OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joves Junts

Joves Junts és una entitat juvenil fundada el 25 de febrer del 2021. El seu objectiu és articular una plataforma jove que aglutinés totes les sensibilitats polítiques i ideològiques de l'espectre del seu partit de referència, Junts per Catalunya. La primera Direcció Nacional de l'organització fou elegida en la primera reunió i incloïa Anthony Corey Sànchez Alberto com a president de l'entitat; Mariona Rull (neboda de Josep Rull), com a vicepresidenta i Rubén Sàez com a secretari general. El mateix febrer del 2021 renunciaren en bloc la majoria de membres de l'entitat, incloent-hi Mariona Rull, que decidí abandonar-la perquè no volia formar part d'un projecte utilitzat com a «ens per créixer i fer mal a la JNC». El novembre d'aquell mateix any, Anthony Corey Sànchez Alberto fou suspès de militància per Acció per la República per «normalitzar l'extrema dreta» en una reunió amb Sílvia Orriols, promotora d'Aliança Catalana.

## Referències

* 1 2 «Una neboda de Rull vol fer la competència a la JNC» (en castellà). E-Notícies. [Consulta: 2 maig 2021].
* ↑ «La JNC i Joves Junts rivalitzen per liderar la branca juvenil del partit de Puigdemont». La República, 25-02-2021.
* ↑ «JxCat ja té joventuts». El Món, 01-03-2021.
* ↑ «Aparteu el dit de la lluna - El passadís». Nació Digital, 01-03-2021.
* ↑ «Acció per la República expulsa el president de Joves Junts després de reunir-se amb la promotora d'Aliança Catalana». La República, 02-11-2021. [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «Acció per la República aparta de militància un membre que es va fotografiar amb una regidora d’extrema dreta a Ripoll». VilaWeb, 02-11-2021. [Consulta: 5 novembre 2021].
# Joves Pioners de Corea del Nord

Els Joves Pioners de Corea del Nord (en coreà: 조선소년단) es un moviment juvenil de pioners nord-coreà. Poden formar part d'aquest moviment els infants entre 9 i 15 anys. Els infants majors de 15 anys poden unir-se a la Lliga de la Joventut Socialista Kim Il Sung. L'organització és part de la Unió Infantil Coreana i té unitats operant en escoles primàries i secondàries a tota la nació de Corea del Nord.
# Jorge Moragas Sánchez

Jorge Moragas Sánchez (Barcelona, 21 de juny de 1965) és un advocat, diplomàtic i polític català, diputat al Congrés dels Diputats en la VIII, IX, X i XI Legislatures.

## Biografia

Llicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona, té diploma del Centre d'Estudis Internacionals de Barcelona i de la Universitat de Drew (EUA). Des del 1995 és diplomàtic i ha estat assessor de Protocol de la Presidència del Govern espanyol amb José María Aznar (1995-1998) i Director del Gabinet del Secretari General de la Presidència del Govern (1998-2002). Entre 2004 i 2008 va coordinar la política exterior del Partit Popular.
Ha sigut secretari executiu de Relacions Internacionals del Partit Popular, membre del Comitè Executiu Nacional i del Comitè Regional del PP a Catalunya. Ha estat elegit diputat per la província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 2004, 2008 i 2011.
El desembre de 2011 fou nomenat cap de gabinet del president del govern espanyol, Mariano Rajoy. El 10 de desembre de 2014 es va fer públic que guanyava el salari brut més elevat del Gabinet de Presidència del Govern d'Espanya, fixat en 113.186,07 euros, una quantitat gairebé el 50% superior que la del president del govern, Mariano Rajoy. Ha sigut home de confiança de Rajoy durant anys, i fou un dels impulsors a l'ombra de Societat Civil Catalana.
Després dels resultats del Partit Popular durant les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017, Moragas va dimitir com a cap del gabinet Rajoy i se'n va anar a ocupar un càrrec a l'ambaixada espanyola a Nova York, la que té representació a l'Organització de les Nacions Unides.
El setembre de 2018 el govern de Pedro Sánchez el nomena ambaixador a les Filipines.

