OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dret al retorn dels refugiats palestins

El dret palestí a la tornada és la posició o principi polític que considera que tant els refugiats palestins com els seus descendents (uns 5 milions de persones en 2012), tenen el dret a tornar i el dret a recuperar la propietat que ells o els seus avantpassats van deixar enrere, o van ser obligats a abandonar en el que actualment és l'Estat d'Israel i els territoris palestins (tots dos anteriorment formaven part del Mandat Britànic de Palestina), com a part de l'èxode palestí (la Nakba), resultat tant de la guerra de Palestina de 1948 i de la Guerra dels Sis Dies de 1967.
Els defensors del dret a la tornada mantenen que es tracta d'un dret humà bàsic i inalienable, l'aplicabilitat del qual cap als palestins està protegida sota el dret internacional. Aquesta visió sosté que els qui optin per no tornar o per qui el retorn no és factible, haurien de rebre algun tipus de compensació en el seu lloc. Els contraris al dret a la tornada argumenten que no existeix cap fonament en el dret internacional que ho permeti, per la qual cosa es tracta d'una demanda poc realista.
El govern d'Israel creu que aquesta reclamació és exclusiva de l'àmbit palestí, i no considera que l'acolliment dels refugiats palestins i el retorn de les seves antigues propietats a Israel sigui un dret, sinó més aviat una reivindicació política, que hauria de ser resolta com a part d'un futur acord de pau.

## Referències

* ↑ El Derecho de los Refugiados Palestinos al Retorno. Arxivat 2023-10-11 a Wayback Machine. Palestina Libre. 17 de mayo de 2011.
* ↑ El derecho al retorno es el punto fundamental de la lucha palestina. Arxivat 2023-10-11 a Wayback Machine. Palestina Libre. 13 de septiembre de 2016.
* ↑ (anglès) Why Palestinians have a right to return home. Al Jazeera. 23 de septiembre de 2011.
* ↑ (anglès) 'Right of Return' is not 'Inalienable'. Jewish Policy Center. 13 de octubre de 2008.
* ↑ (anglès) Do Palestinian Refugees Have a Right to Return to Israel? Israel Ministry of Foreign Affairs. 15 de enero de 2001.
# Criptografia híbrida

La criptografia híbrida és un mètode criptogràfic que utilitza tant un xifrat simètric com asimètric. Empra el xifrat de clau pública per a compartir una clau per al xifrat simètric. El missatge que s'estigui enviant en el moment, es xifra usant la clau i enviant-lo al destinatari. Ja que compartir una clau simètrica no és segur, la clau usada és diferent per a cada sessió.

## Exemple

Tant PGP com GnuPG fan servir sistemes de xifrat híbrids. La clau de sessió és xifrada amb la clau pública, i el missatge sortint és xifrat amb la clau simètrica, tot combinat automàticament en un únic paquet. El destinatari utilitza la seva clau privada per a desxifrar la clau de sessió i, tot seguit, fa servir la clau de sessió per a desxifrar el missatge.
Un sistema de xifrat híbrid no és més fort que el de xifrat asimètric o el de xifrat simètric dels que es fa ús, independentment de quin sigui més feble. En PGP i GnuPG, el sistema de clau pública és probablement la part més feble de la combinació. Tanmateix, si un atacant pogués desxifrar una clau de sessió, només li seria útil per a poder llegir un missatge, el xifrat amb aquesta clau de sessió. L'atacant hauria de tornar a començar i desxifrar una clau de sessió per a poder llegir qualsevol altre missatge.

## Referències

* ↑ Adaptat de la Guia de «GNU Privacy Guard"
# Cyclarhis

Cyclarhis és un gènere d'ocells de la família dels vireònids (Vireonidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per dues espècies:
* Cyclarhis gujanensis - vireó botxí diademat.
* Cyclarhis nigrirostris - vireó botxí becnegre.

## Referències

* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# David Europeu

El premi "David Europeu" és un premi cinematogràfic, atorgat pel mateix jurat del premi David di Donatello als millor directors italians i estrangers. Es van entregar entre el 1973 i el 1983.

