OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alejandro Marque Porto

Alejandro Manuel Marque Porto (A Estrada, 23 d'octubre de 1981) fou un ciclista espanyol, professional des del 2004 fins al 2022. Ha militat la majoria de la seva carrera en equips portuguesos on ha aconseguit els seus principals èxits.
Després de la victòria a la Volta a Portugal de 2013 va donar positiu en un control per betametasona. El corredor va proclamar la seva innocència però el Movistar Team va trencar l'acord pel seu fitxatge a l'espera d'una resolució.
El 1r d'agost de 2014 la Federació Espanyola de Ciclisme arxivà el cas després que l'UCI hagués acceptat les al·legacions que havia fet per Marque sobre la presència de betametasona en un control efectuat durant la Volta a Portugal de 2013.

## Palmarès

* 2009
** Vencedor d'una etapa al Grande Prémio Crédito Agrícola de la Costa Azul
* 2012
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 2013
** 1r a la Volta a Portugal i vencedor d'una etapa
* 2018
** 1r a la Volta a la Xina II
* 2021
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal

## Referències

* ↑ «A Estrada Dixital comienza una nueva campaña con Álex Marque» (en gallec). Faro de Vigo, 19-11-2022. [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ Álex Marque defiende su inocencia ante las acusaciones de dopaje
* ↑ Álex Marque: "A día de hoy estoy en paro, no tengo nada"
* ↑ EFE «Marque: "La UCI ha dicho que soy inocente, como siempre he defendido"». El Mundo Deportivo. EFE, 01-08-2014 [Consulta: 4 agost 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Alassane Ouédraogo

Alassane Ouédraogo (Boussouma, 7 de setembre de 1980) és un exfutbolista de Burkina Faso de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Burkina Faso.
Pel que fa a clubs, destacà a 1. FC Köln.

## Referències

* ↑ Alassane Ouédraogo a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Alassane Ouedraogo». worldfootball.net. [Consulta: 20 octubre 2012].
# Alassio

Alassio (en ligur Aȓàsce) és un comune italià, situat a la regió de la Ligúria i a la província de Savona. El 2015 tenia 10.934 habitants.

## Geografia

Té una superfície de 17,25 km² i les frazioni de Caso, Moglio i Solva. Limita amb Albenga, Andora, Laigueglia i Villanova d'Albenga.

## Història

La ciutat es va establir a l'edat mitjana quan els habitants de la vall començaren a baixar a mar a pescar. Segons la llegenda el nom deriva del d'Adelasia, filla de l'emperador Otó I. El control de la ciutat va ser, amb el temps, assumit pels monjos de l'illa Gallinara i més tard per la comuna d'Albenga.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Alassio entre 1861 i 2011
* Font: ISTAT

## Referències

* ↑ DD.AA. Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani. Torí: UTET, 2006, p. 15-16.
* ↑ Frisoni, Gaetano. Nomi propri di città, borghi e villaggi della Liguria del Dizionario Genovese-Italiano e Italiano-Genovese. Gènova: Nuova Editrice Genovese.
* ↑ «Dato Istat al 31 desembre 2015». Arxivat de l'original el 2 de maig 2017. [Consulta: 17 d’abril 2017].
* ↑ «Fonte dallo sito istituzionale del Comune di Alassio-Storia». [Consulta: 18 juny 2014].
# Alonso del Castillo

Alonso del Castillo (Granada, c. mitjan segle xvi - 1610) va ser un metge i traductor morisc. L'any 1595 van aparèixer al turó de Valparaíso, avui Sacromonte, una sèrie de làmines de plom que contenien 19 tractats religiosos en àrab d'una cal·ligrafia insòlita, els coneguts com Ploms del Sacromonte, condemnats per l'Església el 28 de setembre de 1682 i se sospita que Alonso del Castillo i el seu amic Miguel de Luna, traductors dels tractats, van ser també els que els van escriure, ja que Luna va voler ser enterrat en terra verge segons el costum musulmà, per altra banda, Castillo va morir rebent els sagraments i va ser enterrat a la parròquia de San Miguel de Granada.

