OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Guimarães Dirceu Lopes

Dirceu José Guimarães, més conegut com a Dirceu, (Curitiba, 15 de juny de 1952 - Rio de Janeiro, 15 de setembre de 1995) fou un futbolista brasiler de les dècades dels 70 i 80.
Amb la selecció del Brasil participà en uns Jocs Olímpics (1972) i a tres Mundials (1974, 1978 i 1982), destacant sobretot a l'edició de 1978 a l'Argentina.
Pel que fa a clubs, començà a destacar de forma brillant en la seva estada al Botafogo. Després jugà breument a Fluminense, Vasco da Gama (en tots dos clubs fou campió estatal) i América de Mèxic. L'any 1979 es traslladà a Europa i fitxà per l'Atlètic de Madrid, on actuarà durant tres temporades. I posteriorment, la seva carrera es trasllada a Itàlia, on vestirà la samarreta de nombrosos equips, destacant de forma especial Verona, SSC Napoli, Ascoli o Como.
Dirceu va morir l'any 1995, després d'un fatal accident automobilístic a Barra da Tijuca, a Rio de Janeiro.

## Palmarès

* Campionat paranaense: 1971, 1972 - Coritiba
* Campionat carioca:
** 1976 - Fluminense
** 1977, 1988 - Vasco da Gama

## Referències

* ↑ «Todos os brasileiros - 1974» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Todos os brasileiros - 1978» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Mário Sérgio Lima. «Dirceu, o disciplinado craque 'estrangeiro'», 16-04-2004. Arxivat de l'original el 2008-01-12. [Consulta: 7 maig 2010].
* ↑ Roberto Porto. «O Cabalístico Número Sete», 17-07-2006. Arxivat de l'original el 2010-09-03. [Consulta: 7 maig 2010].

## Enllaços externs

* Sambafoot.com.br (portuguès)
* Futpedia.globo.com (portuguès)
* National-football-teams.com (anglès)
* Sporting-heroes.net (anglès)
* Facebook (italià)
Dirceu - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1974
1 Leão •
2 Luís Pereira •
3 Marinho Peres (c) •
4 Zé Maria •
5 Piazza •
6 Marinho Chagas •
7 Jair Ventura Filho •
8 Leivinha •
9 César Maluco •
10 Rivelino •
11 Paulo César Caju •
12 Renato •
13 Valdomiro •
14 Nelinho •
15 Alfredo •
16 Marco Antônio •
17 Carpegiani •
18 Ademir da Guia •
19 Mirandinha •
20 Edu •
21 Dirceu •
22 Waldir Peres •
Entrenador: Zagallo
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1978
1 Leão •
2 Toninho •
3 Oscar •
4 Amaral •
5 Toninho Cerezo •
6 Edinho •
7 Zé Sérgio •
8 Zico •
9 Reinaldo •
10 Rivellino •
11 Dirceu •
12 Carlos •
13 Nelinho •
14 Abel •
15 Polozzi •
16 Rodrigues Neto •
17 Batista •
18 Gil •
19 Jorge Mendonça •
20 Roberto Dinamite •
21 Chicão •
22 Waldir Peres •
Entrenador: Coutinho
Selecció de futbol del Brasil – Copa del Món de futbol de 1982
1 Waldir Peres •
2 Leandro •
3 Oscar •
4 Luizinho •
5 Toninho Cerezo •
6 Júnior •
7 Paulo Isidoro •
8 Sócrates (c) •
9 Serginho •
10 Zico •
11 Éder •
12 Paulo Sérgio •
13 Edevaldo •
14 Juninho •
15 Falcão •
16 Edinho •
17 Pedrinho •
18 Batista •
19 Renato •
20 Roberto Dinamite •
21 Dirceu •
22 Carlos •
Entrenador: Telê Santana :
# James Paul Moody

