OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Resolució 1382 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1382 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de novembre de 2001. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre Iraq, incloses les resolucions 986 (1995), 1284 (1999), 1330 (2000), 1352 (2001) i 1360 (2001) relatives al Programa Petroli per Aliments, el Consell va ampliar les disposicions relatives a l'exportació de petroli iraquià o productes derivats del petroli per ajuda humanitària per 180 dies més.
El Consell de Seguretat estava convençut de la necessitat d'una mesura temporal per proporcionar assistència humanitària al poble iraquià fins que el govern de l'Iraq compleixi les disposicions de la resolució 687 (1991) i havia distribuït l'ajuda a tot el país per igual.
Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va ampliar el Programa Petroli per Aliments durant 180 dies a partir de les 00:01 de l'EDT l'1 de desembre de 2001. Va reafirmar l'obligació de tots els països de l'embargament d'armes a l'Iraq i altres recursos no autoritzats pel Consell. També va subratllar la necessitat que l'Iraq cooperi amb les resolucions anteriors del Consell de Seguretat i la necessitat d'un acord integral sobre la base de les resolucions. La resolució també va fer una crida perquè tots els països cooperessin en la presentació de sol·licituds i expedició de certificats d'exportació perquè l'ajuda humanitària pogués arribar a la població iraquiana el més aviat possible.
Addicionalment, en virtut de la Resolució 1382, el Consell va adoptar una proposta de Llista de Mercaderies Revisades (que figura en l'annex I de la resolució) per a la seva implementació a partir del 30 de maig de 2002. Els elements de la llista estaran subjectes als procediments que figuren en l'annex II de la resolució i l'aprovació del Comitè de Sancions i la Comissió de Control, Verificació i Inspecció de les Nacions Unides després d'haver avaluat que aquests béns no s'utilitzarien per a finalitats militars.
L'adopció de la resolució va representar un alineament més proper de la política de Rússia cap als Estats Units després que aquest es comprometés a revisar les sancions contra l'Iraq.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Iraq 'Oil-for-Food' Programme for six months». United Nations, 29-11-2001.
* ↑ Manusama, Kenneth. The United Nations Security Council in the post-cold war era: applying the principle of legality. Martinus Nijhoff Publishers, 2006, p. 149. ISBN 978-90-04-15194-9.
* ↑ Reuters «Sanctions on Iraq to be lifted». Television New Zealand, 30-11-2001.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Guerra del Golf
* Invasió de Kuwait

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Llista Verda

Llista Verda va ser el nom que va adoptar una coalició electoral formada a Espanya per a presentar-se a les eleccions al Parlament Europeu de 1989. Els seus integrants eren Los Verdes, el representant a Espanya de l'Aliança Verda Europea, i tres petits partits ecologistes d'àmbit autonòmic que formaven part d'una confederació de partits verds regionals que no havien volgut integrar-se a Los Verdes: Els Verds Alternatius de Madrid, Partit Ecologista d'Euskadi i Alternativa Ecoloxista de Galícia. Aquests tres partits, juntament amb Alternativa Verda-MEC, de Catalunya, formaven aquesta confederació, la qual va signar un acord amb Los Verdes per a concórrer a les eleccions al Parlament Europeu del que Alternativa Verda es va despenjar finalment (acusant la Llista Verda de "mentalitat estatalista").
La coalició va rebre el suport d'alguns ecologistes històrics com Artemio Precioso (de Greenpeace) o Humberto da Cruz (Amics de la Terra).
La composició de la llista va ser acordada en una reunió celebrada el 9 d'abril d'aquell any a Salamanca. El nombre un va ser l'advocada gaditana Purificación González, membre de Los Verdes i fundadora de l'Associació Gaditana de Defensa de la Naturalesa (AGADEN). La seguien el professor Jorge Viver, d'Alternativa Ecoloxista de Galiza, l'objector de consciència lleonès Jose Manuel Fierro, empresonat per insubmissió a la presó militar d'Alcalá de Henares, i Rafael Guardo, pels Verds Alternatius de Madrid.
Llista Verda va haver de competir amb tres altres llistes que reclamaven l'etiqueta verda o ecologista: Els Verds Ecologistes, marca electoral sota la qual s'ocultava un moviment sectari, Vèrtex per a la Reivindicació del Desenvolupament Ecològic (V.E.R.D.E), un partit desconnectat del moviment ecologista que la seva llista la integraven en major part practicants de la "medicina natural" i Alternativa Verda-MEC, que no havia volgut unir-se a Llista Verda. La candidatura va obtenir un total de 164.524 (1,04%), sent la tretzena força política, sense obtenir representació (fou la segona llista més votada que es va quedar sense representació). Llista Verda va obtenir els seus millors resultats a Illes Balears (2.764 vots, 1,16% en la comunitat autònoma), Madrid (39.025 vots, 1,84%, on va ser la setena llista) i Navarra (2.741 vots, 1,2%).
Llista Verda havia estat la llesta ecologista més votada arreu d'Espanya llevat a Balears, Canàries, Castella-la Manxa, País Valencià i País Basc, on va ser sobrepassada pels Verds Ecologistes, i Catalunya, on va ser sobrepassada tant per LVE com per Alternativa Verda.

