan prolongada mostra l'origen indígena de la civilització sumèria.
Va ser sempre independent, menys del 2335 aC fins al 2220 aC, en què va pertànyer a Akkad. Vers el 2164 aC, va ser sotmesa a Lagash. El 2003 aC, fou conquerida pels elamites encapçalats pel Regne de Simashki; el 1998 aC va passar a Isin i el 1925 aC a Larsa.
Èridu va estar abandonada llargs períodes fins que fou finalment abandonada del tot al segle vi aC (vers 600 aC) i va caure en ruïnes; l'expansió de les dunes d'arena i la salinitat de la plana en direcció a la mar limitava la seva agricultura. Quan fou reconstruïda sota els neobabilonis, fou com un temple en honor de la seva antiga història.

## Arqueologia

El lloc de Tell Abu Shahrain, prop de Bàssora, fou excavat per J. E. Taylor el 1855; R. Campbell Thompson el 1918, i H. R. Hall el 1919. Altres excavacions van seguir el 1946 fins al 1949.
L'egiptòleg David Rohl pensa que fou el lloc de la torre de Babel, perquè el ziggurat de la ciutat és molt més gran que la resta i s'acosta més a la descripció bíblica de la inacabada torre de Babel. El nom de NUN.KI de la ciutat va ser donat després a Babel.

## Cronologia relativa

Cronologia del període neolític   Neolític preceràmic   Neolític ceràmic :
| aC 11000 | Europa | Egipte | Síria Llevant | Anatòlia | Khabur | Jabal Sinjar Assíria | Tigris mitjà | Baixa Mesopotàmia | Iran (Khuzistan) | Iran | Indus/ Índia | Xina |
| 10000 | | | Neolític preceràmic A Gesher Mureybet (10,500 aC) | | | | | | | | | Ceràmica primerenca (18.000 aC) |
| 9000 | | | Jericó Tell Abu Hureyra (Agricultura) | | | | | | | | | Ceràmica primerenca (18.000 aC) |
| 8000 | | | Neolític preceràmic B Jericó Tell Aswad | Göbekli Tepe Çayönü Aşıklı Höyük Karahan Tepe | | | | | | | | Neolític inicial (Ceràmica) Nanzhuangtou (8500–8000 aC) |
| 7000 | | Egipte neolític Nabta Playa (7500 aC) | Neolític preceràmic B Jericó Tell Aswad | Çatalhöyük (7500–5500 aC) Hacilar (7000 ac) | Tell Sabi Abyad Bouqras | Jarmo | | | | Ganj Dareh Chia Jani Ali Kosh | Mehrgarh I | Neolític inicial (Ceràmica) Nanzhuangtou (8500–8000 aC) |
| 6500 | Europa neolítica Franchthi Sesklo (Agricultura) | Egipte neolític Nabta Playa (7500 aC) | Neolític preceràmic C ('Ain Ghazal) | Çatalhöyük (7500–5500 aC) Hacilar (7000 ac) | Neolític ceràmic Tell Sabi Abyad Bouqras | Neolític ceràmic Jarmo | | | Chogha Bonut | Teppe Zagheh | Mehrgarh I | Neolític ceràmic Peiligang (7000–5000 aC) |
| 6000 | Neolític ceràmic Sesklo Dímini | Egipte neolític Nabta Playa (7500 aC) | Neolític ceràmic Cultura Jarmukiana (Sha'ar HaGolan) | Çatalhöyük (7500–5500 aC) Hacilar (7000 ac) | Neolític ceràmic Tell Sabi Abyad Bouqras | Neolític ceràmic Jarmo | | Neolític ceràmic Obeid 0 (Tell el-'Oueili) | Neolític ceràmic Chogha Mish | Neolític ceràmic Sang-i Chakmak | Neolític ceràmic Lahuradewa Mehrgarh II Mehrgarh III | Neolític ceràmic Peiligang (7000–5000 aC) |
| 5600 | Neolític ceràmic Sesklo Dímini | Faium A | Amuq A | Çatalhöyük (7500–5500 aC) Hacilar (7000 ac) | Halaf Halaf-Obeid | Umm Dabaghiya | Samarra (6000–4800 aC) | Neolític ceràmic Obeid 0 (Tell el-'Oueili) | Tepe Muhammad Djafar | Tepe Sialk | Neolític ceràmic Lahuradewa Mehrgarh II Mehrgarh III | Neolític ceràmic Peiligang (7000–5000 aC) |
| 5200 | Ceràmica de bandes (5500–4500 aC) | Faium A | Amuq B | Neolític ceràmic Hacilar Mersin 24–22 | Halaf Halaf-Obeid | Hassuna | Samarra (6000–4800 aC) | Obeid 1 (Eridu 19–15) Obeid 2 (Hajji Mohammed) (Eridu 14–12) | Susiana A | Yarim Tepe Hajji Firuz Tepe | Neolític ceràmic Lahuradewa Mehrgarh II Mehrgarh III | Neolític ceràmic Peiligang (7000–5000 aC) |
| 4800 | Ceràmica de bandes (5500–4500 aC) | Neolític ceràmic Merimde (Agricultura) | Amuq C | Hacilar Mersin 22–20 | Halaf Halaf-Obeid | Hassuna tardà Gawra 20 | Samarra (6000–4800 aC) | Obeid 1 (Eridu 19–15) Obeid 2 (Hajji Mohammed) (Eridu 14–12) | Tepe Sabz | Kul Tepe Jolfa | Neolític ceràmic Lahuradewa Mehrgarh II Mehrgarh III | Neolític ceràmic Peiligang (7000–5000 aC) |
| 4500 | Ceràmica de bandes (5500–4500 aC) | Neolític ceràmic Merimde (Agricultura) | Amuq D | Gian Hasan Mersin 19–17 | Obeid 3 | Obeid 3 (Gawra) 19–18 | Obeid 3 | Obeid 3 | Khazineh] Susiana B | Kul Tepe Jolfa | Neolític ceràmic Lahuradewa Mehrgarh II Mehrgarh III | Neolític ceràmic Peiligang (7000–5000 aC) |
| 3800 | Ceràmica de bandes (5500–4500 aC) | Badariana Naqada | Amuq D | Gian Hasan Mersin 19–17 | Obeid 4 | Obeid 4 | Obeid 4 | Obeid 4 | Obeid 4 | | | | Kul Tepe Jolfa | Neolític ceràmic Lahuradewa Mehrgarh II Mehrgarh III | Neolític ceràmic Peiligang (7000–5000 aC) |