James Paul Moody (Scarborough, Anglaterra, 21 d'agost de 1887 - Oceà Atlàntic, 15 d'abril de 1912) mariner britànic que fou el Sisè Oficial del Titanic i l'únic oficial subaltern en morir durant la catàstrofe d'aquest vaixell.
El 10 d'abril de 1912 ajudà al Ciqué Oficial Harold Lowe a pujar 2 bots salvavides a estribord per tal de complir amb les mesures de seguretat del Titanic. Una vegada a alta mar, Moody cobrí la guàrdia de 4-5 PM i les guàrdies de 8-12 de la nit, amb el que estigué al càrrec de la vigilància junt amb el Primer Oficial William Murdoch quan el Titanic colpejà contra un iceberg a les 11:40 hores de la nit del 14 d'abril. Durant l'evacuació del vaixell Moody ajudà a la descàrrega dels bots salvavides 12, 14 i 16. Moody fou vist per última vegada intentant llançar a l'aigua el Desplegable A, un bot d'urgències, just minuts abans de l'enfonsament.
Té dedicat un monument en el seu honor a Scarborough.
# Carlo Hartmann

Carlo Hartmann (Vianden, 29 d'agost de 1955) és un baríton luxemburguès. Està casat amb la mezzosoprano Yannchen Hoffmann.

## Filmografia

* 1989: Mumm Sweet Mumm, de Paul Scheuer, Georges Fautsch i Maisy Hausemer

## Guardons

* Cavaller de l'Orde del Mèrit del Gran Ducat de Luxemburg (promoció 2014)

## Referències

* 1 2 «Curriculum» (en luxemburguès). Hartmann-Hoffmann.com. Arxivat de l'original el 2020-08-27. [Consulta: 11 desembre 2015].
* ↑ «Mumm Sweet Mumm (1989)» (en angles). IMDb.com. [Consulta: 11 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Carlo Hartmann - Lloc web oficial
# Octavio Cabezas Moro

Octavio Cabezas Moro (Oviedo, 1933) és un historiador espanyol. Fill de l'escriptor i periodista Juan Antonio Cabezas Canteli, La seva mare va morir de tifus durant el setge d'Oviedo en la guerra civil espanyola, i el seu pare fou condemnat a mort i empresonat fins 1943. Quan va sortir de la presó ambdós es van instal·lar a Madrid. Es va llicenciar en dret a la Universitat Complutense de Madrid i el 1961 treballà com a professor ajudant de teoria de l'estat a la facultat de Ciències Polítiques de Madrid. De 1963 a 1968 va col·laborar a la Subsecretaria de Turisme i entre 1966 i 1971 col·laborà com a guionista a RTVE escrit els guions per a les sèries de divulgació per a televisió Lo que va de siglo i La huella del hambre, i el 1969 fou director del Gabinet Tècnic del Sindicat Nacional d'Espectacles.
Durant la transició espanyola va ingressar al PSOE, fou cronista parlamentari d'El Socialista i va col·laborar en la campanya electoral de les eleccions generals espanyoles de 1982 elaborant un còmic de la història del partit. El desembre de 1982 fou nomenat Governador civil d'Alacant, càrrec que va ocupar fins al 2 d'agost de 1986. Fou destituït arran l'escàndol en la concessió d'administracions de loteria a parents i membres del partit. Després va continuar treballant per al Ministeri de Treball i fou conseller a l'ambaixada espanyola a Suïssa.
Membre de la Fundació Indalecio Prieto, ha publicat diversos estudis sobre la figura del dirigent socialista històric Indalecio Prieto.

## Obres

* PSOE, Historia del Socialismo español (1982)
* Indalecio Prieto, socialista y español (edit. Edaf, 2005)
* Indalecio Prieto en la Guerra Civil (2017)

## Referències

* ↑ Becas España. Anales 1971, p. 49
* ↑ Octavio Cabezas Moro a tebeosfera
* ↑ El PSOE pide a los cargos públicos del partido que renuncien a las administraciones de lotería, El País, 23 de juliol de 1986
* ↑ [https://www.boe.es/boe/dias/1986/08/02/pdfs/A27440-27440.pdf REAL DECRETO 1579/1986, de 1 de agosto, por el que se dispone el cese como Gobernador civil de la provincia ae Alicante de don Octavio Cabezas Moro.]
* ↑ El gobernador de Alicante, destituido tras el escándalo de las loterías, El País, 2 d'agost de 1986
* ↑ Un patriota de partido, El País, 4 de juliol de 2018
* ↑ «Prieto no estaba a favor de la revolución, pero era un hombre de obediencia al partido», La Nueva España,22 de maig de 2009
# Four

Four és el quart àlbum del grup britànic i irlandès One Direction. Va ser publicat el 17 de Novembre del 2014 per Syco Music i Columbia Records, amb un total de 14 cançons.
Més tard publicaren la versió deluxe, amb quatre cançons més. Amb una durada de 43'33", Four va ser el sisé disc més venut l'any 2014, amb 3.2 milions de còpies venudes arreu del món i 387.000 còpies venudes la primera setmana de publicació. Aquest àlbum va arribar al nº1 de la llista Billboard 200, fent-los el primer grup que vegué debutar els seus primers quatre àlbums al número 1.