## Resultats electorals

Parlament Europeu :
| Any | Vots | % | Escons |
| 1989 | 164.557 (#13) | 1,04 | 0 / 60 |

## Referències

* ↑ (castellà) Historia de Los Verdes. Capítulo XII. 1989: Eleccions Europees Arxivat 2009-02-25 a Wayback Machine., per Esteban Cabal.
* ↑ Resultats de les eleccions al Parlament Europeu de 1989 Arxivat 2011-11-30 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Eleccions al Parlament Europeu de 1989, a la pàgina d'eleccions espanyoles de Carles Tek.
* Resultats eleccions al Parlament Europeu a Europe Politique.
# Carlos Aragonés

Carlos Aragonés (Yacuiba, 16 de febrer de 1956) és un exfutbolista bolivìà de la dècada de 1970 i entrenador.
Fou 31 cops internacional amb la selecció de Bolívia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Bolívar, Palmeiras, Coritiba, i Destroyers.
Trajectòria com a entrenador:
* 1989-1990: Blooming
* 1991: Real Santa Cruz
* 1992-1993: The Strongest
* 1993-1997: Bolívia (assistent)
* 1997-1999: Blooming
* 2000-2001: Bolívia
* 2003: Blooming
* 2004: Oriente Petrolero
* 2005-2006: Bolívar
* 2010-2011: Blooming

## Referències

* ↑ «Bolivia - Record International Players». RSSSF, 01-05-2009. [Consulta: 11 juny 2009].
* ↑ Carlos Aragonés Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Aragonés» (en portuguese). Terceiro Tempo. [Consulta: 3 maig 2017].
* ↑ Enciclopédia do Futebol Brasileiro Lance Volume 1. Rio de Janeiro: Aretê Editorial S/A, 2001, p. 28. ISBN 85-88651-01-7.
* ↑ «Aragonés» (en portuguese). Futpédia. Arxivat de l'original el 30 març 2009. [Consulta: 11 juny 2009].
* ↑ “Tuve ofertas para volver a dirigir” Arxivat 29 May 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Diccionario biografico del futbol boliviano - Repositorio UMSA
* ↑ «Return of a legend». Sports Illustrated, 01-02-2000. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2012. [Consulta: 11 juny 2009].
* ↑ «Habegger é demitido por bolivianos» (en portuguese). Diário de Cuiabá, 11-10-2001. Arxivat de l'original el 6 de juliol 2011. [Consulta: 11 juny 2009].
* ↑ List of Blooming Managers Arxivat 26 January 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (castellà)
# Álvaro Alexander Recoba Rivero

Álvaro Alexander Recoba Rivero, «El Chino» (Montevideo, 17 de març del 1976), és un exfutbolista professional uruguaià que va jugar com a davanter principalment a l'Inter de Milà i amb la seva selecció.

