OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# David Dadiani

David Dadiani fou mthavari de Mingrèlia, Abkhàzia, Svanètia i Letxkúmia. Va néixer el 20 de gener de 1812 i era el fill gran de Levan V Dadiani. Un ucàs imperial de 30 de maig de 1831 el va reconèixer hereu del tron i quan el pare va abdicar va ser proclamat. Va morir a Zúgdidi el 30 d'agost del 1853 i el va succeir el seu fill gran Nicolau Dadiani.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..
* Genealogia
# Nicolae Văcăroiu

Nicolae Văcăroiu (Cetatea Albă, Bilhorod-Dnistrovskyi, Ucraïna 5 de desembre de 1943) és un polític romanès i fou del Senat Romanès des del 20 de desembre de 2000 fins al 14 d'octubre de 2008. Entre el 19 d'abril i el 23 de maig de 2007 fou President de Romania de forma provisional mentre es votava la continuïtat de Traian Basescu en referendum com a President. Està afiliat al Partit Socialdemòcrata de Romania.
Văcăroiu també va ser Primer Ministre des del 4 de novembre de 1992 fins al 12 de desembre de 1996.
El 15 de desembre de 2000 va ser elegit president del Senat Romanès càrrec que va mantenir fins al 14 d'octubre de 2008 quan va ser nomenat President del Consell de Comptes del Parlament.
El 19 d'abril de 2007 amb la suspensió de poder del President Traian Băsescu, va ser nomenat president, interinament. Després del referèndum del 19 de maig de 2007, que donà la victòria a la continuïtat del president Traian Băsescu amb un 74,48% dels vots, va deixar el càrrec de president de la república el 23 de maig de 2007.

## Enllaços externs

* Pàgina de N. Vacaroiu al Senat Romanès (anglès)
# Mario de Oliveira Costa

Mario de Oliveira Costa, més conegut com a Tilico, és un exfutbolista i entrenador brasiler, nascut el 23 de març de 1965 a Rio de Janeiro.

## Trajectòria

Va començar a destacar en els filials del Vasco de Gama. El 1986 va ser cedit al CSA-AL, i posteriorment traspasst al Náutico de Capibaribe, on va romandre tres anys. El seu bon joc van atraure l'atenció del Sao Paulo, equip on va coincidir amb altres figures com Palhinha, Jamelli o Cafú. El Sao Paulo va guanyar diversos títols eixa època.
Durant la segona meitat del 91 va ser cedit al Cruzeiro, on va guanyar la Supercopa. Tilico va arribar a formar part de l'equip ideal de Sud-amèrica de 1991. També se li obriren les portes de la selecció brasilera.
Al febrer de 1992 arriba cedit al Cadis CF, de la primera divisió espanyola. Va quallar una gran temporada, amb 8 gols en 15 partits, que li van donar la permanència als andalusos. La directiva cadista va provar de comprar al brasiler, però el seu preu era excessiu per a un conjunt modest. Però sí que ho va fer l'Atlètic de Madrid, encara que el va enviar a l'Atlético Marbella la temporada 92/93. A la següent, es va incorporar a la disciplina matalassera, amb uns resultats pèssims: només 13 minuts en Lliga, a banda de partits de Copa i UEFA.
La 93/94 la finalitzaria al Fluminense del seu país. Després de jugar al León mexicà, va retornar a Europa el 1996, per jugar dues campanyes a la Uniao Leiria portuguesa. Més tard continuaria militant al Ittihad saudita (1998) i en els brasilers Juventude (1999-2000) i Cabofriense (2001) abans de la seua retirada.
Després de penjar les botes, s'ha dedicat a entrenar diversos equips inferiors del seu país, així com la seua experiència a la banqueta més destacada, l'Al-Ahli d'Arabia Saudita.