## Llistat de cançons

| Nom de la cançó | Escrit per | Produït per |
| Steal My Girl | Wayne Hector, Ed Drewett, John Ryan, Julian Bunetta, Liam Payne i Louis Tomlinson | John Ryan, Julian Bunetta i Pär Westerlund |
| Ready to Run | Jamie Scott, Julian Bunetta, John Ryan, Liam Payne, Louis Tomlinson | John Ryan, Julian Bunetta |
| Where Do Broken Hearts Go | Ali Tamposi, Julian Bunetta, Ruth Anne Cunningham, Teddy Geiger, Harry Styles | John Ryan, Julian Bunetta i Pär Westerlund |
| 18 | Ed Sheeran, Oliver Frank | Steve Robson |
| Girl Almighty | John Ryan, Julian Bunetta, Scott 'Pages' Mehner | Julian Bunetta, John Ryan |
| Fool's Gold | Jamie Scott, Harry Styles, Liam Payne, Louis Tomlinson, Niall Horan, ZAYN, Maureen McDonald | Matt Rad, Jamie Scott |
| Night Changes | Jamie Scott, Julian Bunetta, John Ryan, Harry Styles, Liam Payne, Louis Tomlinson, Niall Horan, ZAYN | Julian Bunetta, John Ryan |
| No Control | Jamie Scott, Julian Bunetta, Ruth Anne Cunningham, John Ryan, Liam Payne, Louis Tomlinson | Julian Bunetta, John Ryan, Afterhrs |
| Fireproof | Jamie Scott, Julian Bunetta, John Ryan, Liam Payne, Louis Tomlinson | Julian Bunetta, John Ryan |
| Spaces | Jamie Scott, Julian Bunetta, John Ryan, Liam Payne, Louis Tomlinson | Julian Bunetta, John Ryan, Afterhrs, Randy Merrill |
| Stockholm Syndrome | Julian Bunetta, Harry Styles, Johan Carlsson, John Ryan | Julian Bunetta, John Ryan |
| Clouds | Jamie Scott, Julian Bunetta, John Ryan, Liam Payne, Louis Tomlinson, ZAYN | Julian Bunetta, John Ryan |
| Change Your Ticket | Julian Bunetta, John Ryan, Sam Martin, Harry Styles, Liam Payne, Louis Tomlinson, Niall Horan, ZAYN | Julian Bunetta, Afterhrs |
| Illusion | Jamie Scott, Julian Bunetta, John Ryan, Liam Payne | Julian Bunetta John Ryan |
| Once in a Lifetime | Jamie Scott, Julian Bunetta, John Ryan | Julian Bunetta John Ryan |
| Act My Age | Julia Bunetta, Ed Drewett, John Ryan | Julian Bunetta John Ryan |

## Referències

* ↑ «One Direction’s ‘Four’ Makes Historic No. 1 Debut on Billboard 200 Chart» (en anglès). [Consulta: 13 març 2021].
* 1 2 «FOUR (Deluxe)» (en anglès). [Consulta: 13 març 2021].
# Krissada Sukosol Clapp

Krissada Sukosol Clapp, també conegut com a Krissada Terrence, Noi S. Clapp or Noi Pru en thai: ก ฤ ษ ดา เท อ เร น ซ์, (26 de desembre de 1970) és un actor i cantant Pop tailandès-nord-americà, membre de la banda tailandesa de pop, Pru. Pel que fa al cinema ha treballat en pel·lícules com Bangkok Loco, The Adventure of Iron Pussy i 13 game sayawng.

## Biografia

És fill de mare tailandesa, Kamala Sukosol, cantant de jazz i propietària d'hotels de la ciutat de Siam i de la cadena de centres turístics, i de pare nord-americà, Terrence H. Clapp.
Noi va estudiar antropologia a la Universitat de Boston, va treballar atenen taules a Nova York, després es va iniciar en el teatre.
Noi es va casar en 2003, amb Melanie Giles.