## Referències

* ↑ Barrios Aguilera, Manuel. Los plomos del Sacromonte: Invención y tesoro (en castellà). Universitat de València, 15/5/2013, p. 24. ISBN 978-84-370-8596-8.

## Bibliografia

* Alonso, C.: Los apócrifos del Sacromonte (Granada). Valladolid: Estudio Agustiniano, 1979.
* Caro Baroja, J.: Las falsificaciones de la historia (en relación con la de España). Barcelona: Seix Barral, 1992.
* Cabanelas Rodríguez, Darío: El morisco granadino Alonso del Castillo. Granada: Patronato de la Alhambra, 1965.
* Kendrick, T. D.: St. James in Spain. Londres: Methuen and Co., 1960.
* Hagerty, M. J.: Los libros plúmbeos del Sacromonte. Madrid: Editora Nacional, 1980.

## Enllaços externs

* Biobibliografia d'Alonso del Castillo per María Jesús Rubiera Arxivat 2010-01-05 a Wayback Machine.
# Altamaha

El riu Altamaha és un riu important de l'estat nord-americà de Geòrgia. Flueix fonamentalment cap a l'est durant 220 quilòmetres des del seu origen a la confluència dels rius Oconee i Ocmulgee cap a l'oceà Atlàntic, on desemboca a prop de Brunswick, Geòrgia. No hi ha preses a l'Altamaha, tot i que sí que n'hi ha a l'Oconee i l'Ocmulgee. Si s'inclouen els seus afluents, el drenatge de la conca del riu Altamaha és d'uns 36.260 km², el que suposa una de les conques hidrogràfiques més grans de la costa atlàntica dels EUA. És el tercer major contribuent d'aigua dolça a l'Atlàntic Oceà d'Amèrica del Nord. Desemboca en estuari a l'Atlàntic, al sud de Savannals.

## Referències

* ↑ The Altamaha River Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine., The Nature Conservancy in Georgia
* ↑ Altamaha River Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine., The New Georgia Encyclopedia
* ↑ «Altamaha». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Altamaha Riverkeeper (anglès)
* "Altamahariver.org". Associació del riu Altamaha Arxivat 2021-03-06 a Wayback Machine. (anglès)
* "Riu Altamaha" a altamahariver.net (anglès)
* Mapa de la conca (anglès)
# Ama-gi

Ama-gi, escrit 𒂼𒄄 (ama-gi) o 𒂼𒅈𒄄 (ama-ar-gi), és una paraula sumèria que expressa la manumissió dels esclaus. Traduïda literalment, significa "retorn a la mare" en la mesura que els antics esclaus "retornaven a les seves mares" (i.e., alliberats). Es creu que és la primera expressió escrita del concepte de llibertat, sent trobada en document d'argila escrit al voltant de l'any 2300 a. C. a la ciutat-estat de Lagash.
La inscripció correspon al temps en què Urukagina va assumir el poder a la regió de Lagash, després d'una revolta contra els augments massius d'impostos, quan ell va permetre a grans segments de la població abandonar el traball obligatori. Tota la reforma va ser designada com "amar-gi", la qual cosa significa que estaven en llibertat per a tornar a casa, i va incloure també l'eliminació de moltes restriccions impopulars i la devolució de les seves propietats confiscades.
L'escriptura cuneïforme Ama-gi ha estat adoptada com a símbol de diverses agrupacions llibertàries, popularitzant-la. El periòdic de la Hayek Society del London School of Economics es titula Mestressa-gi. Una versió del símbol és usada com a logotip de marca de la signatura editorial dels Estats Units, Liberty Fund. Al Perú el símbol és usat per l'Institut Polític per a la Llibertat. A Costa Rica es va formar un institut liberal anomenat Amagi.