## Referències

* 1 2 3 «Perfil a cadistas1910». Arxivat de l'original el 2018-12-09. [Consulta: 8 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Tilico a l'equip ideal de 1991
# San Vito al Tagliamento

San Vito al Tagliamento (friülà San Vît dal Tiliment) és un municipi italià, dins de la província de Pordenone. L'any 2007 tenia 14.664 habitants. Limita amb els municipis de Camino al Tagliamento (UD), Casarsa della Delizia, Chions, Codroipo (UD), Fiume Veneto, Morsano al Tagliamento, Sesto al Reghena i Valvasone.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Gino Gregoris | Centreesquerra |
# Garlan

Garlan (en bretó Garlann) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 918 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 628 | 615 | 644 | 744 | 801 | 821 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| -2001 | J.-Y. Libouban | |
| 2001- | Edouard Clech | |
# Urbain Caffi

Urbain Caffi (Legnano, Llombardia, 10 de gener de 1917 - Rancy, Saona i Loira, 16 de març de 1991) va ser un ciclista que fou professional entre 1942 i 1952. Nascut italià, el 26 de novembre de 1933 es nacionalitzà francès. En el seu palmarès destaca el Campionat de França en ruta de 1944. El 1950 finalitzà en segona posició en la París-Tours.

## Palmarès

* 1944
** Campió de França en ruta
** 1r al Gran Premi dels Aliats
* 1946
** 1r al Gran Premi dels Esports
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1948
** 1r al Boucles del Sena
* 1949
** 1r a Nantua
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Marroc
* 1950
** 1r al Gran Premi Unió de comerciants de l'Aisne
* 1951
** Vencedor d'una etapa del Tour de la Manche

### Resultats al Tour de França

* 1947. Abandona (2a etapa)
* 1948. Abandona (13a etapa)

## Referències

* ↑ «Urbain CAFFI». museociclismo.it/. [Consulta: 16 gener 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Turisme a Ruanda

El turisme a Ruanda està augmentant ràpidament. En 2010, 666,000 turistes visitaren el país. Això va generar ingressos turístics de 200 milions de dòlars, un augment del 14% respecte a 2009. Per tal de situar Ruanda en el mapa mundial com a destinació turística de primera classe, la Rwanda Development Board (RDB) va signar un acord de tres anys amb l'equip de futbol de Londres, Arsenal Football Club per ajudar a construir la indústria turística del país.

## Turisme de vida salvatge

Ruanda es troba a l'Àfrica Central (però la majoria dels habitants viuen al costat de l'Àfrica oriental) i té molta història i bellesa natural. Els grups de viatge estan guiats per una guia amb experiència especialitzada en ensenyar als altres sobre el paisatge i la fauna de Ruanda. Les expedicions visiten volcans, cascades i selva tropical que són la llar de molts animals africans.
Ruanda és la llar d'una gran diversitat d'animals, inclòs el goril·la de muntanya i el parc natural més gran del món per a hipopòtams, es creu que hi ha uns 20.000. Tot i que Ruanda continua sent un país en desenvolupament, té bastants hotels i el seu nou interès internacional pel turisme està ajudant al creixement econòmic.
Les bosses de plàstic estan prohibides a Ruanda i es demana als turistes que no les portin al país.

## Referències

* ↑ «Rwanda: The New African Dawn Exhibits at ITB-2009». Rwanda Development Board/Tourism and Conservation office, 10-02-2009. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2011. [Consulta: 31 gener 2011].
* ↑ «Rwanda named top tourist destination». Arxivat de l'original el 2013-02-18. [Consulta: 24 octubre 2018].
* ↑ «Africa: Rwanda Unveils Three-year Partnership with Arsenal to Increase Tourism, Investment and Football Development». Rwanda Development Board (Kigali), 23-05-2018 [Consulta: 24 maig 2018].

## Enllaços externs

* Rwanda Development Board/Tourism and Conservation Department
# David DePatie

David Hudson DePatie (Los Angeles, 24 de desembre de 1929 – Gig Harbor, 23 de setembre de 2021) va ser un productor, animador i escriptor de cinema i televisió estatunidenc.
Va ser l'últim executiu a càrrec de l'estudi original de dibuixos animats Warner Bros. Al costat de Friz Freleng va formar la productora DePatie–Freleng Enterprises i va ser productor executiu a Marvel Productions.