## Referències

* 1 2 «Jorge Moragas cesa como jefe de gabinete de Rajoy para ser el nuevo embajador de España ante la ONU» (en castellà). ELMUNDO.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Ayllón i Moragas, dos catalans a la Moncloa». Diari Ara [Barcelona], núm.388, 23-12-2011, p.07. ISSN: 2014-010X.
* ↑ «El cap de gabinet de Rajoy cobra gairebé el 50% més que el president espanyol». Ara.cat, 10-12-2014. [Consulta: 10 desembre 2014].
* ↑ «El adiós de Moragas: "Irse del poder es difícil y doloroso. Moncloa es una droga"» (en castellà). ELMUNDO.
* ↑ «El sou de poc més de 78.000 de Rajoy, una de les 530.000 dades del nou portal de la transparència». 324.cat, 10-12-2014. [Consulta: 10 desembre 2014].
* ↑ «Jorge Moragas cesa como jefe de gabinete de Rajoy para ser el nuevo embajador de España ante la ONU» (en castellà). ELMUNDO.
* ↑ «Borrell recol·loca en ambaixades els homes de confiança de Dastis». VilaWeb, 10-08-2018 [Consulta: 27 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Blog de Jorge Moragas Arxivat 2007-06-22 a Wayback Machine.
# José María Dusmet Alonso

José María Dusmet Alonso (Chinchón, Comunitat de Madrid, 17 de febrer de 1869 - Saragossa, 11 d'octubre de 1960) va ser un entomòleg espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Biografia

Es va doctorar en Ciències Naturals per la Universitat Central de Madrid en 1894 amb la tesi Algunos datos para el estudio de los Tentredínidos de España. Va reunir una col·lecció de 50.000 exemplars que va iniciar als 11 anys, amb un hemípter Phyncoris ápteras recol·lectat al jardí de la casa familiar d'Ambel i que va conservar durant tota la seva vida. Va donar la seva col·lecció al Museu de Ciències Naturals de Madrid que conserva tots aquests materials, juntament amb les seves notes i publicacions.
Autoritat de reconegut prestigi internacional va arribar a descobrir més de 170 espècies noves i 28 tipus de varietats, algunes de les quals porten el seu nom. El seu primer descobriment va ser l'Ailantus dusmeti obtingut a Rivas de Jarama (Madrid). Altres 40 espècies d'insectes porten llatinitzat el cognom Dusmet. A més el Museu de Ciències Naturals va voler honrar la seva memòria donant el seu nom a tres nous gèneres d'insectes:
    Encírtids, Dusmetia
    Cinípids, Dusmetiala
    Dípters, Dusmetina
El 1916 i 1940 va ser president de la Reial Societat Espanyola d'Història Natural, el 1919 de la Societat Entomològica d'Espanya, el 1924 de la Societat Ibèrica de Ciències Naturals, i professor honorari del Museu de Ciències Naturals de Madrid, de l'Institut Espanyol d'Entomologia, i del Patronat «Ramón y Cajal» del CSIC. Alhora fou membre de l'Associació Espanyola per al Progrés de les Ciències, de la Societat Aragonesa de Ciències Naturals, de la Deustsche Entomologische Gesellschaft, Société Scientifique de Bruxelles i de la Institució Catalana d'Història Natural. El 1942 fou escollit acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals.

## Algunes publicacions

* «Los Apidos en España I-VIII», a Boletín de la Real Sociedad Española de Historia Natural, Madrid 1905-1935;
* «Observaciones sobre nidificación de la Amophila hirsuta», Oxford, 1912;
* Sobre algunas anomalías en las alas de los Himenópteros, Madrid, 1912; Himenópieros de Aragón, 1915;
* Apuntes para la Historia entomológica de España, Asociación Española para el Progreso de la Ciencia, Madrid, 1917;
* Observaciones sobre la procedencia española de muchos ápidos descritos por Pérez en especies nuevas de Meliféridos de Baroarie, 1920;
* Sobre la dificultad que hay de escoger los caracteres preferibles para la clasificación de los Himenópteros, 1929.
La seva última publicació va ser la revisió dels vèspids i masàrids d'Espanya, apareguda el 1951 quan comptava ja 82 anys.

