OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lacus Curtius

Lacus Curtius (o Curtilacus, segons Sext Pompeu Fest) era un petit llac situat al fòrum de Roma, que era venerat pels romans per una causa que els mateixos romans no podien recordar.
Hi ha diverses tradicions sobre el nom del llac i els fets que hi van passar. La més comuna és la que diu que durant la guerra entre els romans i els sabins, derivada del rapte de les sabines, els sabins van ocupar una part de Roma entre els turons Palatí i Capitoli. Dos caps militars, Meti Curci pels sabins, i Host Hostili pels romans, es van enfrontar en combat singular i Curci va matar a Hostili. Mentre el sabí presumia d'aquesta victòria, un grup de romans dirigida per Ròmul, els va atacar per sorpresa i els va expulsar. Meti Curci, que anava a cavall, va entrar en una llacuna a la vall que més tard va ocupar el fòrum, d'on en va poder sortir amb dificultat. Per aquest fet, el lloc va rebre el nom de Lacus Curtius, segons explica Titus Livi, que diu que poc després es va fer la pau entre romans i sabins.
Una altra explicació fa referència a un fet succeït en època molt posterior. Un dia el terra del Fòrum va cedir i es va obrir un esvoranc del que no es veia el fons. Tots els intents per omplir-lo van ser inútils, i els àugurs van prendre auspicis i van dictaminar que no es podria omplir fins que s'hi tirés allò en què s'havia de basar la grandesa de Roma. Quan tothom feia esforços per interpretar allò que volien dir els àugurs, es va presentar un jove anomenat Marc Curci i va dir que allò que representava Roma era un ciutadà valent i armat, i es va oferir per llançar-se dins de l'avenc. Va muntar dalt del cavall amb una armadura completa i es va llençar a l'abisme, i aviat el terra es va tancar al seu damunt. Els historiadors que en parlen diuen que això va passar l'any 362 aC.
La tercera tradició que parla d'aquest llac explica que al lloc anomenat Lacus Curtius hi va caure un llamp i que per ordre del senat es va protegir de la forma habitual construint-hi el brocal d'un pou, cosa que va fer el cònsol Gai Curci Filó l'any 445 aC, segons explica Varró. Plini el Vell diu però que aquest lloc no va ser considerat sagrat, i que no era un Bidental, un monument que s'aixecava al lloc on havia caigut un llamp.

## Referències

* ↑ William RAMSAY (M.A., of Glasgow.). A manual of Roman antiquities ... Ninth edition, revised and enlarged. Charles Griffin&Company, 1873, p. 16–.
* 1 2 William Smith. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology: Abaeus-Dysponteus. J. Walton, 1849, p. 906–.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, I, 12
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VII, 6
* ↑ Marc Terenci Varró. De lingua latina, V, 148
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, XV, 18
* ↑ Sext Pompeu Fest. De Verborum Significatione, s.v.
* ↑ Agustí d'Hipona. La ciutat de Déu, V, 18
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, XV, 18
# FIBA EuroCup Challenge

La FIBA EuroCup Challenge era una competició de bàsquet per a clubs europeus, organitzada per la FIBA des de l'any 2002 fins al 2007. Es tractava d'una competició de menor nivell que la FIBA EuroCup.

## Noms de la competició

* FIBA Champions Cup: (2002–2003)
* FIBA Europe Cup: (2003–2005)
* FIBA EuroCup Challenge: (2005–2007)

## Historial

| Any | Seu | Guanyador | Finalista | Resultat |
| FIBA Champions Cup |||||
| 2002-03 | Salònica | Aris Salònica | Prokom Trefl Sopot | 84–83 |
| FIBA Europe Cup |||||
| 2003-2004 | Esmirna | Mitteldeutscher BC | JDA Dijon Basket | 84–68 |
| 2004-2005 | Ploiești | CSU Asesoft Ploieşti | Lokomotiv Rostov | 75–74 |
| FIBA EuroCup Challenge |||||
| 2005-2006 | Iujne & Perm | Ural Great Perm | BC Khimik | 80–67 / 74–80 |
| 2006-2007 | Nicòsia & Samara | CSK VVS Samara | Keravnos BC | 83–85 / 101–81 |