## Guanyadors

* David di Donatello 1973 - Vittorio De Sica per Una breve vacanza
* David di Donatello 1974 - Franco Brusati per Pane e cioccolata
* David di Donatello 1975 - Melvin Frank per El presoner de la Segona Avinguda
* David di Donatello 1976 - Jan Troell per Zandy's Bride
* David di Donatello 1977 - Stanley Kubrick per Barry Lyndon
* David di Donatello 1978 - Fred Zinnemann per Julia
* David di Donatello 1979 - Franco Zeffirelli
* David di Donatello 1980 - John Schlesinger per Ianquis
* David di Donatello 1981 - Krzysztof Zanussi
* David di Donatello 1982 - Ermanno Olmi
* David di Donatello 1983 - Richard Attenborough per Gandhi

## Referències

* ↑ Els David de Donatello de 1956 endavant, a mymovies.it
* ↑ Lancia, Enrico. I premi del cinema (en italian). Rome, Italy: Gremese Editore, 1998. ISBN 8877422211.

## Enllaços externs

* Cronologia al web dels David di Donatello
# Ctenomys argentinus

Ctenomys argentinus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels ctenòmids. És endèmic del centre-nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ Bidau, C.; Lessa, E. Ctenomys argentinus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 agost 2014.
# Coutinhoïta

La coutinhoïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el seu nom de Jose Moacyr Vianna Couthino, professor de mineralogia de l'Institut de Ciències Geològiques de São Paulo, al Brasil.

## Característiques

La coutinhoïta és un silicat de fórmula química Th$_x$Ba$_{(1-2x)}$(UO₂)₂Si₅O$_{13}$·3H₂O, on es compleix: 0 < x < 0,5. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2003. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la coutinhoïta pertany a «09.AK: Estructures de nesosilicats (tetraedres aïllats), uranil nesosilicats i polisilicats» juntament amb els següents minerals: soddyita, cuproklodowskita, oursinita, sklodowskita, boltwoodita, kasolita, natroboltwoodita, uranofana-β, uranofana, swamboïta, haiweeïta, metahaiweeïta, ranquilita, weeksita, ursilita, magnioursilita, calcioursilita i uranosilita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Urucum, al municipi de Galiléia, a la Vall de Doce, a Minas Gerais, Brasil. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Coutinhoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 octubre 2017].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: May 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 10 d'agost 2019. [Consulta: 28 octubre 2017].
# Cromlec de Pins Rosers

El cromlec de Pins Rosers, també anomenat dolmen de Pins Rosers o, popularment, Pedres del Diable, és un petit conjunt megalític que es troba dins d'una depuradora d'aigües, en el límit dels termes municipals de Cardedeu, La Roca del Vallès, Llinars del Vallès i Santa Agnès de Malanyanes.
Catalogat entre el Neolític Mitjà i el Calcolític (3200 – 1800 aC), està format per un cercle irregular d'uns trenta metres de perímetre, integrat per deu monòlits de granit, plantats verticalment, alguns actualment trencats, que formen en conjunt un cromlec. La manca d'afloraments granítics fa pensar que les lloses hagueren de portar-les de la muntanya, travessant el riu Mogent.
Excavat i publicat l'any 1879 per Joaquim Mercader de Bell-lloc, en unes memòries de l'Associació Catalanista d'Excursions Científiques, també va ser estudiat i dibuixat pel doctor Josep Tarrús i Galter i el GESEART l'any 1991.
Atès que és dins d'una propietat privada d'Aigües Ter Llobregat, cal demanar permís amb antelació per poder visitar-lo.

## Referències

* ↑ Tarrús i Galter, Josep. «Menhirs i art megalític a Catalunya: les darreres descobertes i el seu context». Notes, num.26 p. 93-102. Centre d'Estudis Molletans. Institut Ramon Muntaner, 2011. [Consulta: 10 abril 2013].
* ↑ Tarrús, J.; Carreras, E.; Bofarull, B.E. «El cromlec de Pins Rosers (Llinars del Vallès, Vallès Oriental)». Roches Ornées/Roches Dressées. Colloque de l'AAPO en Hommage à Jean Abelanet (Perpinyà, 2001), 2005, pàg. 151-155.
# Cromlec d'Eteneta

Els cromlech d'Eteneta és un conjunt prehistòric destacable entre els molts jaciments trobats a la muntanya Adarra.