## Biografia

Va treballar amb Friz Freleng per crear el personatge animat conegut com la pantera rosa, pensat originalment per als crèdits de la pel·lícula de 1963 La pantera rosa, protagonitzada per Peter Sellers. Igual que Freleng, va treballar en sèries animades de Warner Bros com Spiderman (1981-1982), o The Incredible Hulk (1982-1983). Vist l'èxit de la pantera rosa, DePatie i Freleng van formar DePatie–Freleng Enterprises, produint diversos curtmetratges animats incloent una sèrie de la pantera rosa per a cinema i després televisió en les dècades del 1960 i 1970, la qual va ser distribuïda per United Artists. El 1964 va guanyar un premi Oscar al millor curtmetratge animat amb el film The Pink Phink, sent la primera vegada en la història que un estudi guanyava un premi Oscar amb el seu curtmetratge animat debutant.
A més van produir una sèrie del Coiot i el Correcamins per a Warner Bros. En total, DePatie–Freleng van realitzar 14 episodis del Correcamins, dos dels quals van ser dirigits per Robert McKimson.
Després de l'èxit de l'especial de televisió How the Grinch Stole Christmas!, produït en 1966 per Chuck Jones per MGM, DePatie i Freleng van produir una sèrie d'especials per a televisió basats en altres històries del Dr. Seuss, incloent The Lorax i The Cat in the Hat.
DePatie-Freleng Enterprises també va produir altres programes animats com Super 6, Super President, Here Comes The Grump i The Pink Panther Show amb personatges com The Inspector (basat en el personatge de Peter Sellers), The Ant and The Aardvark i Mister Jaw, al costat d'altres emesos per NBC.

## Referències

* 1 2 3 4 «DePatie-Freleng Enterprises (Creator)». [Consulta: 27 març 2021].
* ↑ David H. DePatie Biography (1930) | FilmReference
* ↑ «Think Pink! The DePatie-Freleng Story» (en anglès), 28-04-2016. [Consulta: 27 març 2021].

## Enllaços externs

* «David H. DePatie Interview | What About Thad?» (en anglès americà).
# Azucena Arbeleche

Azucena Arbeleche (Uruguai, 29 de setembre de 1970) és una economista, funcionària, política i professora uruguaiana. Actual ministra d'Economia i Finances de l'Uruguai en el govern de coalició encapçalat per Luis Lacalle Pou i Beatriz Argimón, està acompanyada per Alejandro Irastorza a la Sotssecretaria.

## Biografia

Va estudiar en el col·legi The British Schools de Montevideo i economia a la Facultat de Ciències Econòmiques i d'Administració de la Universitat de la República, on es va graduar el 1990. Té un màster en macroeconomia aplicada per la Universitat Catòlica de Xile. Va ser catequista.
Va ser directora de la Unitat de Gestió de Deute del Ministeri d'Economia i Finances de l'Uruguai.
És integrant del Partit Nacional.
Va ser professora de la Universitat de la República (UdelaR), la UCUDAL i la Universitat de Montevideo.

## Vida privada

Està casada amb Juan (enginyer químic) i és mare de tres fills, dos nens nascuts a Xile i una nena a Boston (Estats Units d'Amèrica).

## Referències

* ↑ «Azucena Arbeleche, la mujer que maneja la deuda uruguaya» (en castellà). El Observador [Uruguai], 23-12-2011. Arxivat de l'original el 2014-07-28 [Consulta: 20 març 2020].
* ↑ «Azucena Arbeleche: “Son las personas y las empresas quienes mejor pueden llevar a cabo la asignación de recursos eficiente y eficaz”» (en castellà). La Diaria [Uruguai].
* ↑ «Lacalle Pou anuncia a su gabinete» (en castellà). El Observador [Uruguai], 16-12-2019.
* ↑ «50 mujeres uruguayas influyentes» (en castellà). El Observador [Uruguai], 08-03-2013. Arxivat de l'original el 2019-12-09 [Consulta: 20 març 2020].
* ↑ «Azucena Arbeleche cantó Las 40» (en castellà). mvd, 23-08-2014.
* ↑ «Renunció Azucena Arbeleche, directora de Deuda» (en castellà). El País, 29-07-2014. Arxivat de l'original el 2017-08-31 [Consulta: 20 març 2020]. Arxivat 2017-08-31 a Wayback Machine.
* ↑ «Renunció la directora de Gestión de Deuda del MEF» (en castellà). La República [Uruguai].
* ↑ «Astori elogió a Arbeleche pero dijo estar preocupado por algunas de sus declaraciones» (en castellà). Teledoce, 20-08-2014. Arxivat de l'original el 2014-08-26. [Consulta: 20 març 2020].
* ↑ «Azucena Arbeleche Partido Nacional» (en castellà). El Espectador [Uruguai], 19-08-2014.
# San Vito Romano

San Vito Romano és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, situat uns 40 km a l'est de Roma. L'1 de gener de 2018 tenia 3.313 habitants.
Limita amb els següents municipis: Bellegra, Capranica Prenestina, Genazzano, Olevano Romano i Pisoniano.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 10 abril 2019].

