OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laura (Laura a la ciutat dels sants)

Laura és un personatge de ficció, protagonista de les novel·les Laura a la ciutat dels sants (1931) i El somriure dels sants (1947), de Miquel Llor i Forcada.
Laura és nascuda a Barcelona a començaments del segle xx. Perdé la mare de molt petita i restà a mercè del pare, un pianista que acabà fent obscures feines de fotògraf; una germana d'aquest, Amèlia, vídua amb una filla (Maria) recollí a casa seua el germà i la neboda, cosa que facilità que aquesta tingués una bona educació. Quan morí el pare, Laura era ja inseparable de la seua cosina, amb qui destacà en moltes festes barcelonines, en una de les quals conegué Tomàs de Muntanyola, important propietari rural de Comarquinal: la coneixença menà a un casori ràpid, de manera que, tres mesos després de la primera trobada i al final d'un viatge de nuvis d'un mes de durada amb estades a Londres, París i Florència, la nova parella s'instal·là a la casa pairal dels Muntanyola, on Laura sofrí l'opressió de la que semblava eterna boira del país i la fredor i el menyspreu de Teresa, germana de Tomàs.
En un món que li resultava hostil, només troba la companyia agradable del nebot de mossèn Joan Serra, Pere Gifreda, un advocat de 27 anys, de qui Teresa havia estat sempre secretament enamorada: per això, aquesta, engelosida, esbombà les afinitats entre Laura i Pere, que esdevingueren l'escàndol de tot Comarquinal. Per a separar-los, Tomàs decretà unes vacances avançades a les Aulines, on ell anà cada setmana. Quan la meningitis matà la nena que tingué Laura, Tomàs s'allunyà encara més d'ella, tornà a sortir cada nit i sovintejà els viatges a Barcelona. Atiades per Teresa, augmentaren la maledicència i la tensió fins al punt que digué al seu germà que havia de triar entre ella i la muller. Laura, al límit de la resistència física i moral, abandonà la llar familiar i cercà la protecció de l'oncle Libori, un dels que més l'havien criticada, que intentà de seduir-la. Desesperada, volgué tornar al casal dels Muntanyola, però no hi fou admesa. Pere intentà acollir-la, però ella fugí i es refugià en un pensionat de religioses franceses.

## Referències

* ↑ Miquel Llor i Forcada, 1979. Laura a la ciutat dels sants. Barcelona: Edicions 62.
* 1 2 Faulí, Josep, 1995. Diccionari de catalans de ficció. Barcelona: Ed. La Campana. 192 pàgines. ISBN 8488791070. Pàgs. 93-94.

## Bibliografia

* Arnau, Carme, 1987. Marginats i integrats en la novel·la catalana (1925-1938). Barcelona: Edicions 62.
* Julià, Lluïsa, 1994. Laura a la ciutat dels sants, de Miquel Llor, Barcelona: Les Naus d'Empúries.

## Enllaços externs

* Guia de lectura Laura a la ciutat dels sants, de Miquel Llor a càrrec d'Enric Martín Arxivat 2016-01-17 a Wayback Machine.
* Laura a la ciutat dels sants a càrrec de la companyia Fènix Teatre - YouTube
* Arxiu de TVE Catalunya
Viccionari
# La Chapelle-Hareng

La Chapelle-Hareng és un municipi francès situat al departament de l'Eure i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 82 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Chapelle-Hareng era de 82 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 17 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 50 habitatges eren cases. Dels 32 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Chapelle-Hareng el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 46 persones, 32 eren actives i 14 eren inactives. De les 32 persones actives 30 estaven ocupades (21 homes i 9 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 14 persones inactives 8 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació de material elèctric.
L'any 2000 a La Chapelle-Hareng hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 228 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de La Chapelle-Hareng a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de La Chapelle-Hareng a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Zarlasht Halaimzai