## Ubicació

Es troba en un ampli serral entre les muntanyes Adarra i Oindo, al sud de la primera. El seu terme municipal pertany a Urnieta, a Euskadi. És a 704 m sobre el nivell del mar. Les coordenades en són: longitud 01º 57´50´´; latitud 43º 12´01´´

## Accés

L'accés més fàcil i directe al jaciment es fa seguint el camí que envolta per l'oest la muntanya Adarra a partir del rierol Mantale i s'arriba fins al mateix serral d'Eteneta, on hi ha el monument. També és accessible pel cromlec d'Elurzulo, o pujant al cim de l'Adarra i després baixant cap al serral al qual ens dirigim, des d'on es veu el monument.

## Descripció

És un conjunt arqueològic compost per 2 cromlecs i un menhir que pertany a un d'aquells.
El cromlech més gran té 4,50 m de diàmetre i inclou molts testimonis d'una alçada màxima de 0,45 m, encara que un d'ells correspon a l'anomenat "menhir d'Eteneta" amb més de 2 m d'altura, a què cal afegir un metre més enterrat sota terra. L'altre cromlec té 2,70 m de diàmetre i es compon de 24 testimonis que no superen els 0,37 m d'alçada. El material emprat es el Gres del terreny.

## Història

Daten de l'edat de ferro. Luis Peña Basurto descobrí al 1951 els dos cromlecs mentre que el monòlit o menhir gran fou descobert per J. Peña i K. Mariezkurrena el 1978: el trobaren estés al terra cobert d'herba, i el posaren en vertical posteriorment.

## Referències

Estudi dels menhirs de Euskal Herria". Munibe 35. .Xabier Peñalver. Societat de Ciències Aranzadi.1983. Carta Arqueològica de Guipúscoa. 1. Megàlits. Munibe. Suplement 7. Societat de Ciències Aranzadi.1990. "Dòlmens, cromlechs i menhirs".Xabier Peñalver. Editorial Txertoa. 2011. Wikiloc. Rutes de Senderisme.

## Enllaços externs

* http://www.leitzaran.net/prehistoria/eteneta1.html
* http://historiadeguipuzcoa.blogspot.com.es/2007/08/menhir-de-eteneta-urnieta.html
* http://es.wikiloc.com/wikiloc/view.do?id=3683515
# David Pavelka

David Pavelka (n. Praga, 18 de maig de 1991) és un futbolista professional txec que juga en la demarcació de migcampista pel Kasımpaşa SK de la Superlliga de Turquia.

## Selecció nacional

Va debutar amb la selecció de futbol de la República Txeca el 3 de setembre de 2015 en un partit de classificació per l'Eurocopa 2016 contra Kazakhstan que va finalitzar amb un resultat de 2-1 a favor del combinat txec després del doblet de Milan Škoda per la República Txeca, i de Yuriy Logvinenko per a Kazakhstan.

## Clubs

| Club | País | Any | Partits | Gols |
| AC Sparta Praga II | Txèquia | 2009 - 2011 | 24 | 4 |
| AC Sparta Praga | Txèquia | 2011 | 3 | 0 |
| 1. FC Slovácko (cedit) | Txèquia | 2011 - 2012 | 25 | 4 |
| AC Sparta Praga | Txèquia | 2012 - 2013 | 10 | 1 |
| FC Slovan Liberec | Txèquia | 2013 - 2016 | 115 | 20 |
| Kasımpaşa SK | Turquia | 2016 - | 12 | 0 |

## Palmarès
### Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Copa de la República Txeca | FC Slovan Liberec | República Txeca | 2015 |

## Referències

* ↑ «República Txeca 2-1 Kazakhstan». UEFA, 03-09-2015. Arxivat de l'original el 2016-08-11. [Consulta: 13 juny 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador en footballdatabase
* Fitxa del jugador en national football teams (anglès)
# Dada

* Per a dades en informàtica, vegeu Dades (informàtica). Per a altres usos, vegeu Data (desambiguació)
* «Dada» redirigeix aquí. Si cerqueu l'artista botswanesa, vegeu «Coex'ae Qgam».
Una dada és una representació simbòlica (numèrica, alfabètica, etc.) d'una entitat. La dada no té valor semàntic (sentit) en si mateix, però convenientment tractada (processada) es pot emprar en la realització de càlculs o presa de decisions. És d'ocupació molt comuna en l'àmbit informàtic.
En programació una dada és l'expressió general que descriu les característiques de les entitats sobre les quals opera un algorisme.
En estadística les dades són valors de les variables qualitatives o quantitatives, que pertanyent a un conjunt d'objectes. Exemples d'objectes són persones, mostres biològiques o les visites als serveis d'urgències (cada visita d'un malalt és una objecte).