## Enllaços externs

* San Vito Romano - Lloc web oficial (italià)
# Jules Destrée

Jules Destrée (Marcinelle, 21 d'agost del 1863-Brussel·les 2 de gener del 1936 era un jurista i polític belga. Fills d'una família burgesa humanista, els judicis després de la rebel·lió valona i les vagues del 1886 el van conduir a militar al Partit Obrer Belga, predecessor del Partit Socialista.
És conegut per a la seva frase, en un discurs al rei Albert I del 1912: «Sire, il n'y a pas de Belges», traduït: »Sa Majestat, no hi ha cap belgues».

## Referències

* ↑ Dumont, Georges-Henri. «Destrée, Jules Olivier Charles Auguste Jean Joseph». A: Nouvelle biographie nationale (PDF) (en francès). 5. Bruxelles: Académie royale de langue et de littérature françaises de Belgique, 1999, p. 119.
* ↑ Destrée, Jules. «Lettre au roi sur la séparation de la Wallonie et de la Flandre» (en francès), 1912. [Consulta: 5 novembre 2017].
# Valley (Alabama)

Valley, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 9.198 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Valley tenia 9.198 habitants, 3.832 habitatges, i 2.605 famílies La densitat de població era de 364,6 habitants/km².
Dels 3.832 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 15,7% dones solteres, i en un 32% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones hi havia 87,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.395 $ i la renda mediana per família de 37.963 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.159 $ mentre que les dones 21.325 $. La renda per capita de la població era de 16.008 $. Aproximadament el 12% de les famílies i el 14,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Diawandou Diagne

Diawandou Diagne Niang (Thiès, Senegal 8 de novembre de 1994, més conegut com a Diawandou Diagne és un futbolista senegalès. Actualment juga com a defensa en el Futbol Club Barcelona B de la segona divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa a Transfermarkt.es
# Deserts d'Austràlia

Els Deserts d'Austràlia és un conjunt de zones desertes o semidesèrtiques que cobreixen una gran part d'Austràlia. La majoria dels deserts australians es troben al nord-oest del país. La totalitat de les zones àrides o semiàrides australianes abasten 1.371.000 km² i ocupen el 18% del continent. Els deserts australians tenen una fauna (marsupials) i flora característica, allí no hi ha cactus i les espècies adaptades d'eucaliptus hi tenen un gran paper. S'hi han assilvestrat ramats de dromedaris.
El Desert occidental comprèn el desert de Gibson, el gran desert sorrenc i el petit desert sorrenc i limita amb els estats d'Austràlia Occidental i Austràlia del Sud. La superfície total del Desert occidental és de 524.750 km² (aproximadament tan gran com Espanya).

## Els principals deserts australians

| Desert | Estat/Territori | Extensió | Percentatge de superfície d'Austràlia |
| Gran Desert de Victòria | Austràlia occidental, Austràlia del Sud | 348.750 km² | 4% |
| Gran Desert de Sorra | Austràlia occidental | 267.250 km² | 3,5% |
| Desert Tanami | Austràlia occidental, Territori del Nord | 184.500km² | 2,4% |
| Desert de Simpson | Territori del Nord, Queensland, Austràlia del Sud | 176.500 km² | 2,3% |
| Desert de Gibson | Austràlia occidental | 156.000 km² | 2,0% |
| Petit Desert de Sorra | Austràlia occidental | 111.500 km² | 1,5% |
| Desert de Strzelecki | Austràlia del Sud, Queensland, Nova Gal·les del Sud | 80.250 km² | 1,0% |
| Desert pedregós Sturt | Austràlia del Sud, Queensland, Nova Gal·les del Sud | 29.750 km² | 0,3% |
| Desert de Tirari | Austràlia del Sud | 15.250 km² | 0,2% |
| Desert de Pedirka | Austràlia del Sud | 1.250 km² | 0,1% |

## Referències

* ↑ «Geosciences Australia Major Desert Table». Arxivat de l'original el 2007-06-01. [Consulta: 11 novembre 2009].

