OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xec

* Per a altres significats, vegeu «Xec (escacs)».
Un xec és un títol valor en el qual la persona que és autoritzada per extreure diners d'un compte (per exemple, el titular), estén a una altra persona una autorització per retirar una determinada quantitat de diners del seu compte, prescindint de la presència del titular del compte bancari.
Jurídicament el xec és un títol valor a l'ordre o al portador i abstracte en virtut del qual una persona, anomenada lliurador, ordena incondicionalment a una institució de crèdit que lliuri el pagament a la vista d'una suma de diners determinada a favor d'una tercera persona anomenada beneficiari.

## Figures

* Lliurador: És la persona que expedeix el xec. El xéc és una ordre de pagament feta per una persona contra una altra, prèvia provisió de fons.
* Lliurat: És la persona obligada a fer el pagament, i necessàriament ha de ser una entitat financera.
* Tenidor: És la persona que té dret a exigir que el xec es faci efectiu.
Les figures del lliurador i tenidor poden coincidir en la mateixa persona.

## Formes de lliurament

* Al portador: Qualsevol persona, pel sol fet de posseir físicament el xec, es converteix en el seu tenidor, i per tant, pot presentar-lo al cobrament.
* Nominatiu: Quan en el xec es designa com a beneficiari una persona concreta.
* A l'ordre: És el mateix cas que l'anterior, però especificat amb "Pagueu per aquest xec a l'ordre de".
* No a l'ordre: Els xecs nominatius, o a l'ordre, són transmissibles per endós. La inclusió de la clàusula "No a l'ordre" en l'apartat destinat al beneficiari impedeix que aquest es pugui endossar, i per tant, es converteix en l'únic tenidor possible.
Qualsevol xec emès sense indicació de beneficiari es considerarà al portador, encara que no porti aquesta menció especificada. També es pot considerar al portador el xec que porti el nom d'un beneficiari, seguit de la menció "o al portador" (o equivalent. És per aquest motiu que se sol invalidar l'espai sobrant a la dreta del beneficiari, si el lliurador vol evitar, per qüestions de seguretat, que el xec es pugui convertir en xec "al portador".

## Requisits legals

Un xec ha de tenir:
* La denominació de xec inserida en el context del títol, expressada en el mateix idioma en què ha estat redactat aquest.
* El mandat pur i simple de pagar una suma determinada en una moneda de curs legal.
* Nom del lliurat, que necessàriament ha de ser un banc
* Lloc de pagament
* Data i lloc de l'expedició.
* Firma del lliurador.

## Referències

* ↑ LLei 19/1986 de 16 de juliol, Canviària i del xec
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Calvet, Caterina. Manual bàsic de Banca. Sabadell: Edicions Comercials, 1999 [Consulta: 25 agost 2013].
* ↑ Article 189 de la Llei Canviària>
Viccionari
# Benny Schepmans

Benny Schepmans (Wijer, Nieuwerkerken, 19 de desembre de 1953) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1974 i 1984. De la seva carrera destaquen una victòria d'etapa al Tour del Mediterrani i una a la Volta a Suïssa.

## Palmarès

* 1974
** 1r a la Seraing-Aix-Seraing
* 1975
** 1r al GP Stadt-Sint-Niklaas
* 1977
** 1r a Willebroek
* 1978
** 1r a Mechelen
* 1979
** Vencedor d'una etapa al Tour del Mediterrani
* 1980
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
** 1r a Wavre
* 1981
** 1r a Wavre

### Resultats al Tour de França

* 1977. Abandona (10a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1981. 97è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1977. 38è de la classificació general
* 1978. 51è de la classificació general
* 1982. 63è de la classificació general. Classificació dels esprints.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nlt
# Cera de carnauba

La cera de Carnauba, també anomenada cera del Brasil i cera de palmera, és una cera que s'obté de la palmera Copernicia prunifera, nativa del nord-est del Brasil als estats brasilers de Piauí, Ceará, i Rio Grande do Norte. Es coneix com la reina de les ceres La cera s'obté collint les fulles i donant-lps cops per treure'n la cera, que posteriorment es refina.

