OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Girbau

Girbau Group és una empresa de fabricació de maquinària per a bugaderies comercials, industrials i d'autoservei. Amb seu central a Vic (Catalunya), disposa de sis centres de producció: quatre a Vic, un a Aix-les-Bains (França) i un altre a Xangai (Xina), fruit aquest últim d'una joint-venture amb la firma xinesa Shenguang. Disposa de filials en una quinzena de països i una xarxa de distribuïdors en més de 100 països del món.
Els germans Pere, Antoni i Teresa Girbau van dirigir l'empresa durant les primeres dècades, sent artífexs de la seva internacionalització i expansió. El 1989, Girbau inicia el seu procés d'internacionalització amb la seva entrada a França. Des de llavors, Girbau ha continuat amb la seva expansió internacional progressivament amb presència en altres països i continents a partir d'empreses filials i delegacions: Cuba (1992), Estats Units (1995), Regne Unit (1996), Brasil (1997), Argentina (1999), Emirats Àrabs Units (2000), Alemanya (2003), Xina (2004), Itàlia (2010), Austràlia (2011), República Dominicana (2011), Portugal (2012) i Mèxic (2015). El 2007, els fills de Pere i Antoni, Mercè Girbau i Pere Girbau assumeixen la direcció general de l'empresa. El 2015, Guillem Clofent va agafar els comandaments de la direcció general de l'empresa, rellevant així a Mercè i Pere qui en l'actualitat són CEO de la companyia. L'any 2012 rep la Placa al Treball President Macià.

## Referències

* ↑ girbau.cat. «Visita les factories de Girbau». [Consulta: 17 febrer 2018].
* ↑ ccma.cat. «L'empresa vigatana Girbau segella una aliança amb una firma xinesa per augmentar la seva quota al mercat asiàtic», 16-05-2017. [Consulta: 17 febrer 2018].
* ↑ FELAC. «Perfil de Girbau en FELAC». [Consulta: 17 febrer 2018].
* ↑ El 9 Nou. «Nova etapa de Girbau a Cuba, amb un canvi de direcció», 02-11-2010. [Consulta: 17 febrer 2018].
* ↑ El 9 Nou. «El grup Girbau de Vic obre una filial a la República Dominicana», 27-04-2011. [Consulta: 17 febrer 2018].
* ↑ El 9 Nou. «Girbau va obrir aquest estiu una filial a Portugal», 18-09-2012. [Consulta: 17 febrer 2018].
* ↑ «El Govern reconeix els mèrits laborals de 14 persones i 6 empreses amb les medalles i plaques al treball President Macià 2012» (en català). Arxivat de l'original el 2018-09-04. [Consulta: 6 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Girbau - Lloc web oficial
# Wu Ma

Wu Ma (els Cinc Ma) és el nom donat a cinc governants i senyors de la guerra musulmans de la Xina, que van dominar el nord-oest del país durant el període republicà de 1911 a 1949. El nom Ma correspon a un clan originari del districte d'Ho-Chou al Kansu els caps principals del qual foren Ma Ch'ieng-ling (1826-1910), Ma Chan-ao (1830-1886) i Ma Hsi-yen (1837-1900).
Els seus descendents foren coneguts com els Hsi-Pei Ma-chia-chun (Els senyors de la guerra musulmans nord-occidentals del clan Ma) i entre aquests en van destacar cinc coneguts com els Lao Wu Ma (els cinc antics Ma):
* Ma An-liang (1844-1918)
* Ma T'ing-hsiang (1889-1929)
* Ma Fu-hisang (1876-1932), virtual sobirà de Ning-Hisa 1913-1920
* Ma Ch'i (1869-1931), virtual sobirà de Ch'ing-Hai 1929-1931
* Ma Lin (1873-1945), virtual sobirà de Ch'ing-Hai 1931-1938
Un altre grup de cinc foren coneguts com els Hsian Wu Ma (els cinc joves Ma) foren:
* Ma Hung-pin (1884-1960), virtual sobirà de Ning-Hisa 1921-1928 i 1931-1933
* Ma Hung-k'ui (1892-1970), virtual sobirà de Ning-Hisa 1933-1949
* Ma Pu-ch'ing (1901-1977)
* Ma Pu-fang (1902-1975) virtual sobirà de Ch'ing-Hai 1938-1949
* Ma Chung-ying (1909-?)
Els dos grups estaven emparentats per la sang o per matrimoni. Un grup dominava Ch'ing-Hai i un altre Ning-Hsia.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, XI, 234-235
# Cal Sobrestant

