OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sadler

Sadler és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 404 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sadler tenia 404 habitants, 167 habitatges, i 112 famílies. La densitat de població era de 260 habitants per km².
Dels 167 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.250 $ i la renda mediana per família de 29.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.893 $ mentre que les dones 21.667 $. La renda per capita de la població era de 15.302 $. Aproximadament l'11,9% de les famílies i el 14,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sadler». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sadler». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Roser agrest

El roser agrest (Rosa agrestis) és un arbust de la família de les rosàcies. També rep el nom de gavarrera agresta.

## Descripció

Pot mesurar entre 0,5 i 3 metres d'alçada. Les seves branques tenen un to vermellós i estan recoberts d'agullons.
Les seves fulles són compostes amb 5-7 folíols, d'1 a 3 cm, ovalats i dentats.
Les flors mesuren entre 2 i 4 cm. Acostumen a ser de color blanc, tot i que rarament tenen un color rosa pàl·lid. Apareixen solitàries o petits grups, sostingudes per pedicel·les llargs, sense pèls, glandulosos, formats per 5 pètals i 5 sèpals reflexos. Aquestes flors acostumen a caducar durant el període de fructificació. La floració té lloc entre els mesos maig i juliol.
Els fruits tenen forma ovalada i són de color vermell viu.

## Distribució i hàbitat

Es distribueix per la zona mediterrània meridional. Acostuma a créixer en zones de bardisses, alzinars i màquies.
A Catalunya la podem trobar a gairebé tot el territori, entre els 0 i els 1.600 metres d'altitud. Més rarament fins als 1.800 metres.

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 62-63. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2015-09-15. [Consulta: 25 gener 2016].
* ↑ «Herbari Virtual - Universitat de Valencia» (en castellà). [Consulta: 25 gener 2016].
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya» (en català). [Consulta: 25 gener 2016].
# Saint-Guen

Saint-Guen (en bretó Sant-Wenn) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 462 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 722 | 611 | 503 | 435 | 450 | 462 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Baptiste Le Fresne | |
| 2008- | Mickaël Dabet | |
# Saint-Hymetière

Saint-Hymetière és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Hymetière era de 74 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 14 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 44 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Hymetière el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 37 eren actives i 11 eren inactives. De les 37 persones actives 32 estaven ocupades (16 homes i 16 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 11 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Saint-Hymetière hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Hymetière a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Hymetière a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Saint-Huruge

Saint-Huruge és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 67 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Louis Truchot | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 36 | 46 | 44 | 43 | 43 | 50 | 67 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Rudolf Lippert

Rudolf Lippert (Leipzig, 29 d'octubre de 1900 - Bielefeld, 1 d'abril de 1945) fou un genet i militar alemany, vencedor d'una medalla olímpica.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Amsterdam, on va disputar dues proves del programa d'hípica. Destaca la desena posició aconseguida en el concurs complet individual. Vuit anys més tard, als Jocs de Berlín de 1936 tornà a disputar dues proves del programa d'hípica. Guanyà la medalla d'or en la prova del concurs complet per equips, mentre en la del concurs complet individual fou sisè. En ambdues proves va competir amb el cavall Fasan.
Militar de formació, durant la Segona Guerra Mundial va ser ascendit a Generalmajor de la 5a Divisió Panzer de la Wehrmacht. Va rebre diversos honors durant la Guerra, inclosa la Creu de Cavaller de la Creu de Ferro el 9 de juny de 1944, abans de morir en combat a Bielefeld l'abril de 1945.