## Composició

Els principals components són èsters alifàtics (40%), dièsters d'àcid 4-hidroxicinàmic (21%), àcids ω-hidroxicarboxílics (13%), i alcohols d'àcids grassos (12%).

## Usos

Es fa servir en ceres per la indústria de l'automòbil, enllustrat de calçat, productes alimentaris i ceres per a mobles especialment mesclada amb cera d'abella i trementina. També es fa servir per fabricar paper i en les taules de surf combinada amb oli de coco. És hipoal·lergènica i emol·lient i per això apareix en cosmètics. També en pipes fetes de bruc.
En alimentació es fa servir en productes de flequers, xiclets, sucs de fruites i altres.
També es fa servir en farmàcia com cobertura de medicaments.
El 1890, Charles Tainter patentà l'ús de la cera de carnauba en cilindres del fonògraf
En electrònica es fa servir en forma d'aerosol per a semiconductors i en explosius.

## Característiques

* Nombre E de la Unió Europa: E903.
* Punt de fusió: 82-86 °C un dels més alts entre les ceres naturals.
* Densitat 0,97
* Pràcticament insoluble en aigua i etanol, soluble en calent en acetat d'etil i xilè.

## Referències

* ↑ Steinle, J. Vernon «Carnauba wax: an expedition to its source». Industrial & Engineering Chemistry, 28, 9, setembre 1936, pàg. 1004–1008. DOI: 10.1021/ie50321a003.
* ↑ Parish, Edward J.; Terrence L. Boos; Shengrong Li. «The Chemistry of Waxes and Sterols». A: Casimir C. Akoh, David B. Min.. Food lipids: chemistry, nutrition, and biochemistry. 2a edició. Nova York: M. Dekker, 2002, p. 103. ISBN 0824707494.
* ↑ Uwe Wolfmeier,Hans Schmidt, Franz-Leo Heinrichs, Georg Michalczyk, Wolfgang Payer,Wolfram Dietsche, Klaus Boehlke, Gerd Hohner, Josef Wildgruber "Waxes" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry, Wiley-VCH, Weinheim, 2002. doi:10.1002/14356007.a28_103

## Enllaços externs

* Botanical description Arxivat 2006-05-12 a Wayback Machine. - de Mildred E. Mathias Botanical Garden
* GE Chaplin Inc - Custom Manufacturer of Carnauba compounds
* Carnauba wax data sheet Arxivat 2017-08-07 a Wayback Machine. - de la FAO
Viccionari
# Josep Maria Andreu i Forns

Josep Maria Andreu i Forns (Barcelona, 27 de novembre de 1920 - 21 de març de 2014) va ser un poeta català i reconegut autor de lletres de cançons lligat a la Nova Cançó i a la cançó en català posterior, un dels seus autors fonamentals en col·laboració amb el músic Lleó Borrell i Gambús.
Els seus reculls poètics van aconseguir el premi Carles Riba el 1959. Va adaptar més de 300 lletres de cançons de l'anglès, francès, italià i castellà, i n'ha escrites d'originals, les quals, musicades per Lleó Borrell i Gambús, han estat premiades; altres han obtingut molta acceptació, com Se'n va anar, Premi del Festival de la Cançó Mediterrània el 1963 cantada per Raimon.
També són seus els textos dels temes Et portaré una rosa, interpretada per Josep Carreras el 1987 i Somnis i records interpretada per Montserrat Caballé el 1992. El 2006 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Obres

* Per entrar en el regne (1957)
* Intento el poema (1960)
* Poemes i cançons (1957-1992) (1993)

## Bibliografia

* Pujadó, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril de 2000. ISBN 84-412-0467-5. planes 310 a 312.