Cal Sobrestant és un edifici del municipi de Vilassar de Mar (Maresme) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil que segueix la línia del carrer i està adossat per ambdós murs laterals a altres edificis. Està format per una planta baixa i dos pisos. Presenta un eix vertical de simetria, marcat pel portal d'entrada, un balcó i el coronament de la façana, situat damunt la cornisa.
Destaca el treball del ferro, diferent en cada planta: reixes profusament decorades amb reganyols i garlandes a la planta baixa, baranes amb elements florals al primer pis, i planxes de ferro amb forma de lliri a les finestres dobles del pis superior. Sobresurt també la riquesa del treball de la cornisa suportada per mènsules, la barana de pedra del terrat i el coronament neoclàssic esgrafiat, amb un frontó circular i pilastres compostes adossades. Hi ha una eixida o pati posterior amb safareig i cascada.

## Història

Al coronament de la façana de la casa hi ha esgrafiada la data de 1901 amb les inicials AP que corresponen a Antonio Pasqual, conegut com a ‘Don Antonio’, que feu la reforma de la casa. La tarja de vidre, glaçat a l'àcid, del cancell principal de la casa porta l'any 1898, que cal suposar com a inici de les reformes de l'edifici.
A principis del segle XX s'establí a Vilassar de Mar Manuel Sánchez, natural d'Almansa i funcionari d'obres públiques. Se’l conegué com ‘el Sobrestant’. Aquest acabà establert en aquesta casa on les seves dues filles es dedicaren a l'ensenyament fins als anys 1970.
La casa passà a propietat municipal on s'hi establí un parvulari i finalment fou destinada a seu per a la ràdio municipal i centre cívic per a la tercera edat. Actualment és ocupada per la ràdio i pel Jutjat de Pau.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Sobrestant». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
* ↑ Bas 2003, p. 227

## Bibliografia

* Bas Macià, Damià. Galeria de penja-ases : Motius dels vilassarencs de mar. Vilassar de Mar: L'autor, 2003.
* Lacuesta Contreras (dir.), Raquel. Pla especial urbanístic de protecció i catàleg del patrimoni històric, arquitectònic i ambiental de Vilassar de Mar. Vilassar de Mar: Diputació de Barcelona, 2014.
# Careproctus filamentosus

Careproctus filamentosus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* El mascle fa 6,7 cm de llargària màxima i la femella 18.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 2.265 i 2.940 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-oriental: Oregon (els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., 1978. A review of the deepwater Liparidae (Pisces) from the coast of Oregon and adjacent waters. Occasional Papers California Academy of Sciences Núm. 127: 1-55.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hippocampus coronatus

Hippocampus coronatus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del Japó.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S. 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. [i-iv] 3-69 [70 blank], Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 [106 blank]). Caratteri.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Horinouchi, M. i M. Sano, 2000. Food habits of fishes in a Zostera marina bed at Aburatsubo, central Japan. Ichthyol. Res. 47(2):163-173.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Soteriologia

La soteriologia (del grec σωτηρία sōtēria "salvació" i λογος logos, "tractat" o "discussió") és l'estudi de les doctrines religioses de la salvació. La teoria de la salvació ocupa un lloc d'especial importància en moltes religions. En l'àmbit acadèmic dels estudis religiosos, els estudiosos entenen que la soteriologia representa un tema clau en diverses religions i sovint s'estudia en un context comparatiu; és a dir, comparar diverses idees sobre què és la salvació i com s'obté.

## Cristianisme

En la teologia cristiana, la doctrina de salvació se centra en la persona i obra de Jesucrist i de com es fa possible la salvació espiritual en ell. Les diferents opinions sobre la salvació es troben entre les línies principals que divideixen les diverses denominacions cristianes, sent un punt de desacord entre l'ortodòxia oriental, el catolicisme romà i el protestantisme, així com dins del protestantisme, sobretot en el debat calvinista-arminià. Aquestes línies inclouen definicions contradictòries de depravació, predestinació, expiació i, sobretot, justificació. La soteriologia cristiana va des dels conceptes de salvació exclusiva$^{:p.123}$ fins a la reconciliació universal.
Tot i que algunes de les diferències són tan generalitzades com el cristianisme mateix, la gran majoria està d'acord que la salvació és possible gràcies a la vida, la crucifixió, la mort i la resurrecció de Jesús.