## Referències

* ↑ «Álvaro Recoba - Player profile» (en anglès). [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Álvaro Recoba - AUF». [Consulta: 20 març 2022].
# Sociedad Deportiva Teucro

La Sociedad Deportiva Teucro és un equip d'handbol gallec de la ciutat de Pontevedra, que juga a la Lliga ASOBAL. Es va fundar l'any 1945.
L'equip juga els seus partits com a local al Municipal dos Deportes, amb capacitat per a 4.000 espectadors.

## Història

La Sociedad Deportiva Teucro es va fundar com a club el 4 de maig de 1945, essent el segon equip d'handbol més antic d'Espanya. En el moment de la seva fundació tenia 11 seccions: gimnàstica, atletisme, futbol, bàsquet, handbol, rem, natació, hoquei, ciclisme, escacs i ping-pong.
L'equip ha jugat un total de 15 temporades a la màxima categoria, la Lliga ASOBAL.

## Enllaços externs

* Sociedad Deportiva Teucro - Lloc web oficial
# Michel Béchet

Michel Béchet (Theuville-aux-Maillots, Sena Marítim, 8 de juliol de 1941) va ser un ciclista francès. Com amateur va guanyar la medalla d'or al Campionat del món de contrarellotge per equips de 1963.

## Palmarès

* 1959
** 1r al Gran Premi de França
* 1962
** 1r al Gran Premi de França
* 1963
** Campió del món amateur de contrarellotge per equips (amb Georges Chappe, Marcel-Ernest Bidault i Dominique Motte)
** Medalla d'or als Jocs de l'Amistat en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Ruta de França

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Tacaná

El Tacaná és un volcà de l'Amèrica Central, que es troba a la frontera entre Guatemala i Mèxic. El volcà és conegut a Mèxic com a Volcán Tacina.
És un estratovolcà actiu, estrombolià, que s'eleva fins als 4.092 metres sobre el nivell del mar. Està situat dins la municipalitat de Tacaná, al Departament de San Marcos, Guatemala; i les de Cacahoatán i Unión Juárez, a l'estat de Chiapas, Mèxic. És el segon cim més alt de Guatemala, i els seus vessants estan coberts per boscos frondosos.
El volcà està constituït per roques d'andesita, hiperstena i augita, i s'alça sobre una base de roques volcàniques del Terciari i roques ígnies de composició granítica-diorítica. Al vessant O-SO, hi ha una zona de fumaroles, amb temperatures variables entre els 82 i 94 °C. A més a més, entre els 1.500 i els 2.100 msnm hi ha fonts termals amb temperatures que varien de 40 a 55 °C, en un indret conegut com a Agua Caliente.
Se sap de l'existència de períodes d'erupcions freàtiques i fumaròl·liques en 1855, 1878, 1903, 1949-1951 i 1988. La més gran de les erupcions del volcà va ocórrer el 70 AD (± 100 anys) i fou catalogada amb un Índex d'explosibilitat volcànica de 4 pel Global Volcanism Program de la Smithsonian Institution.
La paraula Tacaná és d'origen mam i significa casa de foc. Durant la colonització espanyola el volcà era conegut com el Volcà de Soconusco.
El 2006 el volcà Tacaná fou designat reserva de la biosfera per la Unesco.