## Bibliografia

* (alemany) Fellgiebel, Walther-Peer (2000). Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939-1945. Friedburg, Alemanya: Podzun-Pallas. ISBN 3-7909-0284-5
* (alemany) Scherzer, Veit (2007). Ritterkreuzträger 1939–1945 Die Inhaber des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939 von Heer, Luftwaffe, Kriegsmarine, Waffen-SS, Volkssturm sowie mit Deutschland verbündeter Streitkräfte nach den Unterlagen des Bundesarchives. Jena, Alemanya: Scherzers Miltaer-Verlag. ISBN 978-3-938845-17-2

## Referències

* ↑ «Olympedia – Rudolf Lippert». [Consulta: 25 novembre 2021].
* ↑ «Olympedia – Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». [Consulta: 25 novembre 2021].
# Roulotte Polar

Roulotte Polar és la segona maqueta del grup català Els Amics de les Arts. Fou publicada l'any 2007 per la discogràfica Pistatxo Records. L'EP es distribuí en format CD i gratuïtament en format digital a través de la descàrrega directa a la pàgina web oficial del grup, tal com succeí en la primera maqueta del grup Catalonautes.
La maqueta consta de cinc cançons escrites des de la distància car els membres del grup estaven repartits pel món. Actualment l'EP es pot comprar i descarregar gratuïtament a la pàgina oficial del grup.

## Llista de cançons

El disc el conformen cinc cançons:

## Referències

* ↑ Roulotte Polar a la pàgina web oficial.
# Salvadora Abella y Baroni

Salvadora Abella y Baroni (Espanya, s. XIX-XX) va ser una soprano i professora de cant espanyola. Va actuar a París, on es va educar, i Madrid, on va ser professora del Reial Conservatori Superior de Música.
Va cursar estudis de música i cant a París amb Madame Lagranje. Va viure diversos anys a la capital francesa, participant a diversos concerts, en col·laboració amb artistes com Fauré, Capoul, Ragaus i Tragó, donant a conèixer a la música de Wagner. La col·laboració amb Tragó va ser mercès de les audicions i concerts patrocinades per la reina Isabel II d'Espanya, a l'exili des de 1868. Dos concerts que esmenta Baltasar Saldoni van ser al teatre de l'Alhambra de Madrid (1878) i a la sala Herz de París, el darrer en col·laboració amb l'arpista Esmeralda Cervantes.
En tornar definitivament a Espanya, va entrar a formar part del professorat del Conservatori de Madrid, però també va continuar participant en concerts de nou amb Tragó i altres artistes com Bel i Mireski. Des de 1890 aproximadament es va dedicar a la docència, i el 1910 va presentar-se a les oposicions del conservatori per ocupar una de les places vacants, i el 28 de febrer de 1911 el Ministeri d'Instrucció Pública la va nomenar professora numerària de cant.

## Referències

* ↑ Guía oficial de España (en castellà). Madrid: Sucesores de Rivadeneyra, 1914, p. 716.
* 1 2 3 4 «Ministerio de Instrucción Pública y Bellas Artes - Reales Órdenes». Gaceta de Madrid, 03-03-1911, pàg. 606.
* 1 2 Sánchez Martínez, María Almudena. «Tragó y la evolución del repertorio pianístico en el último tercio del siglo XIX: de las fantasías sobre motivos de ópera a las obras de los grandes autores». A: Suárez García, José Ignacio (ed.). Música lírica y prensa en España (1868-1936): ópera, drama lírico y zarzuela (en castellà). Oviedo: Universidad de Oviedo, 2018, p. 308.
* ↑ Saldoni, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (en castellà). vol. 4. Madrid: Antonio Pérez Dubrull, 1881, p. 7.
* ↑ Ramírez Rodríguez, Carmen «Revisión biográfica del pianista, profesor y crítico musical José González de la Oliva (1858-1925)». Sinfonía Virtual. Revista de música i reflexión musical, 2020, pàg. 2.
# Salvador Íñiguez Martelo

Salvador Íñiguez Martelo (Cadis, abril de 1897 - Granada, 4 de setembre de 1936) fou un pastor evangèlic afusellat a les 05.30 del 4 de setembre de 1936. Va estar casat i va tenir sis fills.
Va estudiar en la comunitat Jesuíta de Granada entre 1913 i 1918. Proclamada la II República i amb això la llibertat d'expressió, va escriure dos llibres: "Per terres extremenyes" i "La veritat et farà lliure". En el primer narra les seves activitats evangelístiques a Santa Amalia, Miajadas, Ibahernando, Escorial, Robledillo, Herguijuela i La Conquista, de vegades acompanyat al piano per la seva dona. Va ser publicat el 1931 en diversos numeros de la revista "Espanya Evangèlica" setmanari protestant madrileny.
Des de 1929 a 1934, va ministrar com Pastor de l'Església Evangèlica Espanyola (IEE), en la coneguda com a Iglesia del Redentor, a Miajadas, Càceres, assumint el pastorejat principal al 1931, a la defunció d'Isaac Vega, fins a l'arribada del pastor estable Carlos Liñán Andueza.
Al gener del 1934, va passar a ser el Pastor de la congregació de l'Església Evangèlica Espanyola a Granada.
El 4 de setembre del 1936 va ser detingut i possat a la disposició del tribunal militar de Granada, que el va condemnar a mort per actes propogandistics de la "Revolución Roja".