## Referències

* ↑ "soteriology", definition from the Merriam-Webster Online Dictionary which erroneously gives neuter nominative of the corresponding adjective, σωτήριον, as the base.
* ↑ Stetler, Emily. Soteriology (en anglès). Springer US, 2014, p. 1688–1689. DOI 10.1007/978-1-4614-6086-2_654. ISBN 978-1-4614-6085-5 [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ Newman, Jay. Foundations of religious tolerance. University of Toronto Press, 1982. ISBN 0-8020-5591-5
* ↑ Parry, Robin A. Universal salvation? The Current Debate. Wm. B. Eerdmans Publishing, 2004. ISBN 0-8028-2764-0
* ↑ "Christian Doctrines of Salvation." Religion facts. June 20, 2009. http://www.religionfacts.com/christianity/beliefs/salvation.htm
# Girefontaine

Girefontaine és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 44 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Girefontaine era de 44 persones. Hi havia 19 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 11 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 19 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 19 habitatges eren cases. Dels 15 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia tres cambres, 4 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Girefontaine el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 26 persones, 22 eren actives i 4 eren inactives. De les 22 persones actives 21 estaven ocupades (14 homes i 7 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 4 persones inactives 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Girefontaine hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Girefontaine a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Girefontaine a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Louisa (Virgínia)

Louisa és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 1.401 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Louisa tenia 1.401 habitants, 584 habitatges, i 331 famílies. La densitat de població era de 295,6 habitants per km².
Dels 584 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,6% hi vivien parelles casades, en un 16,4% dones solteres, i en un 43,3% no eren unitats familiars. En el 37% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.519 $ i la renda mediana per família de 42.396 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.578 $ mentre que les dones 23.188 $. La renda per capita de la població era de 17.763 $. Entorn del 14,7% de les famílies i el 18,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Louisa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Louisa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Wu Hu

    Per altres usos, vegeu Wuhu.
Wu Hu (xinès tradicional: 五胡, xinès simplificat: 五胡, pinyin: Wǔ Hú, literalment 'Cinc tribus bàrbares') era un terme xinès usat per denominar a les tribus nòmades del nord no xineses que van causar l'aixecament Wu Hu, i establiren els Setze Regnes del 304 al 439 CE. Aquestes cinc tribus eren els xiongnu, els jie, els sienpei, els di i els qiang.
Aquestes tribus originalment residien fora dels territoris xinesos però gradualment van anar desplaçant-se al sud durant els turbulents anys compresos entre la Dinastia Han Oriental i els Tres Regnes. Fins aleshores s'havia aconseguit detenir el seu avanç però van aprofitar la debilitat del govern central per a estendre el seu territori fins a les terres de la fèrtil Planúria del Nord de la Xina.

## Vegeu també

* Desastre de Yongjia
* Setze Regnes
* Tres Regnes
* Xianbei
# Cal Sol

«Cal Sol» té aquests significats:
* Cal Sol (Abella de la Conca), masia d'Abella de la Conca
* Cal Sol (Cardona), masia de Cardona
# Hippocampus capensis

Hippocampus capensis és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Sud-àfrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lockyear, J., H. Kaiser i T. Hecht, 1997. Studies on the captive breeding of the Knysna seahorse, Hippocampus capensis. Aquar. Sci. Conserv. 1:129-136.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Fitz Roy