## Referències

* ↑ José María Dusmet y Alonso, un gran entomólogo.
* ↑ Biografia Arxivat 2016-08-06 a Wayback Machine. al web de la RAC

## Enllaços externs

* «José María Dusmet Alonso». Gran Enciclopedia Aragonesa. Saragossa: DiCom Medios SL, sota llicència Creative Commons.
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# José María Enríquez Negreira

José María Enríquez Negreira (Barcelona, 6 de setembre de 1945) és un exàrbitre de futbol català, en actiu des de la temporada 1975-1976 fins a la 1991-1992, que va dirigir 132 partits a Primera divisió des de la temporada 1979-1980 fins a l'any de la seva jubilació, i 9 en competicions europees. Un cop retirat, va ser vicepresident del Comitè Tècnic d'Àrbitres del 1994 al 2018.
El 1995, Enríquez Negreira va fundar l'empresa DASNIL 95 dedicada inicialment al comerç majorista de productes alimentaris, tot i que l'any 2000 va canviar el seu objecte social: serveis de publicitat per a empreses, promocions i objectes de regal, impressió de textos i realització de vídeos esportius per a la comercialització.

## Referències

* ↑ «Enríquez Negreira, José María Enríquez Negreira - Árbitro». BDFutbol. [Consulta: 3 gener 2024].
* ↑ «¿Quién es Enríquez Negreira?» (en castellà). Sport, 15-02-2023. [Consulta: 3 gener 2024].
* ↑ Domènech, Joan. «Enríquez Negreira cau quan és examinat pels forenses». El Periódico, 10-10-2023. [Consulta: 3 gener 2024].
* ↑ Soldevila, Adrià. «Quién es José María Enríquez Negreira, el exnúmero dos de los árbitros que recibió al menos 1,4 millones de euros del Barça entre 2016 y 2018» (en espanyol europeu). Cadena SER, 15-02-2023. [Consulta: 3 gener 2024].

## Vegeu també

* Cas Negreira
# Mad Heidi

Mad Heidi és una pel·lícula dramàtica i gore suïssa del 2022 dirigida per Johannes Hartmann i Sandro Klopfstein i protagonitzada per Alice Lucy en el paper principal, David Schofield com a Alpöhi i Casper Van Dien com el president Meili. Es va estrenar el 7 de setembre de 2022 al Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Brussel·les, on la pel·lícula va guanyar el premi del públic. La producció es va mostrar com a projecció especial al Zurich Film Festival de 2022. L'estrena a les sales d'Alemanya, Àustria i Suïssa va ser el 24 de novembre de 2022. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Sinopsi

La Heidi viu a la muntanya amb el seu xicot Pere el cabrer i el seu avi Alpöhi. El cabrer Peter s'interposa en el camí del president suís i magnat del formatge Meili venent el seu propi formatge, cosa que desagrada el monopolista Meili. Com a càstig, Peter és executat pel comandant Knorr davant dels ulls de la Heidi, que és portada a una presó de dones a les muntanyes.
Allà es veu obligada a menjar-se el formatge de la monopolista Meili perquè es faci forta per participar en el brutal festival de lluita lliure. Amb el suport de la seva companya de cel·la Klara, Heidi es converteix en una amazona rebel que està decidida a aturar els feixistes del formatge.

## Producció

El rodatge va tenir lloc durant 27 dies del 17 de setembre al 26 d'octubre de 2021 a Suïssa. Els llocs de rodatge inclouen Burgdorf, Erlach, Engstligenalp i el Museu a l'Aire Lliure de Ballenberg.
La pel·lícula va ser produïda per A Film Company GmbH, amb la participació de la ràdio i la televisió suïssa. Swissploitation Films GmbH es va fer càrrec de la distribució mundial. El finançament es va proporcionar principalment per crowdfunding, es van recaptar uns dos milions de francs suïssos de 538 inversors de 19 països. El productor finlandès Tero Kaukomaa havia recaptat anteriorment diners per a Iron Sky a través de crowdfunding.
Eric Lehner s'encarregava de la càmera, Jann Anderegg, Claudio Cea i Isai Oswald del muntatge. Mario Batkovic va escriure la música, Nina Jaun va dissenyar el vestuari i Myriam Kaelin va dissenyar el conjunt. Aquest va ser el primer paper en un llargmetratge de l'actriu britànica-catalana Alice Lucy. Jessy Moravec va ser originalment pensada per al paper principal.