## Referències

* ↑ «Volcán Tacaná: México, nombre completo, coordenadas geográficas y mapa». GeografiaInfo.es. [Consulta: 16 maig 2012].
* ↑ «Volcán Tacina: Mexico». [Consulta: 6 maig 2011].
* ↑ (anglès) Smithsonian Institution: Global Volcanism Program Arxivat 2014-08-26 a Wayback Machine.
* ↑ «Large Volcano Explocivity Index». [Consulta: 7 maig 2011].
* ↑ equilibrio.mx. «Tacaná: casa de fuego». Arxivat de l'original el 3 de setembre de 2014.
* ↑ «Biosphere Reserve Information, Mexico, Volcán Tacaná». UNESCO. [Consulta: 8 maig 2011].
# Resolució 1384 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1384 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de desembre de 2001. Després de reafirmar totes les resolucions sobre el conflicte de Xipre, inclosa la resolució 1251 (1999), el Consell va renovar el mandat de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre (UNFICYP) durant sis mesos més fins al 15 de juny de 2002.
El Consell de Seguretat va prendre nota de la crida a l'informe del secretari general Kofi Annan a les autoritats de Xipre i Xipre del Nord per abordar urgentment la situació humanitària de les persones desaparegudes. El Consell també va acollir amb satisfacció els esforços per sensibilitzar el personal de les Nacions Unides per al manteniment de la pau en la prevenció i el control del VIH/SIDA i altres malalties.
En l'extensió del mandat de la UNFICYP, la resolució va demanar al Secretari General que informés al Consell l'1 de juny de 2002 sobre l'aplicació de la resolució actual. També va instar la part turcoxipriota a posar fi a les restriccions imposades el 30 de juny de 2000 a les operacions de la UNIFCYP i restaurar el statu quo militar a Strovilia.
La resolució 1384 no va fer cap referència a les properes discussions ni a les demandes turques, i les autoritats turcoxipriotes van seguir prohibint l'accés de les forces de les Nacions Unides a la zona nord de l'illa.

## Referències

* ↑ «Security Council extends Cyprus mission until 15 June 2002». United Nations, 14-12-2001.
* ↑ Annan, Kofi. «Report of the Secretary-General on the United Nations operation in Cyprus». United Nations, 30-11-2001.
* ↑ Salih, Halil Ibrahim. Cyprus: ethnic political counterpoints. University Press of America, 2004, p. 116. ISBN 978-0-7618-2848-8.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Invasió turca de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Beuvron

Beuvron és un municipi francès, situat al departament del Nièvre i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 96 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Beuvron era de 96 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 11 eren unipersonals (7 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 18 parelles sense fills i 7 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 78 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 28 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 78 habitatges eren cases. Dels 43 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 4 en tenien dues, 7 en tenien tres, 14 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Beuvron el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 16 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 12 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 12 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 39 eren actives i 18 eren inactives. De les 39 persones actives 37 estaven ocupades (20 homes i 17 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 18 persones inactives 9 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.
L'any 2000 a Beuvron hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 730 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Beuvron a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Beuvron a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Dies de joventut

Dies de joventut (japonès: 学生ロマンス 若き日 (Gakusei romance: Wakaki hi)) és una pel·lícula de comèdia japonesa del 1929 dirigida per Yasujirō Ozu. És la pel·lícula supervivent més antiga coneguda del director. La pel·lícula parla de dos amics d'una universitat (interpretats per Ichirō Yūki i Tatsuo Saitō) que lluiten per l'atenció de la mateixa noia (Junko Matsui) durant un viatge d'esquí. Els intertítols han estat traduïts al català.

## Repartiment

* Ichirō Yūki com Bin Watanabe (un estudiant)
* Tatsuo Saitō com a Shūichi Yamamoto (un estudiant)
* Junko Matsui com a Chieko
* Chōko Iida com a mare de Chieko
* Eiko Takamatsu com a propietària
* Shōichi Kofujita com a Shōji (el seu fill)
* Ichirō Ōkuni com a professor Anayama
* Takeshi Sakamoto com a professor
* Shin'ichi Himori com a Hatamoto (un estudiant)
* Fusao Yamada com a Kobayashi (un estudiant)
* Chishū Ryū com a Estudiant