La muntanya Fitz Roy (també anomenada cerro Chaltén) està ubicada al límit fronterer entre Xile i Argentina, a la zona de la Patagònia. Aquesta muntanya marca l'inici de l'última àrea fronterera no definida entre ambdós països, fins al cerro Murallón cap al sud.
Es troba entre el Parc Nacional Bernardo O'Higgins i el Parc Nacional Los Glaciares.
El nom Chaltén prové de l'aoniken i significa 'muntanya fumejant', a causa dels núvols que quasi constantment en coronen el cim; això -i la denominació ancestral- moltes vegades ha fet creure erròniament que es tracta d'un volcà. La muntanya és considerada sagrada per les tribus locals. El Dr. Francisco Moreno la va batejar com Fitz Roy el 1877 en honor del capità de l'HMS Beagle, Robert Fitz Roy. Encara que la cartografia oficial argentina ha preferit denominar-lo Chaltén els últims anys en comptes de Fitz Roy, utilitzat durant gran part del segle xx, aquest últim és més utilitzat i encara es preserva en la cartografia oficial xilena.
El primer ascens va ser el 1952 per l'expedició francesa composta, entre d'altres, per Lionel Terray i Guido Magnone.
Malgrat tenir una alçada mitjana (només la meitat de la dels gegants de l'Himàlaia), la muntanya té la reputació de ser de "dificultat extrema": presenta enormes extensions de roques gairebé verticals, polides i relliscoses sobre les quals bufen constantment vents d'enorme força: requereix màxima perícia tècnica per part de l'escalador. Resulta curiós destacar que, mentre que en aquests temps l'Everest és pujat per centenars de persones per dia, el Fitz Roy només és escalat amb èxit una o dues vegades a l'any, per dues rutes principals: la "dels Argentins" i la "dels Francesos".
De per si, aquest cim ofereix un espectacle corprenedor en sortir les crestes i arestes entre glaceres i núvols i, en certs moments del dia, prendre sorprenents acoloriments segons la il·luminació del sol. La muntanya Fitz Roy es troba al nord-oest del gran llac Viedma.

## Referències

* ↑ «Border agreement between Chile and Argentina to determine the border from Mount Fitz Roy to Daudet», 1998. Arxivat de l'original el 31 May 2016. [Consulta: 7 agost 2006].
* ↑ «Mount Fitz Roy - Difrol.cl». Arxivat de l'original el 24 August 2018. [Consulta: 26 juny 2016].
* ↑ MONTE FITZ ROY Andes Hand Book, www.andeshandbook.org, accessed 21 June 2021
* 1 2 3 La silueta del Fitz Roy www.interpatagonia.com, accessed 21 June 2021
* ↑ Moreno, FP. Viaje a la Patagonia Austral (en castellà). La Nacion (Elefante Blanco), 2006, p. 2. ISBN 987-96054-7-0. «Como este volcán activo no ha sido mencionado por los navegantes ni viajeros, y como el nombre de Chaltén que le dan los indios lo aplican también a otras montañas, me permito llamarle volcán Fitz Roy - English: Since this active volcano has not been mentioned by navigators or travellers, and since the name Chalten that the Indians call it is also applied to other mountains, I allow myself to name it Fitz Roy volcano»
* ↑ Silleck, H. «Patagonia: Fitzroy». Summitpost.org. Summitpost.org, 03-02-2007. [Consulta: 2 febrer 2009].
# Kostas Papanikolau

Konstandinos "Kostas" Papanikolau (en grec: Κωνσταντίνος "Κώστας" Παπανικολάου) (Trícala, 1 d'agost de 1990) és un jugador de bàsquet grec. La temporada 2013-14 va fitxar pel FC Barcelona Regal. A la temporada 2014-15 va fitxar per l'equip de l'NBA Houston Rockets, a 2015 va fitxar per l'equip de l'NBA Denver Nuggets i al gener de l'any 2016 va tornar a Olympiakos Pireu.

## Palmarès
### Olympiacos BC

* 2 Eurolligues: 2011-12 i 2012-13
* 2 Lligues gregues: 2011-12 i 2015-16
* 2 Copes gregues: 2010 i 2011

### FC Barcelona

* 2013-2014: Lliga ACB

### Selecció grega

* 2008: Torneig Albert Schweitzer
* 2008: Europeu Sub-18
* 2009: Europeu Sub-20 i MVP del torneig

## Referències

* ↑ «Kostas Papanikolaou, el segundo fichaje de la temporada para el FC Barcelona» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2013-07-23. [Consulta: 20 juliol 2013].
* ↑ «Kostas Papanikolau passa la revisió mèdica i signa el contracte de tres anys amb el Barça». esport3.cat, 23-07-2013. [Consulta: 26 juliol 2013].
* ↑ «Papanikolaou deja el Barça y se marcha a los Houston Rockets» (en castellà). mundodeportivo.com.
* ↑ «El Barça guanya la Lliga Endesa superant en el quart partit de la final el seu gran enemic de la temporada, el Reial Madrid». 324.cat, 26-06-2014. [Consulta: 26 juny 2014].

## Enllaços externs

* Kostas Papanikolau - notícies www.onsports.gr (grec)
* Kostas Papanikolau a Olympiacosbs lloc web oficial Arxivat 2017-06-06 a Wayback Machine. www.olympiacosbs (anglès)