## Referències

* ↑ Mor Josep Maria Andreu, lletrista i poeta - Revista Enderrock
* ↑ El poeta del vinil - El Punt-Avui
* ↑ «Josep Maria Andreu: La poesia feta cançó per Miquel Pujadó». Arxivat de l'original el 2014-03-23. [Consulta: 25 gener 2013].
* ↑ SGAE: Trobada amb Josep Maria Andreu

## Enllaços externs

* «Josep Maria Andreu i Forns». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
# Turó de les Creus

El Turó de les Creus (en lituà Kryžių kalnas (?·pàg.)) és un lloc de pelegrinatge situat a uns 12 km al nord de la ciutat lituana de Šiauliai. L'origen precís de la pràctica de col·locar creus sobre el turó no és clar, però es creu que les primeres creus foren col·locades en el castre de Jurgaičiai o Domantai després de la Revolta de novembre. Generacions després, els pelegrins catòlics no només han dut fins al turó creus, sinó també crucifixos gegants, talles de fusta de patriotes lituans, estàtues de la Verge Maria i cententas d'efígies i rosaris. El nombre exacte de creus és desconegut, però algunes estimacions el situen entre 55.000 el 1990 i 100.000 el 2006.

## Referències

* ↑ Semaška, Algimantas. Kelionių vadovas po Lietuvą: 1000 lankytinų vietovių norintiems geriau pažinti gimtąjį kraštą (en lituà). 4a. Vilnius: Algimantas, 2006, p. 339. ISBN 9986-509-90-4.
* ↑ «Kryžių skaičius» (en lituà). Lithuanian Millennium of Cultural Heritage Virtual Tour. [Consulta: 6 maig 2007].
* ↑ Tour to The Hill of Crosses Near Šiauliai Arxivat 2009-04-17 a Wayback Machine. (en anglès)

## Enllaços externs

* KryziuKalnas.lt (lituà)
* Hill of Crosses Lithuania (anglès)
* Parlament de Joan Pau II (anglès)
* HillofCrosses.com Arxivat 2012-10-17 a Wayback Machine. (anglès)
# Monarca de Mussau

El monarca de Mussau (Symposiachrus menckei) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Mussau, al grup de St. Matthias, de la zona septentrional de l'arxipèlag de Bismarck.

## Referències

* ↑ «Monarca de Mussau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Teorema de Rashevsky–Chow

En geometria sub-riemanniana, el teorema de Rashevsky–Chow (també conegut com teorema de Chow) afirma que dos punts qualssevol d'una varietat sub-riemanniana connexa, juntament amb una distribució generada a partir de claudàtors, estan connectats per un camí horitzontal dins de la varietat. Du el nom de Petr Constantinovitx Rashevsky, que el va demostrar l'any 1938 i de Wei-Liang Chow que ho va fer també, independentment, l'any 1939.
El teorema es pot expressar en diferents afirmacions equivalents, una de les quals diu que la topologia induïda per la mètrica de Carnot–Carathéodory és equivalent a la topologia intrínseca (localment euclidiana) de la varietat. Una afirmació més forta que implica el teorema és el teorema de bola-caixa (ball-box theorem en anglès). Vegeu, per exemple, Montgomery (2006) i Gromov (1996).
De vegades s'utilitza el terme teorema de Chow per fer referència al següent corol·lari: sigui $M$ una varietat connexa i $\Delta$ una distribució infinitament diferenciable en $M$, llavors si l'àlgebra de Lie de $\Delta$ cobreix tot l'espai tangent de la varietat (és a dir, si ${\text{Lie}}^{(\infty )}(\Delta )=TM$), llavors, per a qualsevol punt $x_{0}\in M$, l'òrbita és tota la varietat (és a dir, ${\mathcal {O}}(x_{0},\Delta )=M$).

## Vegeu també

* Òrbita (teoria de control)

## Referències

* ↑ Bullo, Francesco; Lewis, Andrew D. Geometric Control of Mechanical Systems (en anglès). Nova York: Springer, 2005, p. 110. ISBN 978-1-4899-7276-7.