## Enllaços externs

* FIBA (Web Oficial) Arxivat 1996-11-04 a Wayback Machine.
* FIBA Europa (Web Oficial)
# Marte Mjøs Persen

Marte Mjøs Persen (Bergen, 24 d'abril de 1975) és un política noruega del Partit Laborista, que des del 2015 és l'alcaldessa del municipi de Bergen.
Des del 31 d'octubre de 2011, dirigeix el comitè social i de salut a l'ajuntament de la ciutat. Mjøs Persen va ser també líder del Partit Laborista a Bergen fins al febrer de 2015.
Mjøs Persen ha estudiat literatura i sociologia a la Universitat de Bergen, i té una llicenciatura en Estudis Culturals i Ciències Socials. Ha treballat com a secretària a l'ASN i ha estat secretària del Comtat a l'organització Nei til EU. Des del 2011 que és política a temps complet per al Partit Laborista a l'Ajuntament de Bergen.
Mjøs Persen va ser cap adjunt de l'Aliança Electoral Roja del 2003 al 2007 i va representar el partit a l'Ajuntament de Bergen durant el mateix període. A partir de 2007 va ser suplent del partit i va renunciar a l'Aliança Electoral Roja pocs mesos després.

## Referències

* 1 2 «Marte Mjøs Persen (Ap) er Trude Drevlands etterfølger». Aftenposten.
* ↑ «Trillingmor fra Flaktveit blir byens nye ordfører». www.ba.no, 14-10-2015.
* ↑ «Generasjonsopprør i Rødt». Klassekampen.
# Paragnetina neimongolica

Paragnetina neimongolica és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina: la Mongòlia Interior.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(31):17.
* 1 2 Yang, D. & C. Yang, 1996. Journal of China Agricultural University 1(5):115.
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# José Manuel Jiménez

«José Manuel Jiménez» té aquests significats:
* José Manuel Jiménez Berroa (1851-1917), un pianista i compositor cubà.
* José Manuel Chema Jiménez Sancho (1976-), un exfutbolista navarrès.
* José Manuel Mané Jiménez Ortiz (1981-), un futbolista andalús.
# Lacus Gaudii

El Lacus Gaudii (en llatí, Llac del Goig) és una petita mar lunar situada a la regió denominada Terra Nivium. Les seves coordenades selenogràfiques són 16.2° Nord; 12.6° Est, i té 113 km de diàmetre.
Comparteix el seu contorn amb el Lacus Hiemalis, envoltant una petita formació de muntanyes al seu centre. En aquesta ubicació també s'hi troba una altra formació muntanyenca més gran, gairebé envoltada per la plana. Més al sud es troba el Lacus Lenitatis; i limítrof a l'oest apareix el Lacus Doloris, estrenyent el seu contorn. En aquest corredor oriental es localitzen els Montes Haemus i uns 10 km més enllà apareix la Mare Serenitatis, separada del llac per una zona de petits pujols. Al sud-est del corredor apareixen els cràters Daubrée i el més prominent Menelau.
A l'oest destaca el cràter Manilius, de qui dos dels cràters satèl·lit jeuen a l'interior del llac: Manilius A en l'extrem oriental i Manilius Z al seu centre. El nom del llac va ser adoptat per la Unió Astronòmica Internacional en 1976.

## Vegeu també

* Llista de mars lunars
* Geologia de la Lluna
* Selenografia

## Referències

* ↑ Digital Lunar Orbiter Photographic Atlas of the Moon, Lunar and Planetary Institute Annotated Lunar Orbiter 4 Image 097 h2, based on Bowker and Hughes (NASA SP-206)
* ↑ "Lacus Gaudii". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* "Lacus Gaudii". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 8 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 8 juliol 2018].
# Ferdinand Bernède

Ferdinand Bernède (Arjusan, 20 de novembre de 1869 - Dacs, 9 de novembre de 1963) fou un folklorista i fotògraf gascó. Se'l considera inscrit dins de la línia del fotògraf i folklorista Félix Arnaudin, també originari de les Landes. Inicià la seva tasca a París, on fotografià al president de França Marie François Sadi Carnot al palau de l'Elisi. Posteriorment va elaborar unes targetes postals que representaven la vida quotidiana, rural i forestal, dels habitants de les Landes de la Gascunya. Més tard també va escriure alguns poemes en occità gascó que foren premiats per l'Escola Gastó Febus. També va pintar algunes aquarel·les. El 1959 fou nomenat president honorari de la Societat de Borda.