## Referències

* ↑ «Èridu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Liverani, Mario. The Ancient Near East: History, Society and Economy (en anglès). Routledge, 2013, p. 13, Taula 1.1 "Chronology of the Ancient Near East". ISBN 9781134750917.
* 1 2 Shukurov, Anvar; Sarson, Graeme R.; Gangal, Kavita «The Near-Eastern Roots of the Neolithic in South Asia» (en anglès). PLOS One, 9 (5), 07-05-2014, pàg. e95714. Bibcode: 2014PLoSO...995714G. DOI: 10.1371/journal.pone.0095714. ISSN: 1932-6203. PMC: 4012948. PMID: 24806472.
* ↑ Bar-Yosef, Ofer; Arpin, Trina; Pan, Yan; Cohen, David; et al. «Early Pottery at 20,000 Years Ago in Xianrendong Cave, China» (en anglès). Science, 336(6089), 29-06-2012, pàg. 1696-1700. Bibcode: 2012Sci...336.1696W. DOI: 10.1126/science.1218643. ISSN: 0036-8075. PMID: 22745428.
* ↑ Thorpe, I. J.. The Origins of Agriculture in Europe (en anglès). Routledge, 2003, p. 14. ISBN 9781134620104.
* ↑ Price, T. Douglas. Europe's First Farmers (en anglès). Cambridge University Press, 2000, p. 3. ISBN 9780521665728.
* ↑ Stiebing, William H. (Jr); Helft, Susan N. Ancient Near Eastern History and Culture (en anglès). Routledge, 2017, p. 25. ISBN 9781134880836.