## Humanitats

En humanitats, específicament en l'àmbit de les Ciències de la informació i de la Biblioteconomia, es considera que una dada és una expressió mínima de contingut sobre un tema. Exemples de dades són: l'altura d'una muntanya, la data de naixement d'un personatge històric, el pes específic d'una substància, el nombre d'habitants d'un país, etc. La informació representa un conjunt de dades relacionades que constitueixen una estructura de major complexitat (per exemple, un capítol d'un llibre de ciències).

## Vegeu també

* GIGO
* Arqueologia digital
* Anàlisi combinatòria de dades
* Jerarquia del coneixement
Viccionari
# Datació radiomètrica

La datació radiomètrica és un procediment tècnic emprat per a determinar l'edat absoluta de roques, minerals i restes orgàniques. En els tres casos s'analitzen les proporcions d'un isòtop pare i un isòtop fill dels quals es coneix la seva semivida.
La datació per carboni basada en la desintegració de l'isòtop de carboni 14 és comunament utilitzada per a datació de restes orgàniques relativament recents. L'isòtop utilitzat depèn de l'antiguitat de les roques o restes que es vulguin datar. Per exemple, per restes orgàniques de fins a 60.000 anys s'usa el carboni 14, però per roques de milions d'anys es fan servir altres isòtops de semivida més llarga.
Altres mètodes de datació radiomètrica són:
* Argó-argó (Ar-Ar)
* Iode-xenó (I-Xe)
* Lantà-bari (La-Ba)
* Plom-plom (Pb-Pb)
* Luteci-hafni (Dll-Hf)
* Neó-neó (Ne-Ne)
* Potassi-argó (K-Ar)
* Reni-osmi (Re-Os)
* Urani-plom-heli (U-Pb-He)
* Urani-urani (U-U)

## Referències

* ↑ «PALEONTOLOGIA: Geocronologia - Mètodes de datació geològica». [Consulta: 16 novembre 2018].
* ↑ «Que es el carbono, Metodo del carbono 14, C14 datación» (en castellà), 02-06-2015. [Consulta: 10 abril 2019].
* ↑ «La datación radiométrica». [Consulta: 10 abril 2019].
* ↑ «datació radiomètrica | All you need is Biology». [Consulta: 16 novembre 2018].
* ↑ «NUPEX». [Consulta: 15 abril 2019].

## Vegeu també

* Datació basada en el carboni 14
# Daviz Simango

Daviz Mbepo Simango (República de Tanganyika, 7 de febrer de 1964 – 22 de febrer de 2021) fou un polític moçambiquès que fou alcalde de Beira des de 2003. També fou president del Moviment Democràtic de Moçambic (MDM).

## Biografia

És fill d'Uria Simango, el primer vicepresident del FRELIMO. Llicenciat en Enginyeria civil per la Universitat Eduardo Mondlane, va militar inicialment al Partit de Convenció Nacional (PCN) En 1997 es va unir a la RENAMO i el 2003 assolí l'alcaldia de Beira com a candidat seu. Fou premiat per la revista Professional Management Review-Africa com a millor president de tots els municipis de Moçambic en 2006.
Daviz Simango era el candidat natural a la seva pròpia successió a les eleccions locals convocades per novembre de 2008, però la RENAMO va optar per nomenar candidat un dels seus diputats a l'Assemblea de la República. En aquest moment, un grup de militants d'aquell partit polític va iniciar una campanya per la candidatura independent de Simango, que es va fer oficial el 5 de setembre. A les eleccions del 19 de novembre Daviz Simango fou reelegit amb el 61,6% dels voto.
En març de 2009 va presentar el seu nou partit polític, el Moviment Democràtic de Moçambic (MDM), a la ciutat de Beira, on fou elegit president per votació, i quan es va organitzar el partit fou nomenat secretari general. Fou candidat presidencial del MDM a les eleccions generals de Moçambic de 2009. Va quedar tercer amb el 8,6% dels vots. Va repetir la seva candidatura a les eleccions generals de Moçambic de 2014, i restà novament tercer amb el 6.36 % dels vots.