## Carrera

En 2001 va formar la banda Pru amb el seu germà gran, el guitarrista i productor Kamol "Sukie" Sukosol. La banda va treure dos discos sota el segell BEC-TERO, distribuït a través de Sony BMG Music Entertainment (Tailàndia).

## Com a actor

La seva primera actuació es va iniciar al cinema en 2003, exercint un paper protagonista en The Adventure of Iron Pussy al costat de Michael Shaowanasai i Apichatpong Weerasethakul. La pel·lícula era una paròdia i un homenatge a les altres pel·lícules d'acció tailandeses i amb acompanyaments musicals de la dècada dels anys 1970.

## Filmografia

* My Teacher Eats Biscuits (1996)
* The Adventure of Iron Pussy (2004)
* Bangkok Boig (2004)
* 13 game sayawng (2006)
* The Happiness of Kati (2009)
* A Moment in June (2009)

## Enllaços externs

* Pru profile
# Horatio (cràter)

Horatio és un petit cràter d'impacte lunar situat a la vall Taurus-Littrow. Els astronautes Eugene Cernan i Harrison Schmitt en recorregueren el contorn a bord del seu rover durant la missió Apollo 17 del 1972, però no s'hi detingueren.
* Localització d'Horatio (centre esquerra de la imatge)
* Imatge panoràmica des de Apollo 17
El cràter Camelot (més gran) se'n troba al nord-est. L'Estació Geològica 5 es troba a la vora sud de Camelot. Victory n'apareix al nord-oest, i Brontë al sud-oest.
* Lloc de l'allunatge de l'Apollo 17
* Foto presa des del rover mentre es dirigeix cap a l'oest des del lloc d'aterratge en direcció al Massís Sud. Una part d'Horatio probablement apareix a la dreta

## Denominació

El cràter fou nomenat pels astronautes en referència a Horatio Hornblower, un personatge fictici dels treballs de Cecil Scott Forester. La denominació té el seu origen en els topònims utilitzats al full a escala 1/50.000 de la Lunar Topophotomap amb la referència 43D1S1 Apollo 17 Landing Area.

## Vegeu també

* Annex: cràters de la Lluna.
* Selenografia.

## Referències

* ↑ Apollo 17 Image Library, Magazine 135/G
* ↑ Eric M. Jones, The Valley of Taurus-Littrow, Apollo 17 Lunar Surface Journal, Corrected Transcript and Commentary, 1995
* ↑ Lunar and Planetary Institute
* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Wizards of the Coast

Wizards of the Coast és una empresa de cartes col·leccionables fundada el 1990. És coneguda per haver creat Magic: The Gathering, un joc de cartes col·leccionables que ha estat un gran èxit. El 1999, Wizards of the Coast va ser adquirida per Hasbro, una companyia de jocs i joguines multinacional. També controlen l'empresa Avalon Hill, dedicada als jocs de tauler, i han entrat en el mercat de les miniatures amb la sèrie Dungeons & Dragons. Han col·laborat amb autors per a publicar llibres basats en els seus universos de jocs més populars com Dragonlance, Forgotten Realms i Ravenloft.

## Referències

* ↑ Savage, R. Hyrum. «Vampire: The Eternal Struggle». A: Hobby Games: The 100 Best (en anglès). Green Ronin Publishing, 2007, p. 345-347. ISBN 978-1-932442-96-0.
# Carlo II Malatesta de Sogliano