## Obres

* Note sur l'église et le clergé d'Arjuzanx pendant la révolution, 1935
* Mauves et ronces, 1959
* Poèmes des Landes et de la Chalosse, 1930

## Enllaços externs

* Referència al web de les Socités Savantes de France
# Massacre de Ma'ale Akrabim

La massacre de Ma'ale Akrabim fou un atemptat contra un autobús israelià perpetrat el 17 de maig de 1954 al denominat Pas de l'Escorpí o Ma'ale Akrabim, una porció de carretera entre Elat i Beerxeba. La seva autoria roman sense aclarir.

## Context

Després de la guerra araboisraeliana de 1948, malgrat els acords multilaterals, els conflictes entre les fronteres del nou estat d'Israel i els seus veïns àrabs eren constants. Elat era una ciutat turística i diversos autobusos la connectaven amb la capital del país i altres poblacions.
Les topades amb tropes armades no eren infreqüents, ja que diversos escamots s'infiltraven des de les fronteres d'estats àrabs per atacar els combois, que podien transportar tant militars com civils. Alguns d'ells no estaven registrats als horaris oficials (com és el cas del vehicle atacat) justament per protegir-se d'atacs. Igualment, van succeir-se abans de l'atemptat diverses topades amb tribus beduïnes de la regió. Un any abans s'havia produït la massacre de Qibya, un atac israelià a la vila jordana de Qibya que alguns estudiosos veuen com a possible causa de l'atemptat de Ma'ale Akrabim.

## L'atemptat

Un autobús va partir d'Elat en direcció sud quan va ser atacat per un grup d'homes armats, probablement procedents de Jordània. Van fer aturar el vehicle i van començar a disparar al seu interior i als passatges que en fugien. Van matar el conductor i onze dels catorze ocupants de l'autobús i van ferir dues persones més. Els únics supervivents van ser dos soldats israelians, una dona i una nena de cinc anys a qui els primers van protegir.
Els atacants van fugir i una delegació policial, acompanyada de gossos rastrejadors i d'observadors de les Nacions Unides, va iniciar la seva cerca. Segons els testimonis dels supervivents i els rastres trobats pels gossos, van concloure que els sospitosos procedien de la vila jordana de Safi. Les autoritats de Safi van iniciar llavors una investigació però no van detenir cap persona per manca de proves.

## Conseqüències

Israel va demanar la condemna explícita de les Nacions Unides i va abandonar HKJI MAC, l'organisme que vetllava per les relacions amb Jordània, per la negativa d'aquest país a reconèixer l'autoria de l'atemptat. Els jordans van al·legar que les proves (rastres dels fugits, principalment) no eren suficients per atribuir la massacre a tropes jordanes i en canvi van apostar perquè els autors estiguessin vivint dins Israel (potser pertanyents a una de les tribus beduïnes de la regió) o que provinguessin d'Egipte i la seva zona de control.
Israel va esmentar la massacre de Ma'ale Akrabim entre les causes per declarar la guerra dels Sis Dies en 1967. Les comissions d'investigació internacionals no van poder arribar a conclusions vàlides sobre el que havia passat aquell dia al Pas de l'Escorpí, que va continuar sent una ruta molt transitada tot i la commoció que va causar l'atemptat entre la població jueva.
Una placa commemorativa i una reproducció de l'autobús sinistrat van ser col·locats al museu local d'Elat per recordar els fets.

## Referències

* ↑ Israel's Border Wars, 1949–1956, Benny Morris, Oxford University Press, 1997
# Colitis microscòpica

La colitis microscòpica es refereix a dues afeccions mèdiques relacionades que causen diarrea: la colitis col·lagenosa i la colitis limfocítica. Ambdues afeccions es caracteritzen per la presència de diarrea aquosa no sagnant crònica, junt amb aparença normal a la colonoscòpia i troballes histopatològiques característiques de les cèl·lules inflamatòries.