## Referències

* ↑ cmi.no
* ↑ Tembe, Jose «Daviz Mbepo Simango». BBC News, 27-10-2009 [Consulta: 3 novembre 2009].
* ↑ «Daviz Simango propõe assistência psicológica às FDS em Cabo Delgado». Arxivat de l'original el 2020-11-28. [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ «Canal de Moçambique - Notícia sobre a oficialização da candidatura de Daviz Simango a edil da Beira». Arxivat de l'original el 2014-02-01. [Consulta: 3 gener 2017].
* ↑ Os resultados oficiais das eleições autárquicas de 19 de Novembro de 2008.
* ↑ «Sapo.mz Notícia: Daviz Simango eleito presidente da nova força política de Moçambique, o Movimento Democrático de Moçambic». Arxivat de l'original el 2010-01-11. [Consulta: 3 gener 2017].
* ↑ «Mozambique's President Expected to Win Re-election». The New York Times, 28-10-2009 [Consulta: 3 novembre 2009].
* ↑ "Mozambique's Guebuza re-elected in landslide", AFP, 11 November 2009.
# Detroit Institute of Arts

L'Institut d'Arts de Detroit, (en anglès, Detroit Institute of Arts (DIA)) es troba a Midtown, Detroit, Michigan, i compta amb una de les majors col·leccions d'art i una de les més importants dels Estats Units. Amb més de 100 galeries, cobreix 658.000 m² amb un important projecte de renovació i expansió completada el 2007 que afegeix 58.000 m². DIA és considerat com un dels sis principals museus dels Estats Units amb una col·lecció enciclopèdica, que abasta tot el món a partir d'antigues obres d'egipcis i europeus en art contemporani. La seva col·lecció d'art es valora en milers de milions de dòlars, fins a 8,1 bilions de $ d'acord amb una taxació del 2014. El campus DIA es troba a Midtown, al centre Cultural del Districte històric de (Detroit, Michigan), prop de dues milles al nord de l'àrea, de la Universitat Estatal de Wayne.
L'edifici del museu està molt ben considerat pels arquitectes. L'edifici original, dissenyat pel Paul Philippe Cret, està flanquejat per les ales nord i sud amb marbre blanc com a material principal per a tota l'estructura. El museu apareix al Registre Nacional de Llocs Històrics. La primera pintura del museu va ser donada el 1883 i la seva col·lecció es compon de més de 65.000 obres. Amb prop de 630.000 visitants a l'any com mostra un registre del 2014, DIA és un dels museus d'art més visitats al món. L'Institut d'Arts de Detroit alberga importants exposicions d'art; conté un teatre amb 1.150 seients, dissenyat per l'arquitecte C. Howard Crane, una sala de 380 seients per recitals i conferències, una biblioteca, i un laboratori de serveis de conservació.

## Referències

* 1 2 3 «Museu Full informatiu - l'Institut d'Arts de Detroit». Dia.org. Arxivat de l'original el 2015-06-27. [Consulta: 2 abril 2016].
* 1 2 3 «About the DIA». Detroit Institute of Arts. Arxivat de l'original el 2015-06-27. [Consulta: 26 juny 2015].
* ↑ «DIA's collection has national luster». The Detroit News. Arxivat de l'original el 2014-07-28. [Consulta: 23 novembre 2014].
* ↑ Kennedy, Randy «New Appraisal Sets Value of Detroit Institute Artworks at Up to $8.5 Billion». The New York Times, 28-07-2014 [Consulta: 8 novembre 2014].
* ↑ Gibson, Eric. «A Dose of Common Sense for Detroit». WSJ, 15-07-2014. [Consulta: 12 juliol 2015].
* ↑ AIA Detroit Urban Priorities Committee. «Look Inside: Top 10 Detroit Interiors». Model D Media, 10-01-2006. [Consulta: 24 març 2014].
* ↑ «Visitor Figures 2013: Museum and exhibition attendance numbers compiled and analysed» (PDF). The Art Newspaper, International Edition, 01-04-2014. [Consulta: 12 juliol 2015].
# Diario 16 (periòdic digital)