Carlo II Malatesta de Sogliano fou fill de Rambert III Novello Malatesta de Sogliano. Fou comte sobirà Sogliano, comte de Talamello (per renúncia de la comtessa Lucrècia Malatesta de Talamello), comte de Pondo, comte de San Giovanni in Galilea (adquirit per compra a Corneli Malatesta de San Giovanni), i senyor de Montegelli, Rontagnano, Savignano di Rigo, Pietra dell'Uso, Montepetra, Strigara, Seguno, Spinello, Pratolina, Rufiano, Meleto, Sapeto, Cigna, Bucchio, Monteguidi, Pozzuolo Vallenzera, Sassetta i Soasia. Va vendre Monteguidi als Tiberti de Cesena.
Fou capità venecià (1521) i coronel (1528) i governador militar venecià a Crema (1538 al 1541) i a Verona (1541). Capità general del Friul (1541-1542). Fou acusat pel seu germà Galeotto Malatesta de Sogliano d'incest amb la seva jove Virgínia Accolti, dona del seu fill Joan Baptista Malatesta de Sogliano (amb la declaració d'una cambrera) i la sentència del 15 de desembre de 1542 el va condemnar a mort i confiscació dels béns.
Fou executat a Màntua el 10 d'octubre de 1544. Estava casat des del 1521 amb Elisabetta Gritti, Patrícia de Venècia. Fou el pare de Joan Baptista I Malatesta de Sogliano, Pandolf Malatesta de Sogliano, Robert (prepòsit comendatari de San Cristoforo de l'orde dels humiliats de Lodi el 1549 i cambrer d'honor del cardenal Pisani, mort el 1575), Laura, Lucrècia (va comprar a Joan Baptista I Malatesta de Sogliano el feu de San Martino in Converseto), Rafela, Teodora, Isabel·la, i quatre fills naturals: Hipòlit (legitimat per un comte palatí el 1545 i declarat hereu pel pare en el testament atorgat el 6 de juny de 1542, però no va poder ser investit per l'oposició del Papa i va morir vers el 1585), Cecília, Juli i Marsílio Fabrízio.
# Octavio César Viñals González

Octavio César Viñals González (Castelló de la Plana, 19 d'agost de 1970), conegut al món de l'esport com a Octavio, és un futbolista castellonenc retirat, que ocupava la posició de defensa i migcampista esquerrà. Va jugar a la Primera divisió amb l'equip de la seva ciutat natal, el CE Castelló, i amb el CD Numancia, d'on ha estat un dels jugadors més importants de la seva història.

## Trajectòria

Octavio es va formar com a futbolista al planter del CE Castelló. Quan jugava a les categories inferiors ho feia com a extrem esquerrà, però en arribar al primer equip es reconvertí en interior. Debutà en Primera divisió la temporada 1989/90, el 22 de novembre front a l'Sporting de Gijón a Castàlia. La 90/91següent va jugar 3 més, abans d'anar-se'n cedit uns mesos a la UD Alzira, llavors a la segona divisió B.
L'estiu de 1991 fitxa pel CD Numancia, també de Segona B. En l'equip sorià es convertirà en un dels símbols del club, jugant durant tretze campanyes, amb les sis últimes com a primer capità de l'equip. Amb el temps, va evolucionar de l'interior esquerre fins al lateral. Els castellans pugen a Segona Divisió el 1997, i dos anys després, debuten a la màxima categoria, sent el castellonenc peça clau de la fita participant com a titular indiscutible en totes les temporades excepte en la darrera. Aquesta va ser la temporada 2003/04, en la qual va aconseguir el segon ascens a Primera. En total, va sumar 60 partits a primera divisió i 144 a Segona amb el club castellà.

## Referències

* ↑ Fitxa del jugador
# Strongylopus grayii

Strongylopus grayii és una espècie de granota que viu a Lesotho, Santa Helena, Sud-àfrica, Eswatini i, possiblement també, a Botswana i Namíbia.

## Referències

* Minter, L. & Channing, A. 2004. Strongylopus grayii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Green Buffaloes Football Club

El Green Buffaloes FC és un club de futbol de la ciutat de Lusaka, Zàmbia. Juga a l'estadi Independence.

## Palmarès

* Lliga zambiana de futbol:
       1973, 1974 (com a Zambia Army (Lusaka))
       1975, 1977, 1979, 1981
* Copa zambiana de futbol:
       2005
* Copa Challenge zambiana de futbol:
       1975, 1977, 1979, 1981, 1985
* Copà Heinrich/Chibuku/Heroes and Unity:
       1978, 1986
* Copa Campió de Campions de Zàmbia:
       1975, 1979, 1982
* Charity Shield zambiana de futbol:
       1974, 1978, 1980
* Copa Barclays:
       2015

## Referències

* ↑ «Zambia – List of Champions». RSSSF.
* 1 2 3 4 5 6 «Zambia – List of Cup Winners». RSSSF.
# Huarei (cràter)

Huarei és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 8,5 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim polinesi, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Huarei». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Windbeutel