## Referències

* ↑ «Award Winners 2022». Arxivat 2023-02-07 a Wayback Machine.
* 1 2 3 «Mad Heidi».
* ↑ «Mad Heidi: The first Swissploitation film».
* ↑ «Mad Heidi». Goita què fan, ara!. [Consulta: 8 febrer 2023].
* ↑ Sandro Götz. «Filmkritik: Hei-ei-eidi».
* 1 2 Plantilla:Crew united Titel
* 1 2 Marcel Schmid. «Mad Heidi: Ungewöhnliches Finanzierungsmodell ermöglicht dem unkonventionellen Heimatfilm den Drehstart!».
* ↑ Michael Sennhauser. ««Mad Heidi»: Herzblut und Kunstblut».
* 1 2 Lutz Granert. «Kritik zu Mad Heidi: So habt ihr eure Heidi noch nie gesehen».
* ↑ ««Mad Heidi» – ein Genrefilm voller Käse, Schoggi und Schweizerkreuzen».

## Enllaços externs

* Mad Heidi a Goita què fan, ara!
# Mad Love

Mad Love és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Karl Freund, estrenada el 1935.

## Argument

El Doctor Gogol s'enamora de Yvonne Orlac, l'esposa del pianista Stephen Orlac. Quan aquest sofreix un accident de tren, i les seves mans són amputades, Yvonne demana ajuda a Gorgol, que li trasplanta les mans d'un assassí. L'operació sembla funcionar, i l'organisme d'Orlac no rebutja les noves mans. Tanmateix, Orlac descobrirà unes noves tendències que mai no havia tingut: la necessitat de matar. La seva dona Yvonne també descobreix el canvi del seu marit. Mentrestant, Gogol segueix enamorat de Yvonne, amb un amor cada vegada més obsessiu.

## Repartiment

* Peter Lorre: Doctor Gogol
* Frances Drake: Yvonne Orlac
* Colin Clive: Stephen Orlac
* Ted Healy: Reagan
* Sara Haden: Marie
* Edward Brophy: Rollo
* Henry Kolker: Prefecte Rosset
* Keye Luke: Doctor Wong
* Charles Trowbridge (no surt als crèdits): Doctor Marbeau

## Referències

* ↑ «Mad Love». The New York Times.
# Josep Coll i Dorca

Josep Coll i Dorca (Torelló, 1 de juny de 1764 - Torelló, 19 de març de 1800) fou un metge català.
Nascut a Torelló el 1764, va fer els seus primers estudis al mateix Torelló i al Seminari de Vic. Va estudiar medicina a la Universitat de Cervera, on s'hi doctorà el 1787. Es traslladà a Barcelona per exercir la medicina, però de seguida un agreujament de la seva sempre delicada salut l'obligà a retornar a la seva vila nadiua. Els rumors escampats per un metge local acusant-lo d'ignorant i incompetent en tot allò que fes referència a la medicina el van enutjar enormement. Sentint-se ofès pels seus propis convilatans, va decidir abandonar Torelló i retornar a la capital catalana, on el 1788 va ingressar a l'Acadèmia Mèdico Pràctica, de la qual va arribar a ser-ne secretari. El 8 de desembre de 1794, en el context de la guerra contrarevolucionària, insertà en el Diari de Barcelona una exhortació al poble català per a la defensa de la “pàtria i la religió”. Un escrit que es va publicar en una edició traduïda al català i que va fer que el Capità General de Catalunya li donés les gràcies públicament per l'encert de les seves paraules. Va ser metge honorari de la Cort.
El seu fill, Francesc Xavier Coll i Jover fou alcalde de Barcelona.

## Publicacions

* “Disuria histérico febrinosa”. Memorias de Médico Práctica de Barcelona, Madrid, Imprenta Real, 1798, pp. 224-240.
* “Reflexiones sobre la observación antecedente”, Memorias de Médico Práctica de Barcelona, Madrid, Imprenta Real, 1798, pp. 195-210.
* Física del cuerpo humano, o rudimentos fisiológicos acomodados a toda clase de literatos, Barcelona, Matheo Barceló, 1801. (Traducció del llatí)
* Apéndice a del cuerpo humano, o rudimentos fisiológicos sobre las funciones sexuales, Barcelona, Matheo Barceló, 1801. (Traducció del llatí)
* Estudio de la cistitis tuberculosa: concepto clínico y tratamiento de la misma: memoria laureada por la Real Academia de Medicina y Cirugía de Barcelona con el Premio del Dr. Gari ... en el concurso de 1898-99

## Referències

* 1 2 3 «Josep Coll i Dorca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Josep Coll Dorca». Diccionari biogràfic espanyol. Reial Acadèmia de la Història.
* 1 2 Bernat, Pascual «Els inicis de l'Acadèmia de Medicina de Barcelona. Les aportacions dels metges osonencs: Josep Coll i Dorca, una promesa Esvaïda». Gimbernat. Revista Catalana d'Història de la Medicina i de la Ciència, Volum LXVI, 2016, pàg. 19-28. ISSN: 0213-0718 [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «Josep Coll i Dorca (Torelló 1764 – Barcelona 1800)». Galeria de metges catalans. Col·legi Oficial de Metges de Barcelona. [Consulta: 24 abril 2020].
# Kalborsita

La kalborsita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom de la seva composició química.