Zarlasht Halaimzai (Afganistan, 1981) és una emprenedora afganesa, cofundadora i directora de la Refugee Trauma Initiative, una entitat que dona suport psicològic a les persones refugiades.
El 1992, quan tenia 11 anys, va marxar de Kabul amb la seva família després de la retirada de l'exèrcit americà. En veure una bomba esclatar a prop de casa seva, van decidir marxar. Eren quatre adults i sis nens, dels quals Zarlasht era la més gran, amb 10 anys. Caminant van arribar a l'Uzbekistan, on van viure quatre anys. El 1996 es van refugiar a Londres primer amb la seva mare i els seus dos germans, havien hagut de deixar la resta de la família, i va patir una llarga depressió, que duraria cinc anys. Van demanar asil com a refugiats i els van dur a un alberg per a famílies vulnerables.
Ha treballat en diverses iniciatives de suport als refugiats. Va decidir treballar a la frontera de Síria amb Turquia, ajudant ONG a facilitar l'accés a l'educació i el benestar dels refugiats. Va ser una de les primeres becàries de la Fundació Obama el 2018, patrocinat per Barack Obama. Forma part de la llista de la BBC de les 100 dones inspiradores de l'any 2021.

## Referències

* ↑ Nast, Condé. «“It’s A Devastation I Cannot Describe”: An Afghan Activist On Seeing Crisis Engulf Her Country» (en anglès britànic), 27-08-2021. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ Samarasekera, Udani «Zarlasht Halaimzai: striving to provide a better future for refugees» (en anglès). The Lancet, 398, 10317, 11-12-2021, pàg. 2143. DOI: 10.1016/S0140-6736(21)02739-2. ISSN: 0140-6736. PMID: 34895523.
* ↑ «Opinion | The United States’ fatal flaw in Afghanistan? Excluding Afghans.» (en anglès). Washington Post. ISSN: 0190-8286.
* ↑ «‘We tried to be joyful enough to deserve our new lives’: What it’s really like to be a refugee in Britain» (en anglès), 20-07-2021. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ Halaimzai, Zarlasht. «Ser refugiada afgana en Europa: la promesa imposible de una nueva vida» (en castellà), 22-08-2021. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ GroundBreakers. «Zarlasht Halaimzai: Portrait of a GroundBreaker» (en anglès), 26-11-2018. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Zarlasht» (en anglès britànic). Arxivat de l'original el 2022-02-01. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «BBC 100 Women 2021: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 07-12-2021.
# Laura Díaz Román

Laura Díaz Román (Madrid, 15 de setembre de 1959) és una advocada y política espanyola, diputada a l'Assemblea de Madrid.
Nascuda el 15 de setembre de 1959 a Madrid, és llicenciada en dret i advocada en exercici del Col·legi d'Advocats de Madrid des de 1986. Especialitzada en urbanisme i medi ambient, ha ofert assessorament legal a associacions ecologistes i ciutadanes.
Va ser inclosa com a candidata al lloc 24 de la llista de Podem per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid del 24 de maig de 2015 encapçalada per José Manuel López, i va ser escollida diputada de la desena legislatura del parlament regional.
El dia de constitució de la cambra va ser triada membre de la Taula de l'Assemblea, com a vicepresidenta tercera d'aquesta. També ha exercit de portaveu adjunta del Grup Parlamentari Podem en la comissió parlamentària de Transports, Habitatge i Infraestructures.
Va ser substituïda a la Mesa de l'Assemblea per Miguel Ongil el 15 de novembre de 2018.