## Signes i símptomes

El símptoma principal és la diarrea aquosa no sagnant persistent, que pot ser profusa. Les persones també poden experimentar dolor abdominal, incontinència fecal i pèrdua de pes involuntària. La colitis microscòpica és el diagnòstic en aproximadament el 10% dels casos investigats per a la diarrea crònica no sanguínia.

### Afeccions associades

En persones amb colitis microscòpica s'ha informat d'una incidència més elevada de malalties autoimmunitàries, per exemple artritis, síndrome de Sjögren, trastorns de la tiroide i malaltia celíaca. S'han trobat associacions amb diversos medicaments, especialment inhibidors de la bomba de protons, antagonistes dels receptors H₂, inhibidors selectius de la recaptació de serotonina (ISRS) i antiinflamatoris no esteroidals (AINE). La diarrea àcida biliar es troba en el 41% dels pacients amb colitis col·lagenosa i en el 29% amb colitis limfocítica. A més, s'ha identificat el fet de fumar cigarrets com un factor de risc significatiu de colitis microscòpica.

## Referències

* 1 2 3 «Microscopic colitis: Current status, present and future challenges: statements of the European Microscopic Colitis Group.». J Crohns Colitis, 6, 9, 2012, pàg. 932–45. DOI: 10.1016/j.crohns.2012.05.014. PMID: 22704658.
* 1 2 «Systematic review: are lymphocytic colitis and collagenous colitis two subtypes of the same disease - microscopic colitis?». Aliment Pharmacol Ther, 36, 2, 2012, pàg. 79–90. DOI: 10.1111/j.1365-2036.2012.05166.x. PMID: 22670660.
* 1 2 3 4 Park, Tina; Cave, David; Marshall, Christopher «Microscopic colitis: A review of etiology, treatment and refractory disease». World Journal of Gastroenterology, 21, 29, 07-08-2015, pàg. 8804–8810. DOI: 10.3748/wjg.v21.i29.8804. ISSN: 1007-9327. PMC: 4528022. PMID: 26269669.
# Gai Juli Jul (dictador 352 aC)

Gai Juli Jul (en llatí: Caius Iulius Iullus) va ser un magistrat romà del segle iv aC. Formava part de la gens Júlia, una antiga gens romana d'origen patrici.
Va ser nomenat dictador l'any 352 aC amb l'excusa d'una suposada guerra contra els etruscs, però en realitat per aconseguir l'elecció de dos patricis en lloc d'un patrici i un plebeu als comicis consulars, en violació de la llei Licínia.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VII,21
# José Manuel Jurado Marín

José Manuel Jurado Marín (nascut el 29 de juny de 1986 a Sanlúcar de Barrameda) és un exfutbolista professional andalús que jugava com a migcampista.

## Trajectòria esportiva

Format a les categories inferiors del Reial Madrid CF, va fitxar per l'Atlètic de Madrid el 2006.
El 27 d'agost de 2009 fou suplent en el partit de la Supercopa d'Europa 2010 en què l'Atlético de Madrid es va enfrontar a l'Inter de Milà, i va guanyar el títol, per 2 a zero. Jurado entrà al minut 82 substituint el seu company Diego Forlán.
El 2010 va ser traspassat al Schalke 04 alemany.
El 31 d'agost de 2012 es va acordar la cessió del jugador andalús a l'Spartak de Moscou. L'estiu de 2013 el conjunt rus va fer efectiva l'opció de compra per valor de 3 milions d'euros.
Després de 3 temporades a Rússia, el migcampista andalús va fitxar pel Watford anglès, club entrenat per Quique Sánchez Flores.
L'estiu de 2016 els camins de jugador i entrenador continuarien lligats una temporada més, però a un altre club. Primer Quique, i uns dies més tard, Jurado, recalaven al nou Espanyol de Chen Yansheng.