## Característiques

La kalborsita és un silicat de fórmula química K₆Al₄BSi₆O$_{20}$(OH)₄Cl. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kalborsita pertany a «09.GA - Tectosilicats amb H₂O zeolítica; Zeolites amb unitats T₅O$_{10}$ – Zeolites fibroses» juntament amb els següents minerals: gonnardita, mesolita, natrolita, paranatrolita, escolecita, thomsonita-Ca, thomsonita-Sr i edingtonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al circ d'apatita del mont Rasvumtxorr, al massís de Khibini (Rússia). També ha estat descrita a la propera mina Tsentral'nyi, i a la mina d'apatita Kirovskii, al Kukisvumtxorr. Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kalborsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 maig 2019].
# Karv

Karv, Karve o Karvi era un tipus d'embarcació vikinga petita semblant al knarr. Varen ser utilitzats tant per a fins militars com pel transport ordinari de persones, béns o bestiar. Eren capaços de navegar en aigües poc profundes, de manera que també es van usar per incursions militars costaneres. Tenien amples mànegues d'aproximadament 5 m, fins a 21 m de longitud i espai per a fins 16 parells de rems.
El vaixell de Tune de Noruega és un exemple d'aquest tipus de vaixell.

## Referències

* ↑ «History and Archaeology of the Ship». Arxivat de l'original el 2009-09-01. [Consulta: 31 gener 2018].
* ↑ Karg, Barb; Spaite, Arjean. The Everything Pirates Book. Everything Books, 2007, p. 25. ISBN 1-59869-255-0.
# Juan Torres

«Juan Torres» té aquests significats:
* Juan Torres (actor), actor mort el 2014
* Juan Torres López (n. 1954), economista espanyol
* Juan Torres Sala de Orduña y Feliu (1892-1974), terratinent i polític valencià
# Josep Maria Constantí Zamora

Josep Maria Constantí Zamora (Reus, 6 de desembre de 1899 - 1 d'abril de 1975) va ser un pintor i impressor català.
Impressor d'ofici, va interessar-se pel dibuix i la pintura de ben jove. El 1918 va publicar algunes il·lustracions al setmanari El Heraldo de Reus. Va col·laborar amb textos i poemes a diversos periòdics reusencs, com ara El Consecuente, ja que havia estat afiliat al Partit Radical, a Las Circunstancias i a Foment. Era membre d'un grup de joves intel·lectuals que formaven l'"Agrupació Horaci", fundada per Salvador Torrell i que buscava potenciar l'ensenyament de la llengua catalana. Va exercir de crític d'art a Las Circunstancias, però a partir de 1921 va deixar la ploma i va dedicar-se a pintar, tot seguint el seu ofici d'impressor. Va exposar al Centre de Lectura i el 1925 a la Llibreria Nacional i Estrangera de Salvador Torrell, que el va donar a conèixer a la ciutat. Fins al 1936 va realitzar diverses exposicions, a Reus i a Barcelona. Depurat en la postguerra, va exposar de nou el 1952 a Salou, i ja no va deixar de pintar i exposar fins a la seva mort. El Centre de Lectura de Reus li acollí més de 25 exposicions, i també Salou, Tarragona, Lleida, Valls, Barcelona i Madrid. Josep Olesti li critica la pobresa amb què exposava la seva obra, ja que la presentava "amb senzills llistons de fusta neta" i sense marcs de categoria, cosa que, diu, devaluava la seva firma.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 200-201.
# Josep Maria Comadevall i Crous

Josep Maria Comadevall i Crous (nascut a Salt el 24 de novembre de 1983), més conegut com a Pitu Comadevall, és un futbolista català. Actualment juga a la UE Llagostera ocupant la posició de migcampista.
Format al planter del FC Barcelona, arriba a debutar a primera divisió en partit contra l'Athletic Club. A l'any següent és cedit al Girona FC. Entre el 2007 i el 2009 milita a la UD Las Palmas, que també el cediria, ara al CF Gavà. El 2009 deixa l'equip canari, romanent com a agent lliure, i va tornar a Catalunya, per jugar successivament al CF Gavà, al CF Badalona, al CE L'Hospitalet i a la UE Llagostera, equip amb el qual la temporada 2013-14 va aconseguir un històric ascens a Segona Divisió.