## Referències

* 1 2 «Ilma. Sra. D.ª Laura Díaz Román». Assemblea de Madrid. Arxivat de l'original el 2018-09-16. [Consulta: 2 novembre 2018].
* 1 2 Villalba, Enrique «Laura Díaz Román (Podemos): "Metro es una empresa muy opaca, hay cosas que no se quieren enseñar"». Madridiario, 28-11-2016.
* 1 2 A.B. «PP y Ciudadanos dirigen la Mesa de la Asamblea de Madrid». El Boletín, 09-06-2015.
* ↑ «Elecciones a la Asamblea de Madrid 2015. Publicación de Candidaturas. Fase proclamación». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 99, 28-04-2015. Arxivat de l'original el 2015-06-13. ISSN: 1989-4791 [Consulta: 2 novembre 2018].
* ↑ «La exconsejera del PP Paloma Adrados, nueva presidenta de la Asamblea de Madrid». RTVE, 09-06-2015.
* ↑ «Miguel Ongil, elegido por la Asamblea como vicepresidente tercero de la Cámara» (en castellà). europapress.es, 15-11-2018.
# Let Freedom Ring

Let Freedom Ring és un western sepiaton de 1939 dirigit per Jack Conway, protagonitzat per Nelson Eddy i Virginia Bruce.

## Argument

Quan el ferrocarril avança cap a l'oest, l'agent Jim Knox tria maneres ràpides d'obtenir la terra que necessita, ajudat pel seu ferotge tinent irlandès Mulligan. Tothom espera que l'advocat Steve Logan l'aturarà, però ell opta per una aliança, fins i tot amb el rebuig de la seva estimada. Només un bon amic troba la veritat i l'ajudarà a fer aquest doble paper per recuperar la llibertat i la dignitat.

## Repartiment

* Nelson Eddy com Steve Logan
* Virginia Bruce com Maggie Adams
* Victor McLaglen com Chris Mulligan
* Lionel Barrymore com Thomas Logan
* Edward Arnold com Jim Knox
* Guy Kibbee com David Bronson
* Charles Butterworth com 'Mackerel'
* H. B. Warner com Rutledge
* Raymond Walburn com Underwood
* Trevor Bardette com Gagan
* George 'Gabby' Hayes com 'Pop' Wilkie
* Louis Jean Heydt com Ned Wilkie
* Sarah Padden com 'Ma' Logan
* Eddie Dunn com 'Curly'
* Billy Bevan com Cockney
* Lionel Royce com alemany
* Luis Alberni com Tony
* Emory Parnell com Axel

## Recepció

The New York Times va dir que la pel·lícula era una "cosa dramàtica amb sons" amb "vigor, bona caracterització i, afortunadament, el cant del Sr. Eddy".

## Títol alternatiu

La pel·lícula va patir dos canvis de títol durant la producció. Originalment s'havia de titular "Song of the West" i després es va canviar a "Song of the Plains".

## Referències

* ↑ F. S. «THE SCREEN». New York Times, Mar 10, 1939.
* ↑ Castanza, Philip. The Films of Jeanette MacDonald and Nelson Eddy. Citadel Press, Secaucus, NJ 1978
# Let's encrypt

Let's Encrypt és una autoritat de certificació gratuïta, automatitzada i oberta (certificate authority CA), que opera en benefici públic. És un servei proporcionat pel Grup de Recerca de Seguretat d'Internet (ISRG). Ofereixen certificats digitals per a activar HTTPS (SSL / TLS) en els llocs web, de franc i fàcils d'usar. L'objectiu de Let's Encrypt és crear una web més segura i respectuosa amb la privacitat.

## Referències

* ↑ Encrypt all the webpages: Let’s Encrypt to offer wildcard certificates for free
* ↑ «Let's Encrypt». [Consulta: 15 febrer 2017].

## Vegeu també

* X.509, estàndard per a infraestructura de clau pública
* Fundació Mozilla
* Nginx, servidor web
# Let Me Out

«Let Me Out» és una cançó de la banda virtual de rock alternatiu Gorillaz, amb la col·laboració dels cantants estatunidencs Pusha T i Mavis Staples. Fou llançada el 6 d'abril de 2017 com a cinquè senzill del cinquè àlbum de la banda, Humanz.
A l'època quan concebien aquest àlbum, Albarn va compondre la lletra de la cançó un dia quan viatjava en tren. El raper Pusha T va col·laborar escrivint la tornada després d'una trobada amb Albarn i Jamie Hewlett, l'altre membre de Gorillaz, a Londres. La cançó aborda temes polítics, específicament la investidura de Donald Trump. La cantant de música gospel Mavis Staples va col·laborar a la versió final.