## Referències

* ↑ Stuart Galbraith IV. «Days of Youth DVD review». Arxivat de l'original el 2007-10-28. [Consulta: 24 març 2008].
* ↑ Donald Richie Ozu. Traducció: Pierre Maillard, 20 juluil1980, p. 287. OCLC 417413792.
* ↑ «Gakusei romansu: Wakaki hi». Filmoteca de Catalunya. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «学生ロマンス 若き日 (Gakusei romansu: wakaki hi)» (en japonès). shochiku.co.jp. [Consulta: 16 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Days of Youth a Ozu-san.com
* Part de la pel·lícula a Dailymotion
# Brevicella

Brevicella és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Brevicella emarginata, que es troba a Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea.
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Brevicella emarginata". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum
# Diofant

Diofant és el nom dels següents personatges:
* Diofant l'àrab, mestre sofista a Atenes
* Diofant d'Alexandria, matemàtic grec
* Diofant d'Atenes, orador àtic
* Diofant d'Esparta, escriptor grec
* Diofant de Siracusa, filòsof pitagòric grec
* Diofantes o Diofant, escriptor grec de medicina
* Diofant (general), general de Mitridates VI Eupator
# Álvaro Aguilera Fauró

Luis Álvaro Aguilera Fauró (Madrid, 1985) és un guionista, escriptor, professor i polític espanyol, secretari general del Partit Comunista de Madrid (PCM) des de 2014.
Nascut el 1985 a Madrid, es va criar al barri d'Águilas. Va obtenir una diplomatura en 2005 com a guionista a l'Escola del Cinema i l'Audiovisual de Madrid (ECAM). Aguilera, que ha treballat com a guionista i com a professor de literatura i cinema, va encapçalar la candidatura d'Esquerra Unida-Els Verds (IU-LV) a les eleccions municipals de 2011 a Brunete. Regidor de l'Ajuntament de Brunete, va ser escollit en 2014 secretari general del PCM en el seu IX Congrés. Va ser reelegit al desembre de 2017 en el marc del X Congrés de la formació.

## Obres

* Aguilera, Álvaro. Plato de mal gusto. Akal, 2017.

## Referències

* ↑ Díaz, Sato «Álvaro Aguilera: “Tenemos que enfrentarnos al aquelarre de Colón, no entre las izquierdas”». Cuarto Poder, 08-02-2019 [Consulta: 23 abril 2019].
* 1 2 «Álvaro Aguilera presentará su libro “Plato de Mal Gusto” en la caseta conjunta de Ganemos Sanse y Podemos en las fiestas de San Sebastián de los Reyes». Tercera Información, 26-08-2017 [Consulta: 23 abril 2019].
* 1 2 «Plato de mal gusto. Álvaro Aguilera Fauró. Akal.». Abrir un libro, 11-05-2017. Arxivat de l'original el 2019-04-23 [Consulta: 23 abril 2019].
* ↑ Junta Electoral de Zona de Navalcarnero: «Candidaturas proclamadas para las Elecciones Locales de 22 de mayo de 2011 ante esta Junta Electoral de Zona». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 97, pàg. 482 [Consulta: 23 abril 2019].
* ↑ «Álvaro Aguilera, nuevo secretario general del PCM en su apuesta por el cambio». Público, 29-06-2014 [Consulta: 23 abril 2019].
* ↑ Armesilla Conde, Santiago «Un nuevo secretario general del PCM. Consideraciones sobre un Congreso». Crónica Popular, 30-06-2014. Arxivat de l'original el 2019-04-23. ISSN: 2386-9879 [Consulta: 23 abril 2019].
* ↑ Montero, Sara «Álvaro Aguilera: “El comunismo está de moda, que no nos pongan en el pasado”». Cuarto Poder, 18-12-2017 [Consulta: 23 abril 2019].
* ↑ «Álvaro Aguilera, reelegido secretario general del PCM». Madridiario, 17-12-2018 [Consulta: 23 abril 2019].
* ↑ Alonso, Begoña «Las mejores novelas negras y policíacas para este verano». Elle, 24-07-2017 [Consulta: 23 abril 2019].
# Llista d'alcaldes de Vilalba Sasserra