## Referències

* ↑ Ruiz Marull, David «El Llagostera derrota al Nástic y logra un histórico ascenso a Segunda». La Vanguardia, 21-06-2014 [Consulta: 21 juny 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Kao-kiu

Kao-Kiu foren una horda que al segle iv estava establerta a Kobdo i a l'Urungu, que foren els ancestres dels turcs töläch, després uigurs. El 402 van ser sotmesos pels juanjuan.

## Referències

* ↑ Grousset, René. The Empire of the Steppes: A History of Central Asia (en anglès). Rutgers University Press, 1970. ISBN 9780813513041.
# Kermandoubé-Kari

Kermandoubé-Kari (nom alternatius Keur Mamtoumbe Kari, Keur Mamtoumbé Kari, Keur Mandoumbe, Keur Mandoumbe Kari, Keur Mandoumbe Khari, Keur Mandoumbé, Keur Mandoumbé Kari, Keur Mandoumbé Khari i altres) és una població de la regió de Thiès al Senegal, al nord-est de Thiès, al nord de Diourbel i a l'oest de Touba.

## Història

L'esquadró del Senegal (84 cavallers en total), amb un cert nombre de voluntaris com avantguarda, estava estacionat al centre del Cayor i mirava de mantenir desbloquejades i avituallades les posicions militars que marcaven la frontera oriental del país: N'diagne, Keur Mandoumbé Kary, Talem i Khaoulou, tinguts per petites guarnicions d'entre 20 i 100 homes. Després de la batalla de Somb el 18 de juliol de 1867 Lat Dior va quedar sense territori com un simple cap de banda; però llavors la colònia va haver de fer front a una epidèmia de febrer groga i el governador interí Ferdinand Charles Alexandre Tredos va prometre una amnistia; quan va tornar el governador Jean Émile Pinet-Laprade va excloure de l'amnistia a Lat Dior i els seus lloctinents però deixant la porta oberta la submissió; Lat Dior va enviar una delegació i el governador va consentir el retorn de Lat Dior al seu feu de Guet on li va retornar el comandament però estaria sota vigilància de dos posicions militars: N'Diagne i Keur Mandoumbé Kari. Lat Dior va acceptar i el governador li va deixar entreveure una extensió dels seus dominis en el futur però sense qüestionar la sobirania francesa al Cayor. La situació canviaria completament el 1870 amb la derrota francesa a la guerra contra Prússia i els nous tractats de Lat Dior amb el governador, el general Valière que li van retornar tot el Cayor.
El 1882 fou nomenat governador el primer civil en molts anys, Charles Etienne René Servatius. Una de les primeres tasques de Servatius fou enfrontar a Lat Dior, que havia donat consentiment per la construcció d'una via fèrria pel Cayor però que ara havia canviat de parer i s'oposava a la construcció d'aquesta via fèrria que estava construint la Compagnie des Bâtignolles i denunciava el tractat de 1879. Servatius va enviar una columna manada pel coronel Wendling que va entrar al Cayor el 26 de desembre de 1882. Lat Dior no va presentar resistència i va abandonar el país cap al Djolof. Servatius va instal·lar un nou damel (gener del 1883) en la persona del jove príncep Amari Ngone Fal (Amadi-Ngoné-Fal) i va instal·lar llocs fortificats a Louga, Kermandoubé-Kari (que ja l'havia tingut de 1867 a 1871) i Mpal, en el trajecte de la via fèrria. El nou damel va visitar Saint Louis i allí va signar un tractat que tornava a cedir la província del Ndiambour a la colònia francesa.

## Història

* Le colonel de cavalerie Henri-Philibert Canard (1824-1894), spahi et gouverneur du Sénégal per Léonce Jore Yves-J. Saint-Martin
* Le Sénégal sous le second Empire: naissance d'un empire colonial (1850-1871) per Yves-Jean Saint-Martin