## Llista de cançons

Descàrrega digital
* «Let Me Out» – 2:56

## Crèdits
### Gorillaz

* Damon Albarn – cantant, sintetitzador
* Jamie Hewlett – artwork, disseny de personatges, direcció vídeo
* Remi Kabaka Jr. – programació bateria

### Músics addicionals

* Pusha T – cantant
* Mavis Staples – cantant
* The Twilite Tone – sintetitzador, veus addicionals
* John Davis – enginyeria masterització, enginyeria
* Jonathan Lackey – assistència
* Alex Baez – assistència
* Samuel Egglenton – assistència
* Stephen Sedgwick – enginyeria
* Paul Bailey – enginyeria addicional
* The Humanz (Rasul A-Salaam, Starr Busby, Drea D'Nur, Giovanni James, Marcus Anthony Johnson, Janelle Kroll, Brandon Markell-Holmes, Imani Vonshà) – veus addicionals

## Referències

* ↑ Phillips, Amy; Wicks, Amanda. «Gorillaz, Mavis Staples, Pusha T Team on New Song “Let Me Out”» (en anglès). Pitchfork, 06-04-2017. [Consulta: 6 agost 2017].
# Zosterop d'Aldabra

El zosterop d'Aldabra (Zosterops aldabrensis) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de l'illa d'Aldabra, a les Seychelles sud-occidentals.

## Taxonomia

Ha estat considerat una subespècie de Zosterops maderaspatanus. Actualment és considerada una espècie germana.

## Referències

* ↑ SC Cox, RP Prys-Jones, JC Habel, BA Amakobe i JJ Day. 2014. Niche divergence promotes rapid diversification of East African sky island white-eyes (Aves: Zosteropidae). Molecular Ecology 23(16): 4103–4118. doi: 10.1111/mec.12840.
# Zosterop cellut

El zosterop cellut (Heleia superciliaris) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).
Habita boscos de les muntanyes de les illes de Sumbawa i Flores (Indonèsia), a les Petites de la Sonda occidentals.

## Referències

* ↑ «Zosterop cellut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Д

Д, д (en cursiva: Д, д) és una lletra de l'alfabet ciríl·lic, cinquena a l'alfabet belarús i rus i sisena a l'alfabet ucraïnès. També present als alfabets búlgar i macedoni. Prové de la lletra de l'alfabet grec: Δ. La major diferència gràfica amb la seva equivalent grega rau en les dues potes de sota que hi ha als extrems inferiors. Representa el so de la plosiva dental sonora /d/. En rus també pot representar la plosiva dental sorda /t/ al final d'una síl·laba: com en la paraula гоpoд [górat] (ciutat). A l'escriptura a mà la Д (majúscula) sol escriure's similar a la D llatina. El motiu rau en el fet que la versió de motlle no sembla confortable per ser escrita ràpidament. Del mateix mode, la д (minúscula) sol ser escrita a mà com la g i s'uneix a la següent lletra per la seva cua. En canvi, a l'escriptura tipogràfica cursiva, la minúscula s'assembla més a la d minúscula llatina: Д, д. A l'antiguitat, al sistema numeral ciríl·lic, aquesta lletra tenia el valor numèric 4.

## Taula de codis

    Codificació de caràctersTipusDecimalHexadecimalOctalBinari Unicode Majúscula104404140020240000 0100 0001 0100 Minúscula107604340020640000 0100 0011 0100 ISO 8859-5 Majúscula180B42641011 0100 Minúscula212D43241101 0100 KOI 8 Majúscula228E43441110 0100 Minúscula196C43041100 0100 Windows 1251 Majúscula196C43041100 0100 Minúscula228E43441110 0100
# Й

Й, й (en cursiva: Й, й) és l'onzena lletra dels alfabets rus i belarús. S'anomena и-краткое [i-kràtkaie] (i-breu). Representa una semivocal, equivalent en rus a la I semivocàlica catalana: llei, boicot, aire. En rus, a més, és un marcador de paraules masculines: тpaмвaй, мyзeй (tramvia, museu).