## Referències

* ↑ The Sumerians: Their History, Culture, and Character, Samuel Noah Kramer, 1971.
* 1 2 3 Amagi Symbol: Liberty Fund's Logo
* ↑ Símbolos de libertad, por Antonio Mascaró en el Instituto Juan de Mariana
* ↑ Journal Homepage of the London School of Economics Hayek Society
* ↑ Liberty Fund, Inc. website
* ↑ «Instituto Politico para la Libertad - Inicio». www.iplperu.com. Arxivat de l'original el 31 de marzo de 2009. [Consulta: 5 maig 2009].
* ↑ http://jovenesamagi.blogspot.com/
# Am Sklavenmarkt

Am Sklavenmarkt (en alemany "al mercat d'esclaus") és un curtmetratge austríac pornogràfic del 1907 dirigit per Johann Schwarzer (1880-1914) al seu estudi de l'empresa Saturn-Film. La pel·lícula té 50 metres de llarg. És possiblement la primea pel·lícula austríaca que s'ha fet mai i una de les primeres pel·lícules a utilitzar elements eròtics.
La primera imatge es presa d' Am Sklavenmarkt.

## SArgument

Un paixà s'asseu en una estora sobre l'herba davant d'una tenda rodona, fumant amb la seva pipa d'aigua, disposat a comprar unes noves noies esclaves. El seu servent crida el venedor i els seus dos esbirros, que porten quatre noies amb barnussos estampats. La primera està totalment despullada i és enviada a la tenda; la següent noia es posa en topless i també entra a la tenda; la tercera és obligada a despullar-se pels esbirros i també l'envien a dins. La quarta, aparentment una noia més jove, és acomiadada per l'àrab després de mostrar els seus pits petits i ferms, i torna amb els secuaços. Després d'una discussió habitual sobre el preu, l'amo d'esclaus se'n va feliç.

## Referències

* ↑ Im Kino erlebe ich die Welt - 100 Jahre Kino und Film in Österreich (1996) by Walter Fritz Vienna, p.146, ISBN 978-3-85447-661-0
# Ama-no-Uzume

Ama-no-Uzume (en japonès: 天宇受売命, 天鈿女命) és la deessa (kami) japonesa de l'alba, la felicitat, de la fertilitat i de la dansa de la religió xintoista del Japó.
Esposa del déu Sarutahiko Ōkami, va ajudar a dibuixar la deïtat del sol desapareguda, Amaterasu Omikami, quan s'havia amagat en una cova. El seu nom també es pot pronunciar com Ama-no-Uzume-no-Mikoto. És coneguda com Ōmiyanome-no-Ōkami, una inari kami possiblement a causa de la seva relació amb el seu marit. També és coneguda com Ame-no-Uzume-no-Mikoto, The Great Persuasiva i Dona celestial alarmant Es representa a la farsa kyōgen com Okame, una dona que es delecta amb la seva sensualitat
És en gran part, la responsable de la sortida d'Amaterasu a fora de la seva caverna.

## Referències

* ↑ Witzel, Michael «Vala und Iwato: The Myth of the Hidden Sun in India, Japan and beyond» (en anglès). Electronic Journal of Vedic Studies, 12, 1, 2005, pàg. 1–69. DOI: 10.11588/ejvs.2005.1.398. ISSN: 1084-7561.
* ↑ Thornhill, Arthur H. «The Goddess Emerges: Shinto Paradigms in the Aesthetics of Zeami and Zenchiku». The Journal of the Association of Teachers of Japanese, 24, 1, 1990, pàg. 49–59. DOI: 10.2307/489229. ISSN: 0885-9884.
* ↑ «Treasures of the Morikami | Morikami Museum and Japanese Gardens». morikami.org, 21-07-2016. Arxivat de l'original el 2016-07-21. [Consulta: 9 juny 2024].
* ↑ Herbert, Jean. Shinto: At the Fountainhead of Japan (en anglès). Taylor & Francis, 2010-09-07, p. 264. ISBN 978-0-203-84216-4.
# Altium

Altium Limited és una empresa d'Austràlia que dissenya i comercialitza programari de disseny de PCB dirigit a enginyers. Fundada a Tasmània l'any 1985. Altium també té seus a la Xina, EUA, Europa i el Japó.