## Bibliografia

* Chow, W.L. «Über Systeme von linearen partiellen Differentialgleichungen erster Ordnung». Mathematische Annalen, 117, 1939, p. 98–105. DOI: 10.1007/bf01450011.
* Gromov, M. [27 setembre 2011]. «Carnot-Carathéodory spaces seen from within». A: A. Bellaiche. Proc. Journées nonholonomes: géométrie sous-riemannienne, théorie du contrôle, robotique, Paris, France, June 30--July 1, 1992.. 144. Birkhäuser, Basel, 1996, p. 79–323.
* Montgomery, R. A tour of sub-Riemannian geometries: their geodesics and applications. American Mathematical Society, 2006. ISBN 978-0821841655.
* Rashevskii, P.K. «About connecting two points of complete non-holonomic space by admissible curve (in Russian)». Uch. Zapiski ped. inst. Libknexta, 2, 1938, p. 83–94.
# Conspiració de Cellamare

La conspiració de Cellamare és un complot del 1718 per eliminar la regència de Felip III d'Orleans a França. Deriva el seu nom d'Antonio del Giudice, príncep de Cellamare, ambaixador a França del rei Felip V d'Espanya.
Anne-Louise Bénédicte de Bourbon-Condé, esposa de Lluís August de Borbó, fill bastard legitimat de Lluís XIV, va intrigar contra el regent, quan el seu marit havia rebutjat qualsevol paper polític. Ella va entrar en correspondència amb el primer ministre de Felip V, el cardenal italià Julio Alberoni.
Amb el suport de l'ambaixador del rei d'Espanya, el complot es va forjar molt aviat en l'entorn de la duquessa, on trobem una de les seves donzelles, la Marguerite de Launay, baronessa de Staal, que ha deixat unes memòries interessants, el cardenal de Polignac, el duc de Richelieu, i altres personatges menys importants. El pla era treure el Regent, per assignar la regència de Felip V, que es reuniria els Estats Generals de França. El rendiment era tan deficient com el disseny: els conspiradors van fer transcriure a Jean Buvat, escrivent a la biblioteca del rei, documents incriminatoris que volien enviar a Alberoni, i aquesta, terroritzada, es va afanyar a dir tot a Dubois. L'abat retornar les seves còpies i va ordenar que l'informés cada dia.
L'abat Dubois va deixar sortir els despatxos, confiats a un jove sacerdot espanyol, que fou detingut a Poitiers el 5 de desembre de 1718. El 9 de desembre, el regent va fer detenir tots aquells que, directament o indirectament van participar en la conspiració: el príncep de Cellamare, que va ser expulsat immediatament, el duc de Maine, enviat a la fortalesa de Doullens, la duquessa exiliada a Dijon, el duc de Richelieu a la Bastilla, etc. Tots van obtenir el seu perdó després d'uns mesos i ningú va ser enviat al patíbul.
Per iniciativa de l'abat Guillaume Dubois, Secretari d'Estat d'Afers Exteriors, França va formar la Quàdruple Aliança amb el Gran Bretanya, la república de les Set Províncies Unides i el Sacre Imperi Romano Germànic, per contrarestar les pretensions de Felip V, net de Lluís XIV de França, que somiava amb la corona de França, tot i la renúncia obtinguda sota els tractat d'Utrecht, a la mort de Lluís XV.
El 9 de gener de 1719, França va aprofitar l'oportunitat per a declarar la guerra a Espanya, com Anglaterra havia fet el 27 de desembre.

## Referències

* ↑ (castellà) Alfred Baudrillart, Felipe V y la corte de Francia: Felipe V y Luis XIV, v.1 p.523
# Xed...y

Xed...y és la part del nom que es pot llegir al registre 4.25 del Papir de Torí d'un dels faraons de la dinastia IX, que va governar c. 2120-2110 aC. No figura en la Llista d'Abidos ni en la Llista de Saqqara. Tampoc l'esmenten Juli Africà ni Eusebi de Cesarea. Fora del seu nom no se sap res més d'aquest faraó, excepte que va residir a Harakleòpolis. Alguns especialistes consideren que podria ser un governant de la dinastia X.