## Palmarès
### Atlético de Madrid

* Lliga Europa de la UEFA (2009-10)
* Supercopa d'Europa (2010)

## Referències

* 1 2 Harrold, Michael. «Slick Atlético seal Super Cup success» (en anglès). UEFA, 27-08-2010. [Consulta: 8 setembre 2013].
* 1 2 «Jurado, nou jugador de l'Espanyol». PericosOnline.com. Arxivat de l'original el 2017-08-31. [Consulta: 4 juliol 2016].
* ↑ «El Schalke 04 traspassa a Jurado al Spartak de Moscou.» (en castellà). [Consulta: 4 juliol 2016].
* ↑ «José Manuel Jurado, novè fitxatge del Watford» (en castellà). Marca.com, 22-07-2015. [Consulta: 4 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
# Atrobucca geniae

Atrobucca geniae és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 24,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 300-750 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Golf d'Elat (el Mar Roig).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Chu Y.-T., Lo Y.-L. & H.-L. Wu, 1963. A study on the classification of the sciaenoid fishes of China, with description of new genera and species. Monographs of fishes of China. Publ. Shanghai Fish. Inst. . i-ii, 1-100. 40 pls.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ben-Tuvia, A. & E. Trewavas. 1987. Atrobucca geniae, a new species of sciaenid fish from the Gulf of Elat (Gulf of Aqaba), Red Sea. Israel J. Zool. v. 34 (1986/87): 15-21.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sasaki, K. i P.J. Kailola, 1988. Three new Indo-Australian species of the sciaenid genus Atrobucca, with a reevaluation of generic limit. Jap. J. Ichthyol. 35(3):261-277.
* ↑ Baranes, A. i D. Golani, 1993. An annotated list of the deep-sea fishes collected in the northern Red Sea, Gulf of Aqaba. Isr.l J. Zool. 39:299-336.
* ↑ Khalaf, M.A., 2005. Fish fauna of the Jordanian Coast, Gulf of Aqaba, Red Sea. Journal of King AbdulAziz University-Marine Sciences. Vol. 15.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Leandro de Saralegui y López-Castro

Leandro de Saralegui y López-Castro (Ferrol, Galícia, 4 de novembre de 1892 - València, 25 de novembre de 1967), historiador de l'art i erudit gallec, besnet de Leandro de Saralegui y Fernández-Núñez, net de Leandro de Saralegui y Medina, besnebot de Manuel de Saralegui y Medina i nebot valencià d'Alfredo de Saralegui y Casellas.
Comandant d'Intendència de l'Exèrcit de Terra (retirat), fou professor d'idiomes a l'Acadèmia General Militar d'Àvila abans d'establir-se a València l'any 1925. Estudiós de la pintura medieval valenciana i col·laborador de Chandler R. Post. Fou membre de la Hispanic Society de Nova York i acadèmic de les Reials de Sant Carles, San Fernando i Cultura Valenciana. Un carrer de València porta el seu nom.

## Obres destacades
### Autor

* El maestro de Sta. Ana y su escuela. València: Institució Alfons el Magnànim (1949).
* El Museo provincial de Bellas Artes de San Carlos: tablas de las Salas 1ª y 2ª de Primitivos valencianos. València: Institució Alfons el Magnànim (1954).
* La pintura medieval valenciana (sèrie d'articles). València (1962, 1965, etcètera).

## Vegeu també

* Chandler Rathfon Post

## Referències

* ↑ «Leandro de Saralegui y López-Castro». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gudiol i Ricart, J. (1970). «Leandro de Saralegui». Archivo de Arte Valenciano, 41, 15-20.
* ↑ Necrologia al butlletí de la Reial de Sant Carles de València: V.F.S. (1967). «Excelentísimo señor don Leandro de Saralegui y López-Castro». Archivo de Arte Valenciano, 38, 9-10.
* ↑ «Saralegui (llinatge)». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Obres al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
* Obres al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya catalogades juntament amb les del seu avi Leandro de Saralegui y Medina.
# Joan Cabero i Pueyo

Joan Cabero i Pueyo (Barcelona, 1956) es un tenor català nascut a Barcelona el any 1956. Va comença els seus estudis amb els seus pares (Manel Cabero i Montserrat Pueyo)continuant al Conservatori Municipal de Música de Barcelona. Com tenor líric ha excel·lit interpretant oratoris i lieder, a més de la seva tasca operística a on destaquen els seus papers com el Cantant d'El cavaller de la rosa de Richard Strauss o el Timoter de L'Holandès errant de Richard Wagner. Destaca l'èxit al Liceu l'any 1993 amb Così fan tutte.