## Història

Nicolas Martin, un enginyer electrònic treballant a la universitat de Tasmània, crea al 1985 un programari de PC anomenat Protel per a disseny de PCB sota el sistema operatiu DOS.
Després de diverses adquisicions, el 2001 canvia el nom a Altium.
El febrer de 2024, Renesas Electronics va acordar adquirir Altium per 5,9 mil milions de dòlars EUA.

## Productes

* Altium Designer: programari de PC unificat de disseny de PCB (darrera versió 18, prestacions destacades ː suport a mouse 3D i projectes multi PCB).
* Altium Vaults : programari de PC tipus servidor de dades.
* CircuitMaker : programari de PC bàsic sense cost per a estudiants i aficionats.
* Tasking : programari de PC per a desenvolupar sistemes encrustats.
* P-CAD : programari de PC original de disseny de PCB.

## Vegeu també

* PCB
* Eines ECAD
* Altres programaris de disseny de PCB:
** Orcad de l'empresa cadence.
** KiCad (programari lliure)
** Eagle de l'empresa CadSoft.
** Xpedition/PADS de l'empresa Mentor Graphics
** DesignSpark PCB de l'empresa RS Components.
** LibrePCB (codi obert GNU)
** pcb-rnd (codi obert i lliure)
* Programaris de simulació:
** Simulacions elèctriques, tots els programaris disposen de simulador PSpice o similar ː LTspice de Linear, MPLAB Mindi
** Simulacions tèrmiques : Hyperlinx de Mentor Graphics
** Simulacions de camps RF: HFSS de l'empresa ANSYS

## Referències

* ↑ «Altium Limited: ASX:ALU quotes & news - Google Finance» (en angès). google. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ «Tutorial - Getting Started with PCB Design | Online Documentation for Altium Products» (en anglès). techdocs.altium. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ «PCB design» (en anglès). ecee.colorado.edu. Arxivat de l'original el 2017-06-10. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ «Altium company» (en anglès). linkedin. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ Manners, David. «Renesas buys Altium for $6bn» (en anglès), 15-02-2024. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ «New in Altium Designer 18 | Computer Aided PCB Design Software» (en anglès). https://www.altium.com.+[Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «LibrePCB» (en anglès). http://librepcb.org.+[Consulta: 20 abril 2018].
* ↑ «pcb-rnd - main» (en anglès). http://repo.hu.+[Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Linear Technology - Design Simulation and Device Models» (en anglès). http://www.linear.com.+[Consulta: 30 gener 2018].
* ↑ «MPLAB Mindi Analog Simulator | Microchip Technology Inc. | Microchip Technology Inc.» (en anglès). http://www.microchip.com.+[Consulta: 30 gener 2018].
# Albert Wangerin

Albert Wangerin (Gryfice, 18 de novembre de 1844 - Halle, 25 d'octubre de 1933) va ser un matemàtic alemany.

## Vida i Obra

Wangerin va fer els seus estudis secundaris a la seva vila natal, Greiffenberg. Entre 1862 i 1863 va estudiar física i matemàtiques durant tres semestres a la universitat de Halle amb els professors Eduard Heine i Carl Neumann; va continuar els seus estudis a la universitat de Königsberg sota els professors Franz Ernst Neumann i Friedrich Julius Richelot. El 1866 va rebre el doctorat a Königsberg, dirigit per Franz Ernst Neumann, pel qui sempre va sentir una gran estimació.
Els anys següents va exercir com a professor de secundària a diferents instituts de Berlín i Posen. A més, el 1869 es va incorporar com a editor a la revista Jahrbuch über die Fortschritte der Mathematik, fundada l'any anterior a Berlín per Carl Ohrtmann i Felix Müller. Va mantenir tota la seva vida una forta relació amb aquesta revista (un recull comentat de les obres matemàtiques publicades durant cada any).
El 1876 va ser nomenat professor de matemàtiques de la universitat de Berlin on va estar fins al 1882 en que va ser nomenat catedràtic de la Universitat de Halle, substituint per defunció el seu antic professor, Eduard Heine. Va romandre en aquest càrrec fins a la seva jubilació el 1919. Va ser rector de la universitat el 1910-1911.
Va ser membre de Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina, que va presidir entre 1906 i 1921.
Les recerques de Wangerin van ser en teoria potencial i funcions esfèriques. Però la seva rellevància rau, sobre tot, en la seva gran activitat com a professor (va dirigir moltes tesis doctorals), editor de revistes, autor d'articles enciclopèdics i editor de texts històrics.