## Enllaços externs

* Encarta(Arxivat 2009-10-30 a Wayback Machine. 2009-10-31)
* World Book Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine.
* National Geographic
# Windber

Windber és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 4.395 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Windber tenia 4.395 habitants, 2.019 habitatges, i 1.185 famílies. La densitat de població era de 819,8 habitants per km².
Dels 2.019 habitatges en un 25,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,3% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 41,3% no eren unitats familiars. En el 38,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 24,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.261$ i la renda mediana per família de 31.860$. Els homes tenien una renda mediana de 24.861$ mentre que les dones 18.886$. La renda per capita de la població era de 15.078$. Entorn de l'11,9% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Windber». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Windber». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Marcusenius kainjii

Marcusenius kainjii és una espècie de peix poc freqüent pertanyent a la família dels mormírids i a l'ordre dels osteoglossiformes.

## Etimologia

Marcusenius fa referència a l'alemany Johann Marcusen (el primer ictiòleg a estudiar els mormírids de forma sistemàtica), mentre que l'epítet kainjii al·ludeix al llac Kainji, un llac artificial al curs inferior del riu Níger a Nigèria.

## Descripció

Fa 30 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu a Àfrica: és un endemisme del llac Kainji a Nigèria.

## Observacions

És inofensiu per als humans, pescat al llarg de les ribes del llac Kainji i el seu índex de vulnerabilitat és baix (25 de 100).

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1862. On the West African genus Hemichromis and descriptions of new species in the museums of the Academy and Smithsonian Institution. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 14. 134-139.
* 1 2 3 4 5 Lewis, D. S. C., 1974. An illustrated key to the fishes of Lake Kainji. Foreign and Commonwealth Overseas Development Administration, Londres. 105 pp. Pàg. 49.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 The ETYFish Project - Fish Name Etymology Database (anglès)
* 1 2 Ita, E. O., 1978. An analysis of fish distribution in Kainji Lake, Nigeria. Hydrobiologia 58(3):233-244. Pàg. 235.
* ↑ Species in Kainji Lake - FishBase (anglès)
* ↑ List of Freshwater Fishes reported from Nigeria - FishBase (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Enllaços externs

* Mormyridae - African weakly electric fishes (anglès)
# Jules François Joubert

Jules François Joubert (Tours, 6 de desembre del 1834- París 20 de març del 1910) va ser un professor i científic francès, més conegut per la seva col·laboració amb Louis Pasteur. El 1874 va doctorar en física amb una tesi sobre la fosforescència del fòsfor.
L'any 1877 ell i Pasteur van comprovar per primera vegada que certs bacils presents a l'aire ambient, inhibien el creixement d'un altre, en aquest cas el bacteri de l'àntrax (carboncle). Van anomenar el fenomen que «la vida impedeix la vida» «antibiosi» i van formular la hipòtesi que podria conduir un dia a realitzar aplicacions terapeutiques. Va durar més de mig segle fins que altres científics desenvolupin aplicacions terapeutiques basades sobre aquesta hipòtesi. Només el 1928, Alexander Fleming va realitzar el primer antibiòtic utilitzable. Va encara durar fins als anys 1940 perquè el món medical realitzi la importància d'aquesta descoberta i que els primers medicaments efectius van poder produir-se, aleshores batjeats antibiòtics.
També va fer llibres sobre la fosforescència, l'electricitat i l'electromagnetisme.

## Bibliografia

* Poincaré, Lucien. Joubert, 6 décembre 1838-20 mars 1910 (en francès). París: Impr. Gauthier-Villars, ±1910, p. 13.

## Referències

* ↑ Sur la phosphorescence du phosphore. París: Gauthier-Villars, 1874, p. 47.
* ↑ Landsberg, H «Prelude to the Discovery of Penicillin» (en anglès). Isis, Vol. 40, No. 3, 1949, pàg. 226.
* ↑ Lemarchand, Fabienne; Courvalin, Patrice «Les antibiotiques». La Recherche, n°424, 01-11-2008, p.77. Arxivat de l'original el 2016-05-22 [Consulta: 3 gener 2016].
* ↑ Berend, Ivan. «The power of ideas and inventions». A: Case Studies on Modern European Economy: Entrepreneurship, Inventions, and Institutions (en anglès). Routledge, 2013, p. 111. ISBN 9781135917685.
* ↑ «Jules Joubert (1834-1910)» (en francès). Biblioteca Nacional de França, s.d. [Consulta: 3 gener 2016].