Diario 16 és un diari digital espanyol que va renéixer el 2015, després d'haver tancat la seva premsa rotativa en 2001.
Malgrat tenir diferent equip redactor, la capçalera és la mateixa que en la seva antiga edició escrita, però amb nou i diferent eslògan: "El diari de la Segona Transició". María José Pintor Sánchez-Ocaña i Cristina Fallarás van ocupar la direcció. José Antonio Gómez és el director actual.
A més de la publicació diària digital, la capçalera també edita una revista de periodicitat mensual amb el mateix nom.
La capçalera del diari va passar del Grupo Voz a Multimèdia Edicions Globals, S.L., del Grup EIG (Energy & Information Group), en algun moment entre 2001 i 2015. MEG, S.L. és presidida per Manuel Domínguez Moreno, i la seva plantilla es conforma per antics redactors de la revista Canvi 16.

## Referències

* ↑ Press, Europa. «'Diario16' vuelve mañana a los quioscos como revista mensual». www.europapress.es, 17-03-2016. [Consulta: 19 novembre 2020].
* ↑ elEconomista.es. «'diario 16' renace para informar de una segunda transición - EcoDiario.es» (en castellà). ecodiario.eleconomista.es, 24-12-2015. [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ Press, Europa. «María José Pintor, nombrada nueva directora de 'Diario 16'». www.europapress.es, 24-02-2017. [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ EFE. «Fallarás deja la dirección de Diario16.com por las "inaceptables" condiciones laborales» (en castellà). ElDiario.es, 13-02-2017. [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ «María José Pintor, nueva directora de Diario16.com» (en castellà). La Vanguardia, 24-02-2017. [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ «'Diario 16' regresa al quiosco 15 años después» (en espanyol europeu). Mediaset, 17-03-2016. [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ «El Grupo EIG recupera en España la marca 'DIARIO16' como digital (DIARIO16.com) y pone a su frente a la izquierdista Cristina Fallarás» (en castellà). La Hemeroteca del Buitre. [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ Arranz, Rubén. «Renace 'Diario16': saldrá a la calle una vez al mes a partir de finales de enero» (en castellà). www.vozpopuli.com, 18-01-2016. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ Digital, Periodista. «Cristina Fallarás dimite como directora de 'Diario16.com' alegando condiciones laborales "inaceptables"» (en castellà). Periodista Digital, 13-02-2017. [Consulta: 19 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Diario 16 - Lloc web oficial
# Discogobio dienbieni

Discogobio dienbieni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ Lin S.-Y. 1931. Carps and carp-like fishes of Kwangtung and adjacent inlands. Carps Kwangtung. 1-167.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dicarió

El dicarió (en anglès: dikaryon) és una característica del nucli cel·lular que només es presenta en certs fongs, en els quals després de la plasmogàmia els dos nuclis compatibles de dues cèl·lules es desaparellen i cohabiten sense cariogàmia dins les cèl·lules de les hifes. El nom dikaryon prové de les paraules del grec δι (di) que significa "dos" i καρυόν (karyon) que significa "nou (fruit)", referint-se al nucli cel·lular. Una cèl·lula dicariòtica és una cèl·lula que conté dos nuclis. La sincronització que divideix els parells es manté en les cèl·lules més antigues mentre que les cèl·lules més noves o les puntes de les hifes són també binucleades, és a dir endospèrmiques dicariòtiques, en els Ascomycota aquest atribut dels nuclis que fa tal cosa només es troba en les hifes ascogèniques, però és la fase dominant en els Basidiomycota. La formació de dicarió és una característica plesiomòrfica del subregne Dikarya, el qual cobreix tant els Basidiomycota com els Ascomycota. Els Ascomycota i Basidiomycota tenen uns mecanismes específics per mantenir els dicarions. Tanmateix alguns fongs, en cadascun d'aquests fílums de fongs, han evolucionat cap altres mètodes per mantenir els dicarions.

## Enllaços externs

* Fungi Online Page, Formation of Dikaryons Arxivat 2012-02-06 a Wayback Machine.