## Referències

* ↑ Schmerling, 1998, p. Lebensdaten.
* 1 2 Burau, 2008, p. Dictionary of Scientific Biography.
* ↑ Rollet i Nabonnand, 2003, p. 11.
* ↑ Klein i Sommerfeld, 2012, p. 801.

## Bibliografia

* Klein, Felix; Sommerfeld, Arnold. The Theory of the Top. Volume III (en (anglès)). Birkhäuser, 2012. ISBN 978-0-8176-4825-1.
* Rollet, Laurent; Nabonnand, Philippe «An Answer to the Growth of Mathematical Knowledge? The Répertoire Bibliographique des Sciences Mathématiques» (en (anglès)). European Mathematical Society Newsletter, Num. 47, 2003, pàg. 9-14. ISSN: 1027-488X.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Albert Wangerin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Burau, Werner. «Wangerin, Albert». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 21 novembre 2017].
* Schmerling, S. «Albert Wangerin (1844-1933)». Universitat de Halle, 1998. [Consulta: 21 novembre 2017].
# Anastaise

Anastaise (c 1400, París) va ser una il·lustradora de manuscrits francesa, aparentment especialitzada en l'elaboració de marges decoratius i fons de paisatge que estaven cada cop més de moda. en els seus temps, la majoria de manuscrits eren produïts en tallers comercials, i molts artistes eren dones, molt probablement aquells especialitats en marges, que sovint estava produït per un artista diferent del de la imatge miniatura principal. L'Escola de Paris encara era capdavantera en il·lustració durant aquest període, i les obres fetes a Paris eren àmpliament distribuïdes a través d'Europa.
No es coneix res d'ella excepte per l'elogi que li va fer l'escriptora medieval Christine de Pisan a la seva obra, El Llibre de la Ciutat de Senyores (1405). Pisan la descriu com la millor il·lustradora del seu tems, en el seu camp.
    "Conec una dona avui, anomenada Anastaise, qui és tan formada i especialitzada en pintar marges de manuscrit i fons de miniatura que un no pot trobar un artesà a tota la ciutat de Paris - on els millors del món es troben - que la pugui superar, ni que pugui pintar flors i detalls tan delicadament com ella, ni la obra del qual sigui més preuada, sense importar com de ric o preciós sigui el llibre. Les persones no poden parar de parlar sobre ella. I això ho sé per experiència, per què ella ha executat diverses coses per mi, que estan entre els marges ornamentals dels grans mestres. (Ciutat de Senyores 85)

## Referències

* ↑ al, Penelope J. Davies et. Janson's history of art : the western tradition. 7th. Upper Saddle River: Pearson/Prentice Hall, 2007, p. "Anastasia". ISBN 9780131934689.
* ↑ Hindman, Sandra L. Christine de Pizan's "Epistre Othéa" : painting and politics at the Court of Charles VI. Toronto, Ont., Canada: Pontifical Institute of Mediaeval Studies, 1986, p. 69. ISBN 9780888440778.
* ↑ «Anastasia (Christine de Pisan group)» (en anglès). Brooklyn Museum. [Consulta: 21 febrer 2018].
* ↑ Bell, Susan Groag. The lost tapestries of the City of ladies : Christine de Pizan's Renaissance legacy. Berkeley: University of California Press, 2004, p. 154. ISBN 9780520234109.