## Titulatura

| Titulatura | Jeroglífic | Transliteració (transcripció) - traducció - (referències) |
| Nom de Nesut-Bity: | šd...y (Shed...y) Shed...y (Papir de Torí n. 4.25) |

## Referències

* ↑ Cimmino, Franco - dizionario delle dinastie faraoniche, p. 469

## Bibliografia

* Cimmino, Franco - Dizionario delle dinastie faraoniche - Bompiani, Milano 2003 - ISBN 88-452-5531-X
* Gardiner, Alan - La civiltà egizia - Oxford University Press 1961 (Einaudi, Torino 1997) - ISBN 88-06-13913-4
* Hayes, W.C. - Il Medio Regno in Egitto: dall'ascesa dei sovrani di Herakleopolis alla morte di Ammenemes III - Storia antica del Medio Oriente 1,4 parte seconda - Cambridge University 1971 (Il Saggiatore, Milano 1972)
* Wilson, John A. - Egitto - I Propilei volume I - Monaco di Baviera 1961 (Arnoldo Mondadori, Milano 1967)

## Enllaços externs

* (anglès)http://www.digitalegypt.ucl.ac.uk//Welcome.html
* (anglès)http://www.ancient-egypt.org/index.html
* (alemany)http://www.eglyphica.de
| Predecessor: Khety IV | Faraó Dinastia IX | Successor: H... |
# Jesús Vázquez (desambiguació)

Jesús Vázquez (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Jesús Vázquez Gayoso (A Pontenova, 1909 – Ciutat de Mèxic, 1970) fou un advocat
* Jesús Vázquez Martínez (Ferrol, 1965), presentador de televisió i model gallec
* Jesús Vázquez o Antonio Jesús Vázquez Muñoz (1980, Santa Olalla del Cala, Huelva) futbolista
# Tour de l'Avenir femení

El Tour de l'Avenir Femmes és una cursa femenina de ciclisme per etapes que es celebra a França des de l'any 2023.
Com la seva versió masculina, el Tour de l'Avenir femení només enfronta a ciclistes sub-23 (menors de 23 anys) per seleccions nacionals i regionals. Es disputa com una cursa per etapes de cinc dies i el seu emplaçament al calendari és directament la setmana següent de la disputa del Tour de l'Avenir masculí a finals d'agost.

## Història

La cursa es va posar en marxa l'any 2023, un any després del rellançament d'un Tour de França Femení. La primera edició constà de cinc etapes: una contrarellotge, una etapa plana, una altra muntanyosa i les dues darreres de muntanya.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2023 | Shirin van Anrooij | Anna Shackley | Gaia Realini |

## Vegeu també

* Tour de l'Avenir
* Tour de França femení

## Notes i referències

* ↑ Tour de l'Avenir Femmes : une première pour le cyclisme féminin
* ↑ Tour de l’Avenir Femmes : Les villes-étapes 2023

## Enllaços externs

* Tour de l'Avenir femení - Lloc web oficial
# Monarca de Tahití

El monarca de Tahití (Pomarea nigra) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres altes de l'illa de Tahití, a les illes de la Societat.

## Referències

* ↑ «Monarca de Tahití». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Ildefonso Díez de Rivera y Valeriola

Ildefonso Díez de Rivera y Valeriola, IV comte d'Almodóvar (València, 7 de novembre de 1816 - Segòvia, 9 d'octubre de 1877) fou un aristòcrata i polític valencià. Era fill de la III comtessa d'Almodóvar, Pascuala Valeriola y Ortiz de Almodóvar, i del militar i polític progressista Ildefonso Díez de Rivera i Muro. Es va casar amb Francisca de Paula de Muro y Colmenares, filla del marquès de Someruelos, i fou pare del també polític Pedro Díez de Rivera y Muro.
Gran terratinent valencià, va començar la seva carrera política el 1850, quan fou escollit diputat a les Corts Espanyoles pel districte de Maravillas de Madrid, i el 1857 ho fou novament pel districte de Serrans de València. També fou alcalde de València el 1857-1858. El 1863 va heretar el títol de la seva mare i fou nomenat senador vitalici, càrrec que va ocupar fins a la revolució de 1868. Durant el sexenni democràtic es va mantenir apartat de la política fins que el gener de 1872 va impulsar i presidir la junta valenciana del Partit Conservador, amb el que va conspirar per instaurar al tro Alfons XII d'Espanya.
Després del pronunciament de Sagunt de desembre de 1874 fou nomenat novament alcalde de València, càrrec que deixà el 1876 quan fou escollit senador per la província de València, càrrec que va ocupar fins al a seva mort. El 1875 fou designat Gran d'Espanya.