## Referències

* ↑ Archivo Gomá. Documentos de la Guerra Civil. Vol. I (Julio-Diciembre 1936), p. 498. ISBN 978-84-00-07945-1.
* ↑ «Todas los nombres».
* ↑ «Protestantes.net».
* ↑ «Salvador Iñíguez Martelo, en el 75º aniversario de su asesinato en Granada».
* 1 2 3 Manuel de León de la Vega. Las Primeras Congregaciones Protestantes En La España Del Siglo XIX. Tomo II.
* ↑ «DocPlayer». docplayer.es p. 15. [Consulta: 16 març 2021].
# Rum Kalesi

Rumkale o Rum Kalesi (turc: Rumkale; àrab: قلعة الروم, Qalʿat ar-Rūm, ‘Castell dels Romans’), anomenat Ranculat pels croats, és una antiga fortalesa en el districte de Yavuzeli, a la província de Gaziantep, Turquia, situada a la riba dreta de l'Eufrates, al nord-nord-oest de Birecik, en una roca a la vora del riu Merziman en la confluència amb l'Eufrates. Avui dia només en queden unes restes i les ruïnes d'un convent armeni i d'una mesquita, tot de difícil accés.
Probablement correspon a la històrica vila de Shitamrat conquerida per Salmanasar III el 855 aC. Posteriorment fou anomenada Urima (en armeni Uremna, més tard Hromklay o Hromgla). Fou un bisbat armeni que va subsistir com a mínim fins al temps de Mateu d'Edessa. Segurament és el lloc anomenat Kala Romayta pels autors siríacs com Miquel el Sirià i Bar Hebraeus, i Rhomaion Koula pels romans d'Orient. El 1102 fou incorporada al comtat d'Edessa. L'esposa de Joscelí II d'Edessa la va cedir al patriarca armeni (1151) i el catolicós armeni Grigor III Pahlavuni s'hi va establir a petició dels armenis i dels francs del comtat (que des de 1145 tenia capital a Tell Bashir) i hi va residir fins al 1292; a la fortalesa residien cristian jacobites i armenis. El 1260 les forces d'Hulagu van creuar l'Eufrates per Rum Kalesi i altres llocs. El maig de 1280 fou atacada pel soldà Qalawun, però després de 5 dies de lluita se'n van retirar. El 1292 els mamelucs van fer una nova expedició i després de 33 dies la van conquerir el 29 de juny de 1292; fou saquejada i la població massacrada; el catolicós Stepanos IV de Romqla fou enviat a Damasc, on va morir el 1293; el patriarca següent, Grigor VII d'Anazarbe, es va instal·lar a Sis, capital del Regne d'Armènia Menor, que serà la seu del patriarcat fins al 1441. La fortalesa fou reconstruïda i rebatejada Kalat al-Muslimin. El 1373-1374 va quedar afectada per una inundació. El 1517 va passar als otomans i fou inclosa al pashalik d'Alep.

## Referències

* ↑ http://web.harran.edu.tr/tarih/tr/makaleler/sanliurfa-tarihi/ Arxivat 2016-10-28 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 625, 626 i 627.