## Altres fonts

* Inès Villela-Petit, « À la recherche d'Anastaise », Cahiers de recherches médiévales, 16 | 2008, 301-316. Consulta 21 febrer 2018. Un document francès sobre el treball de l'artista.
* Christine de Pizan: An illuminated Voice per Doré Ripley, 2004. Consulta 21 febrer 2018.
* The Influence of Christine de Pisan, Pre-Raphaelitism and Medievalism in the Arts per Liana Cheney, Edwin Mellen Press, 1992. Consulta 21 febrer 2018.
# Anass Aït El Abdia

Anass Aït El Abdia (21 de març de 1993) és un ciclista marroquí. Professional des del 2017, actualment milita a l'equip VIB Sports. Anteriorment havia corregut amb l'UAE Team Emirates entre el 2017 i el 2018. Del seu palmarès destaca el campionat nacional en ruta de 2016.

## Palmarès

* 2014
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Marroc
* 2015
** Campió del Marroc sub-23 en contrarellotge
** 1r al Trofeu de la Casa Reial
* 2016
** Campió del Marroc en ruta
* 2017
** 1r a la Volta al Marroc
* 2022
** Vencedor d'una etapa al Sharjah International Cycling Tour

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. Abandona (2a etapa)

## Referències

* ↑ «Bahrain Cycling Academy». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 31 gener 2021. [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ «Anass Aït El Abdia». ProCyclingStats. [Consulta: 13 juliol 2016].
* ↑ Fitxa a sitiodeciclismo.net
* ↑ «Tour d'Espagne : Anass Aït El Abdia abandonne dès la 2e étape». lequipe. [Consulta: 20 agost 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Alberto Sainz

Alberto Sainz (13 de desembre de 1937) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1962.

## Referències

* ↑ Alberto Sainz Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Alberto Sainz at BDFA.com.ar (castellà)
# Amfipròstil

Amfipròstil és un terme arquitectònic que s'utilitza per designar els temples (particularment grecs i romans) que posseeixen un pòrtic de columnes a les façanes del davant i del darrere, però sense columnes als costats. Mai excedeix el nombre de columnes de quatre, tant a la part davantera com a la posterior. L'exemple més conegut és el petit temple tetràstil d'Atena Nike a Atenes.

## Vegeu també

* Temple de Venus i Roma

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 7 novembre 2014].
Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# María Consolación Pablos Labajo

María Consolación Pablos Labajo (Valladolid, 11 de juny de 1958) és una política de Castella i Lleó.
Pablos es va formar com a pedagoga, treball que va compaginar inicialment amb les seves tasques polítiques.Regidora de Venta de Baños pel PSOE des de 1995, va ser alcaldessa d'aquest municipi de 2003 a 2015 i formà part de la Diputació Provincial de Palència des de 1999. En 2008 va ser candidata al Congrés, però no sortí elegida. El juny de 2015 va resultar elegida procuradora de les Corts de Castella i Lleó per la província de Palència, dins de la llista del seu partit.

## Referències

* 1 2 ««Seguimos aprobando licencias de obras». nortecastilla.es» (en castellà). [Consulta: 5 març 2018].
* 1 2 3 «PSOE CyL» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-03-03. [Consulta: 5 març 2018].
* 1 2 20Minutos «Cinco candidatos palentinos se disputan tres escaños en el Congreso». 20minutos.es - Últimas Noticias.
# Paragnetina spinulifera

Paragnetina spinulifera és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba als territoris del Caucas i Anatòlia.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(31):17.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zhiltzova, 1967. Entomol. Obozr. 46(4):23.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ A key to the West Palaearctic genera of stoneflies (Plecoptera) in the larval stage (anglès)

## Bibliografia

* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:255.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:23.
* Zhiltzova, 1995. Katalog tipovykh ekzemplyarov kollektsii zoologicheskogo instituta RAN. Vesnyanki (Plecoptera) (Catàleg d'exemplars tipus a la col·lecció de l'Institut Zoològic de l'Acadèmia Russa de les Ciències. Plecoptera), 13.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)