## Referències

* ↑ Ildefonso Díez de Rivera Valeriola a geneanet.org
* ↑ DIEZ DE RIVERA Y VALERIOLA, ILDEFONSO, Índex Històric del Congrés dels Diputats
* ↑ DÍEZ DE RIVERA Y VALERIOLA, ILDEFONSO. CONDE DE ALMODÓVAR, fitxa del Senat
* ↑ Ildefonso Díez de Rivera y Valeriola, Real Academia de la Historia
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.180. ISBN 9788495484802.
# Cal Violí

Cal Violí és una obra gòtica de Santa Maria de Palautordera (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa amb dues façanes, una a la plaça i l'altra al carrer Major. La façana que dona a la plaça és de carener paral·lel i està arrebossada. Consta de planta baixa, pis i golfes. La porta fou reformada quan es va fer la botiga d'alimentació que ocupava la planta baixa i les finestres són de diverses èpoques: n'hi ha una de gòtica, amb l'interior lobulat i rosetes a les impostes. Al costat d'aquesta n'hi ha una altra d'arc conopial que podria ser reaprofitada o bé molt posterior a l'època que representa. La de les golfes és de llinda plana amb permòdols a les impostes. La façana del carrer Major és de carener perpendicular a la façana i coberta a dues vessants de teula. Els murs són de paredat arrebossat i estava pintada. La porta era de llinda plana i brancals de pedra, però les obres posteriors li han fet perdre la seva tipologia. La finestra del primer pis és d'arc conopial amb l'interior lobulat i rosetes a les impostes. Les altres obertures són de llinda plana sense decorar i també n'hi ha de noves.

## Història

A mitjans del segle xx, el local de la planta baixa havia estat una sabateria.
El fet que no es trobin referències documentals, pot ser degut a un canvi de nom de la casa.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Violí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2017].
# Barranc del Solà (Vilanova)

El barranc del Solà és un barranc del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins del seu antic terme de Toralla i Serradell. Discorre per terres al límit dels pobles de Rivert i Torallola.
Situat al nord-oest de Torallola, es forma a les Costes del Serrat, al nord del Seix de Joanet, des d'on davalla cap al sud-est. Deixa a ponent el Seix de Joanet i a llevant lo Solà, i al sud-est de la Masia de Vilanova, s'aboca en el barranc de Vilanova.
# Circus (revista de còmic)

Circus és una revista francesa de còmics, editada per Editions Glénat, el primer número es va publicar l'abril del 1975, el darrer número fou el 130 i es va publicar l'octubre de 1989.

## Principals sèries publicades

Algunes de les sèries publicades a la revista son:
* Arno d'André Juillard i Jacques Martin.
* Balade au bout du monde, de Makyo i Laurent Vicomte
* Bob Marone, de Yann i Conrad
* Cargo, de Michel Schetter
* Le Destin de Sarah, de Marc Hernu
* Grimion Gant de Cuir, de Makyo
* Ernie Pike, d'Hugo Pratt i Héctor Germán Oesterheld
* Grocs, de Tito i Jan Bucquoy
* Les Passagers du vent, de François Bourgeon
* Patrick Maudick, de Patrick Dumas
* Sambre, d'Yslaire i Balac
* Serge Morand, d'André-Paul Duchâteau i Patrice Sanahujas
* Les Sept Vies de l'Épervier, d'André Juillard i Patrick Cothias
* Vic Voyage, de Sergio Macedo

## Referències

* ↑ Michel Béra, Michel Denni et Philippe Mellot, Les revues modernes, dans BDM Trésors de la bande dessinée 2007-2008, Éditions de l'Amateur 2006
* ↑ «Les séries parues dans Circus» (en francès). bdoubliees. [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ Flammarion. L'ABCdaire de la Bande dessinée (en francès), 2002, p. 120. ISBN 978-2-08-010678-0.
# Jim Duggan

James Stuart "Jim" Duggan (14 de gener de 1954 -), és un lluitador professional nord-americà, que treballa actualment a la marca de RAW de l'empresa World Wrestling Entertainment (WWE).

## Enllaços externs

* Perfil a WWE.com (anglès)