## Referències

* ↑ Radigales i Babí, Jaume. Gran Enciclopèdia de la Música Vol. 2. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2000. ISBN 84-412-0232X [Consulta: 29 abril 2019].
* ↑ «Joan Cabero i Pueyo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Matriu de rigidesa

La matriu de rigidesa apareix en diversos contextos:

## Referències

* ↑ «Stiffness Matrix - an overview | ScienceDirect Topics». [Consulta: 10 agost 2021].
* ↑ «Structural Analysis: Stiffness Matrix Method». [Consulta: 10 agost 2021].
# Catherine Trautmann

Catherine Trautmann nascuda Argence (Estrasburg, 1951) és una política alsaciana. Estudià a Facultat de Teologia Protestant d'Estrasburg i és especialista en literatura copta. Militant del PS, des del 1987 és membre del Consell Nacional, diputada pel Baix Rin el 1986-1988 i secretària d'estat de treball en el govern de Michel Rocard. El 1989 fou elegida alcaldessa d'Estrasburg (era regidora des del 1983), presidenta de la Comunitat Urbana d'Estrasburg i diputada al Parlament Europeu, càrrecs que ocupà fins al 1997.
Posteriorment ha estat ministra de cultura del govern de Lionel Jospin el 1997-2000 i portaveu del govern el 1997-1998. Fou novament elegida presidenta de la Comunitat Urbana d'Estrasburg el 2000-2001, i vicepresidenta el 2008. El 2004 fou elegida novament diputada del Parlament Europeu, i és vicepresidenta de la Comissió d'Indústria.

## Enllaços externs

* catherinetrautmann.com Arxivat 2008-12-16 a Wayback Machine.
* Fitxa del Parlament Europeu Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* Fitxa del Parlament europeu Arxivat 2007-02-27 a Wayback Machine.
# Coll (Hèbrides Interiors)

Coll (Cola (pronuncieu [kʰɔlˠ̪ə]) en gaèlic escocès) és una illa de les Hèbrides Interiors, situada al nord-oest d'Escòcia. Es troba a l'est de l'illa de Mull. Coll és coneguda per les seves platges de sorra que contenen grans dunes, per les guatlles i pel castell de Breachacha.
Coll és una illa al voltant de 21 km de llarg per 5 km d'ample i té una població propera als 200 habitants. A l'illa hi ha un poble, Arinagour, connectat amb els ferris de la companyia Caledonian MacBrayne.
Hi existeix una gran reserva RSPB a l'extrem oest de l'illa. La pràctica de l'agricultura tradicional ha permès la preservació de la guatlla de l'illa.

## Història

Coll fou l'illa de residència d'una branca del clan MacLean durant 500 anys, no sense conflictes. El 1590, els McLean de Duart, principal sept del clan McLean, envaïren els seus cosins de l'illa de Coll amb la intenció de posseir l'illa per a ells mateixos. Una batalla esclatà al castell Breachacha, durant la qual els McLean de Coll tallaren el cap dels Duart i els llençaren al rierol, des de llavors conegut amb el nom de rierol dels caps.
Els McLean de Coll conservaren el seu feu i el castell fins al 1848, quan Alexander Maclean de Coll emigrà vers la província sud-africana de KwaZulu-Natal, on hi morí sense haver-se casat.
El castell de Breachacha, situat a la costa sud de l'illa, data del segle xv. Fou restaurat pel Project Trust, una organització voluntària. A prop del castell, hi hi una casa pairal del segle xviii.
La població de Coll ha estat, en altres èpoques, més important. A finals dels anys 1700, hi vivien al voltant de 1.000 habitants dedicats a l'agricultura i la pesca. Durant les Highland Clearances, una migració forçada de la població escocesa dels anys 1830 i 1840, la meitat dels habitants de Coll emigrà, la major part cap a Austràlia, el Canadà o Sud-àfrica.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'illa (anglès).
* Pàgina del The Coll Hotel Arxivat 2012-02-20 a Wayback Machine. (anglès).
* Arxiu del The Coll Magazine Arxivat 2008-07-25 a Wayback Machine. (anglès).
* Project Trust (anglès).

## Referències

* ↑ (anglès) Guide to Coll. RSBP. URL visitada el 22-02-2008.
* ↑ (anglès) Overview of Coll. Gazetteer for Scotland. URL visitat el 22-02-2008.
Viccionari