## Taula de codis

    Codificació de caràctersTipoDecimalHexadecimalOctalBinari UnicodeMajúscula104904190020310000 0100 0001 1001 Minúscula108104390020710000 0100 0011 1001 ISO 8859-5Majúscula185B92711011 1001 Minúscula217D93311101 1001 KOI 8Majúscula234EA3521110 1010 Minúscula202CA3121100 1010 Windows 1251Majúscula201C93111100 1001 Minúscula233E93511110 1001
# Leyton House

Leyton House Racing va ser un constructor de cotxes de competició britànic que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
L'equip va ser fundat per Akira Akagi i tenia la seu a Bicester, Anglaterra.
Va debutar a la F1 a la temporada 1990 a la prova inicial, el GP dels Estats Units, disputant trenta-dues curses (totes amb dos monoplaces) entre la temporada 1990 i la 1991 aconseguint una segona posició com millor classificació en una cursa i assolint un total de vuit punts pel mundial de constructors.

## Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 32 (0) | 0 | 1 | 0 | 0 | 8 |

## Enllaços externs

* Web oficial de la F1
* Leyton House Racing a l'Enciclopèdia dels Grans Premis
# Les Artigues-de-Lussac

Les Artigues-de-Lussac és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 565 | 609 | 683 | 893 | 895 | 972 | 1.019 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Pierre Quet | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Landrada

Landrada és el nom dels següents personatges:
* Landrada de Munsterbilzen o santa Landrada († 690), fundadora de l'abadia de Munsterbilzen
* Landrada d'Hesbaye, robertiana del segle viii, mare de Chrodegang de Metz (sant Chrodegang)
* Landrada, filla de Carles Martell i germana d'Auda de França.
# Landrada de Munsterbilzen

Landrada de Munsterbilzen (Austràsia?, s. VII - Munsterbilzen, Bilzen, Bèlgica, ca. 690), fou una dama franca, suposada fundador de l'abadia de Munsterbilzen a Bèlgica. És venerada com a santa per l'Església Catòlica. La seva festivitat és el 8 de juliol.

## Origen familiar

Procedia d'una família noble. Segons la Vita S. Landradae redactada per Teodor o Teodoric de Sint-Truiden (+ 1107), era descendent de Pipí de Landen i de sant Arnulf, bisbe de Metz. Tenint en compte que va morir el 690, no pot ser més que filla d'Ansegisel († 648/680) i de santa Begga († 693). El problema d'aquesta identificació és que la biografia insisteix en el fet que Landrada era filla única dels seus pares, però Ansegisel i Begga tenien almenys un altre fill, Pipí d'Héristal. Probablement, Teodoric de Sint-Truiden va confondre Santa Landrada amb una dona homònima, posterior en mig segle, i que passa per ser filla de Carles Martell. L'existència d'una altra Landrada dos generacions anteriors al si dels Arnulfians o dels Pipínides sembla improbable. En canvi l'onomàstica suggereix un lligam als primers Robertians, família a la qual pertany el seu protector sant Lambert de Maastricht.

## Biografia

Va decidir consagrar la seva virginitat a Déu i després d'haver refusat un bon partit en matrimoni, va anar a Munsterbilzen (Belisia Monasterii), a l'Hesbaye, on va viure en la solitud i la pietat. Hi va edificar una església, que Lambert de Lieja va consagrar, i va fundar una comunitat religiosa amb altres dones, entre les quals Amalberga de Temse, després canonitzada.
Sant Lambert va continuar essent el protector del nou monestir. El 690, sentint-se greument malalta, Landrada va cridar al seu capçal del llit Lambert, però va morir i fou enterrada abans de l'arribada del bisbe.
Segons la llegenda Sant Lambert va voler portar el cos de la seva protegida a Wintershoven, al costat del de Sant Landoald. Com que els habitants de Munsterbilzen l'havien tret de la tomba per evitar-ho (un 8 de juliol), va ser impossible portar el cos de la santa, i Sant Lambert va acceptar que el cos es quedara a l'església de Munsterbilzen.
El 980, les seves relíquies foren traslladades a l'abadia de Sint-Baafs (Saint-Bavon) de Gant.