Windbeutel anomenat també ofenküchlein a Suïssa és un pastís elaborat massa de lioneses cuita al forn i farcida amb nata muntada, crema de vainilla o algunes vegades compota de fruites. Els farcits menys clàssics poden ser no tan dolços, hi ha variants que inclouen formatge blanc fresc aromatitzat amb fines herbes, o bé formatge quark, o sinó llesques d'embotit, etc.
Els petits windbeutel de tot just uns centímetres de diàmetre es denominen "lioneses" en català i són comuns a la cuina catalana i arreu d'Europa.
# Carpetbaggers

El terme carpetbagger va néixer als Estats Units d'Amèrica en el segle xix, com una denominació política pejorativa. Es va aplicar originalment després de la guerra de Secessió, als del nord que es mudaven als estats del sud, entre 1865 i 1877. La denominació derivava del terme bossa de catifa, o carpet bag, que era una manera barata de construir una maleta a partir d'una catifa vella. Inicialment, el terme portava la connotació d'algú que només està interessat a explotar un territori, sense la intenció última d'establir-s'hi definitivament. Els Carpetbaggers eren blancs de les tàctiques intimidatòries del primer Ku Klux Klan, entre 1865 i 1871. A partir de 1900, el terme es va utilitzar per denominar els cuneros, polítics que busquen treure avantatges en territoris aliens.

## Vegeu també

* Scalawag

## Referències

* ↑ Eric Foner, Reconstruction: America's unfinished Revolution 1863-1877 (1988) p 296
* ↑ Stephen L. Vaughn, ed., Encyclopedia of American journalism (2007) pp 440-41.
* ↑ Richard H. Abbott, For Free Press and Equal Rights: Republican Newspapers in the Reconstruction South (2004).
# Ole Peder Arvesen

Ole Peder Arvesen (Fredrikstad, 27 de març de 1895 - Trondheim, 23 de gener de 1991) va ser un matemàtic i enginyer noruec.

## Vida i Obra

Arvesen, fill d'un fabricant, va ser escolaritzat a la seva vila natal de Fredrikstad i el 1913, després d'uns mesos treballant en una foneria, va anar a Trondheim per estudiar al Norges Tekniske Høgskole (Institut Noruec de Tecnologia), en el qual es va graduar en enginyeria civil el 1918. L'any següent va ser docent assistent al propi Institut i, a partir de 1921, professor titular de geometria fins que es va jubilar el 1965. Tot i així va continuar mantenint contactes amb l'Institut fins a la seva mort el 1991.
Arvesen, ja des d'estudiant va estar molt compromès amb l'Institut Noruec de Tecnologia, tan és així que el 1942, durant l'ocupació nazi va ser arrestat per la Gestapo i confinat durant un temps al camp de concentració de Falstad. Va ser una persona amb diferents interessos i va participar en les polémiques sobre la llengua noruega dels anys 40`s i 50's, defensant el bokmål en contra d'una pretesa tercera llengua anomenada samnorsk en el seu llibre Tre språk i Norge? (1948). També va publicar un llibre de caricatures, Glimt av den store karikatur (1941), i un llibre de biografies de matemàtics, Mennesker og matematikere (1940).
El 1976 va publicar la seva autobiografia amb el títol de Men bare om løst og fast. Erindringer (1976).
La seva obra científica consisteix en dos llibres de text, un de nomografia i un altre de geometria descriptiva, i uns quants articles científics que són, essencialment, continuacions d'obres científiques franceses.

## Referències

* ↑ Dauben i Scriba, 2002, p. 392.
* ↑ Anònim, 1946, p. 3.
* ↑ Arestad, 1949, p. 167.
* ↑ Johnson, 2009, p. web.

## Bibliografia

* Anònim «Many Trondheimers Arrested» (en anglés). News of Norway, Vol. 2, Num. 10, 1946, pàg. 3.
* Arestad, Sverre «Arnulf Øverland: Hvor ofte skal vi skifte sprog?, and Ole Peder Arvesen: Tre språk i Norge? (Book Review)» (en noruec). Scandinavian Studies, Vol. 21, Num. 3, 1949, pàg. 166-167. ISSN: 0036-5637.
* Dauben, Joseph W.; Scriba, Christoph J. Writing the History of Mathematics (en anglès). Birkhäuser, 2002. ISBN 3-7643-6166-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ole Peder Arvesen» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Johnson, Dag. «Ole Peder Arvesen». Norsk Biografisk Leksikon, 2009. [Consulta: 19 desembre 2020]. (noruec)