Llista d'alcaldes de Vilalba Sasserra:
* Josep Cortina i Viader (1891 - 1902)
* Llorenç Saurí i Rieró (1902 - 1908)
* Salvador Saurí i Rieró (1909 - 1909)
* Pere Reverter i Massuet (1909 - 1912)
* Josep Riera i Martí (1912 - 1916)
* Pere Reverter i Massuet (1916 - 1917)
* Agustí Elias i Paituví (1917 - 1918)
* Jaume Esparrica i Rieró (1918 - 1922)
* Josep Masjuan i Masifern (1922 - 1923)
* Agustí Elias i Paituví (1923 - 1924)
* Jaume Esparrica i Rieró (1924 - 1930)
* Josep Masjuan i Masifern (1930 - 1933)
* Jaume Agell i Serrat (1933 - 1934)
* Josep Cortina i Martí (1934 - 1936)
* Josep Pou i Borent (1936 - 1938)
* Josep Cortina i Martí (1939 - 1943)
* Jaume Esparrica i Rieró (1943 - 1947)
* Tomàs Nogueras i Martí (1947 - 1954)
* Joan Masagué i Genís (1954 - 1970)
* Joan Nogueras i Andreu (1970 - 1979)
* Jaume Esparrica i Reverter (1979 - 1991)
* Marcial Fernàndez i Barragan (1991 - 1999)
* Catalina Mayol i Mondelly (1999 - 2003)
* Maria Teresa Colomer i Jaurés (2003 -)

## Enllaços externs

* Diccionari biogràfic d'alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental, del Museu de Granollers, amb les biografies dels alcaldes
# Breviceps bagginsi

Breviceps bagginsi és una espècie de granota que viu a Sud-àfrica.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Minter, L. 2004. Breviceps bagginsi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Diofant d'Atenes

Diofant d'Atenes (Diophantus, Διόφαντος) fou orador àtic, contemporani de Demòstenes que va oposar-se contra el parti macedonià, considerat com un dels millors de la seva època. Seria el mateix del psefisme (decret) atenenc que ordenava que tots els artesans haurien de ser esclaus públic així com el militar esmentat per Diodor de Sicília, que va assistir al rei de Pèrsia a la seva campanya a Egipte el 350 aC.

## Referències

* ↑ Pauly, August. «2. Diophantus». A: Real-Encyclopädie der class. Alterthumswissenschaften in alphabetischer Ordnung (en alemany). volum 2. Metzler, 1842, p. 1098.
* ↑ Aristòtil. Política (en anglès (traduït del grec antic)), p. 21 (Directory of Classic literature) [Consulta: 31 desembre 2017].
* ↑ «Diophantus.2». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Gabriel de Kakhètia

Gabriel de Kakhètia (en georgià: გაბრიელი ; mort l'any 881) fou un príncep de Kakhètia de 861 a 881.
Nebot i successor de Samuel Donauri, fou el quart corbisbe de Kakhètia. Contràriament al seu predecessor, fou enemic del émir musulmà de Tiflis, Gabloutz, un parent de Ishaq ben Ismail, que li va arrabassar una part del Gardaban (o la Gardabània). A la seva mort, els clans van confiar el poder a Phadal I de Kakhètia o Phadal Arevmaneli (el nom es transcriu també com Padala o Fadal)
És en l'època de Samuel i de Gabriel Donauri que va viure el sacerdot Hilarió el Georgià (822-875), kakh de naixement, mort a Tessalònica, després d'haver peregrinat a Palestina, a Bitínia, a Constantinoble i a Roma.

## Bibliografia

* Toumanoff, Cyrille. Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIX$^e$ siècle: Tables généalogiques et chronologiques, 1990, p. 546.
* Marie-Félicité Brosset, Histoire de la Géorgie, tome II : « Histoire du Héreth du Coukheth et du Cakheth », p. 140.