## Notes i referències

* 1 2 . Sant Lambert, bisbe Arxivat 2011-08-23 a Wayback Machine.
* ↑ Settipani, PreCapetiens, pàg. 152, note 68
* ↑ Sobre aquesta Landrada, vegeu Auda de França.
* ↑ Landrada

## Vegeu també

* Dones a la dinastia merovíngia
# Les Diablerets

Les Diablerets és un poble i estació d'esquí del municipi d'Ormont-Dessus al cantó de Vaud, Suïssa.
El poble es troba a una altitud de 1.200 metres al costat nord del massís dels Diablerets (3210 m) als Alps suïssos. S'hi pot arribar amb tren (Chemin de fer Aigle-Sepey-Diablerets) o per la carretera d'Aigle a Gstaad. El Coll del Pillon (1546 m) a l'est dona accés a la regió de l'Oberland bernès on es troba l'estació del telefèric de Glacier 3000.
L'estació té una escola d'esquí, hotels i un petit centre. Les Diablerets és conegut per la seva arquitectura tradicional de muntanya.
Les Diablerets és la seu anual del Festival Internacional de Films Alpins Les Diablerets d'ençà 1969.

## Esquí

Les Diablerets té tres àrees d'esquí principals:
Glacier 3000 amb pistes de nivell principiant i intermedi a la Glacera de Tsanfleuron, amb pistes més difícils com Martisburg baixant de la glacera, o la Combe d'Audon que passa al costat del cim de l'Oldehorn (3122m) i baixa cap a la vall a Reusch.
El sector d'Isenau és conegut per pistes solejades i amples per a principiants, així com una pista llarga avall cap al Coll del Pillon - la primera estació del telefèric de Glacier 3000.
L'àrea de Meilleret és troba als pendents al sud-est del poble i connecta amb l'extensa zona d'esquí Villars/Gryon/Diablerets. Meilleret té la pista de trineu més llarga d'Europa. Les pistes de Meilleret fan part de competicions d'esquí alpí com la dels Jocs Olímpics d'Hivern de la Joventut de 2020.

## Referències

* ↑ Bex (Suisse), Villars-Gryon – Les Diablerets –. «Villars-Gryon-Les Diablerets-Bex» (en francès). [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «Festival du Film des Diablerets, Montagneexploits-environnement Les Diablerets, Switzerland». International Alliance for Mountain Film. Arxivat de l'original el 19 maig 2014. [Consulta: 13 febrer 2014].
# Lepus microtis

Lepus microtis és una espècie de mamífer de la família dels lepòrids que viu a Algèria, Botswana, Burundi, el Txad, República Democràtica del Congo, Etiòpia, Gàmbia, Guinea, Guinea Bissau, Kenya, Líbia, Mali, Mauritània, Marroc, Namíbia, el Níger, Ruanda, el Senegal, Sierra Leona, Sud-àfrica, el Sudan, Tanzània, Tunísia, Uganda i Zàmbia.

## Referències

* Lagomorph Specialist Group 1996. Lepus microtis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consultat el 6 de maig del 2008.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Lepus fagani

Lepus fagani és una espècie de llebre de la família dels lepòrids que viu a Etiòpia i Kenya.

## Referències

* Lagomorph Specialist Group 1996. Lepus fagani. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consultat el 6 de maig del 2008.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Lepus (desambiguació)

«Lepus» té aquests significats:
* Astronomia: nom llatí de la constel·lació de la llebre, Llebre (constel·lació)
* Taxonomia: gènere de les llebres
Viccionari