### Enllaços externs

* Maxime Goepp, Benjamin Saintamon, Ranculat (Turquie): Comté d'Edesse.
* Rumkale, fotos Arxivat 2012-03-24 a Wayback Machine..
# Rumanová

Rumanová és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2021 tenia 821 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1156.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12-04-2022. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «História obce» (en eslovac). Obec Rumanová. [Consulta: 7 agost 2022].
# Round Maple

Round Maple és un llogaret del veïntat d'Edwardstone al districte de Babergh al comtat de Suffolk a Anglaterra. Compta amb quatre edificis protegits, incloent The Flushing, Seasons, Quicks Farmhouse, i Hathaway Cottage and Little Thatch.

## Referències

* ↑ Griffin, Hamish. «Power lines at Round Maple» (en anglès). Geograph. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ «The Flushing, Edwardstone, Suffolk». British Listed Buildings. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ «Seasons, Edwardstone, Suffolk» (en anglès). British Listed Buildings. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ «Quicks Farmhouse, Edwardstone - 1391365» (en anglès). Historic England. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ «Hathaway Cottage Little Thatch, Edwardstone - 1037315» (en anglès). Historic England. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Ròpal

Ròpal (en grec antic Ῥόπαλος) va ser, segons la mitologia grega, un fill de Festos, que era fill al seu torn d'Hèracles.
Va ser rei de Sició. Va regnar després de Zeuxip, que havia succeït Festos quan aquest, per un oracle, es va haver d'exiliar a Creta. El seu fill i successor va ser Hipòlit. Hipòlit va perdre el regne quan un exèrcit de Micenes a les ordres d'Agamèmnon va atacar la ciutat de Sició.
Hi havia una altra genealogia que deia que Ròpal era fill d'Hèracles i pare de Festos. Ròpal significa "maça", i aquesta era una de les armes preferides d'Hèracles.

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, II, 6, 7
* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 479. ISBN 9788496061972.
# Ròsis

Ròsis (en francès Rosis) és un municipi occità del Llenguadoc, de la regió d'Occitània, al departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Ròtula

«Ròtula» té aquests significats:
# Rètol de neó

Un rètol de neó, o simplement neó , és un rètol fet a partir d'un tub de neó fluorescent. Es fabrica a partir de la flexió d'un tub de vidre. Hi ha una artesania especialitzada per fer aquest tipus de tub.
Existeix també un sistema d'il·luminació per pantalla TFT retroiluminació amb tubs de neó.

## Història

La patent va ser presentada pel francès Georges Claude el 1910, després es va desenvolupar als Estats Units. Amb aquesta tècnica, la marca de comunicació d'una empresa es va poder fer lluminosa.
El rètol de neó pot ser d'il·luminació directa o indirecta. Pot ser fet a mida o estàndard.
El rètol de neó es compon d'un tub fluorescent de càtode fred, modelat, d'un nivell baix de consum (consum mitjà de 25 W per metre) i 100% reciclable a través de canals aprovats.

## Tipus de font d'energia

* Convertidors electrònics
* Transformadors ferromagnètics
Hi ha una paleta de quaranta colors disponibles, a part d'una vintena de tons de blanc, de 2300 K a 10500 K.
El rètol de neó és apreciat per arquitectes, dissenyadors d'il·luminació i publicistes, pel seu índex de reproducció cromàtica (CRI de representació de colors). També és possible arribar a qualsevol barreja de colors (variant :gradació, tipus de colors, intensitat, etc.).

## Color i brillantor del neó

Tot depèn de:
* La composició del gas a l'interior del tub.
* El color del cristall (o, de vegades el recobriment amb què s'acaba de pintar)
* L'aplicació del fòsfor pertinent.
El fòsfor s'utilitza quan els tubs estan plens d'una barreja de neó, argó i vapor de mercuri. Els fósfors es poden combinar. Hi ha també fòsfor de llum blanca.

## Vegeu també

* Rètol
* Tub de neó
* VFD

## Referències

* ↑ David Präkel. Lighting. AVA Publishing, 1 febrer 2007, p. 83–. ISBN 978-2-940373-03-1 [Consulta: 5 febrer 2012].

## Font

* la invenció del neó

## Enllaços externs

* Llums de neó al LED Museum Arxivat 2009-02-08 a Wayback Machine. (anglès)
# SEB Tartu GP

El SEB Tartu GP va ser una cursa ciclista que es disputava anualment a Tartu, a Estònia. Creada el 2002 amb el nom de Tartu Tänavasóit, també se l'ha conegut amb els noms de GP Ühispanga Tartu i SEB Eesti Ühispank Tartu GP. Va formar part de l'UCI Europa Tour del 2005 al 2012, any de la seva desaparició.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2002 | Jaan Kirsipuu | Janek Tombak | Oleg Grishkine |
| 2003 | Jaan Kirsipuu | Janek Tombak | Kazimierz Stafiej |
| 2004 | Mark Scanlon | Sławomir Kohut | Jimmy Engoulvent |
| 2005 | Tomas Vaitkus | Andrus Aug | Mikhail Timoshin |
| 2006 | Wojciech Pawlak | Allan Oras | Tomasz Kiendys |
| 2007 | Erki Pütsep | Caspar Austa | Janek Tombak |
| 2008 | Aleksejs Saramotins | Janek Tombak | Erki Pütsep |
| 2009 | Hannes Blank | Aleksejs Saramotins | Janek Tombak |
| 2010 | Tanel Kangert | Toms Skujiņš | Adrian Honkisz |
| 2011 | Jean-Eudes Demaret | Rene Mandri | Jonas Ljungblad |
| 2012 | Rene Mandri | Paul Voss | Zakkari Dempster |

## Notes

* ↑ Inicialment Blaž Furdi va quedar 2n de la cursa, però va ser desqualificat per un control positiu en substàncies prohibides

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès de 2001 a 2004 a sitiodeciclismo.net
* Palmarès de 2005 a 2008 a sitiodeciclismo.net
# Saint Andras

Saint Andras - St. Andrew's Major (anglès) és una vil·la i una parròquia del county borough de Bro Morgannwg, Gal·les entre Y Barri i Cardiff, al sud-est del país. El 1891 la vil·la tenia 1.149 habitants, però actualment és un petit poblet de menys de 150 residents.
La vil·la de Saint Andras té una església d'uns sis segles d'antiguitat, a més a més d'una escola primària. L'església està dedicada a Andreu apòstol. A principis del segle xix hi havia una casa de postes al costat de l'església, però el terratinent de la zona la va fer tancar perquè considerava que els seus treballadors es passaven el dia allà i no treballaven la terra (segons la història local). Actualment aquest edifici és una residència privada. No hi ha cap pub a la vil·la avui dia.

## Geografia

El subsòl de la parròquia és sec i ferm, molt adaptat per als cereals de tota classe. El substrat és calcari. El terreny és bastant elevat i muntanyós, i la plana anivellada cap al sud. De vegades pateix d'inundacions parcials pel desbordament d'un petit riuet, anomenat rierol de Dinas Powis, el qual travessa el poble del sud-est al sud, i desemboca al Canal de Bristol, entre les vil·les de Tregatwg i Sully.
A l'extrem est de la cara nord de l'església, paral·lel al presbiteri, hi ha una petita capella, antigament propietat i lloc d'enterrament d'una família respectable, anomenada Rowel, extingida fa molt temps, i de la família Bouville, els quals eren propietaris de bona part de la parròquia. Al terra d'aquesta capella hi ha una llosa amb una inscripció que marca el lloc d'enterrament d'una parella que va viure durant molts anys:
| « | Aquí jau el cos de John Gibbon James, enterrat el 14 d'agost del 1601. I Margaret Mathew, la seva dona, enterrada el 8 de gener del 1631. Ell va viure 99 anys, ella va viure 124 anys. | » |
S'ha dit que John Wesley va predicar des del púlpit.

## Referències

* ↑ http://www.standrewsweb.com/
# Safareig de Cal Rosich

El Safareig de Cal Rosich és una obra de Sant Martí de Tous (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Safareig de planta rectangular construït dins un petit pujol, actualment cobert de vegetació. De fet, des de fora només es pot apreciar l'entrada, composta per un arc rebaixat adovellat. Al seu interior, adossada al mur esquerre, roman la pica rectangular. El parament és de pedra seca. A la paret del fons hi ha la gravada la data 1933.

## Referències

* ↑ «Safareig de Cal Rosich». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2020].