OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Skjærhalden

Skjærhalden és un llogaret de l'illa de Kirkøy, al municipi de Hvaler, comtat d'Østfold, Noruega. El 2015 tenia 872 habitants. És el centre administratiu del municipi.
A l'estiu Skjærhalden és una popular destinació turística. Per Nadal, Pasqua i durant gran part de l'estiu hi ha un ferri del municipi suec de Strömstad al poble.

## Referències

* ↑ «Tettsteder. Folkemengde og areal, etter kommune». Oficina Central d'Estadístiques de Noruega.

## Enllaços externs

* Skjærhalden El patrimoni cultural del poble a kulturminnesok.no
# Valisa diplomàtica

La valisa diplomàtica és una tramesa que remet, generalment de manera regular, una missió diplomàtica al seu ministeri d'afers exteriors (i viceversa) que conté la correspondència i els objectes d'ús oficial, i en la qual ha de constar de manera ostensible el seu caràcter de valisa diplomàtica. És inviolable: no pot ser oberta ni retinguda en cap concepte. Està regulada per la Convenció de Viena sobre relacions diplomàtiques.
La valisa consular és equivalent a la valisa diplomàtica però tramesa per, o a, una oficina consular. La seva regulació és molt similar a la de la valisa diplomàtica encara que la seva inviolabilitat no és tan absoluta en la mesura que la Convenció de Viena sobre relacions consulars permet que l'Estat receptor pugui demanar la seva obertura quan tingui motius fundats per a sospitar que el seu contingut no sigui exclusivament correspondència i objectes d'ús oficial.

## Referències

* ↑ «Diplomatic bag: The inside story» (en anglès britànic). BBC News, 10-03-2000. [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ Boczek, Boleslaw Adam. International law : a dictionary. Lanham, Md.: Scarecrow Press, 2005. ISBN 0-8108-5078-8.
# Tauruberan

Tauruberan o Turuberan fou una província de l'antiga Armènia, a l'oest i nord-oest del Llac Van i al sud de l'Airarat. El seu nom deriva de les muntanyes del Taure (Taurus) conegudes con Taure armeni. Era dividida en els districtes de Mardali, Ashmuniq o Arshamuniq, Taron, Varazuniq, Dasnavorq, Dalar, Tuaratsatap, Hark, Beznunik, Apahunik (Mantziciert), Datvan, Akhiovit o Aghiovit. Les ciutats principals foren Mantziciert a l'Apahunik, Muş al Taron i Zarishat a l'Akhiovit.

## Referències

* ↑ (en anglès) Erevan, vol.32, 1991, pàg. 31.
# Ali Fehmi Dzabic

Ali Fehmi Dzabič (Mostar 1853-Istanbul 1918) fou un cap religiós musulmà d'Hercegovina, mufti de Mostar després del 1884 i cap del moviment autonomista dels musulmans.
Quan els austríacs van intentar controlar les organitzacions religioses musulmanes de Bòsnia i Hercegovina, els musulmans van iniciar un moviment per l'autonomia religiosa. Dzabic va ser la figura principal que va atiar el moviment, i es va pronunciar clarament al congrés musulmà de Sarajevo el 1893, on no obstant va quedar en minoria.
El 1899 el moviment va entrar en una fase més radical aliats als serbis, que demanaven també l'autonomia religiosa dels ortodoxos. Els austríacs van perseguir a Dzabic i el van destituir com a mufti el 1900; el moviment es va estendre a Bòsnia. Finalment els austríacs van demanar negociar però no es va arribar a cap acord. El 1902 Dzabic va viatjar a Istanbul i quan va provar de tornar li fou prohibida l'entrada. Va restar a Istanbul fins que va morir. El 1908 es va oposar a l'annexió de Bòsnia i Hercegovina a l'Imperi Austrohongarès.

## Referències

* Ali Dzabic - Google Books
# Cantó de Rosporden

El cantó de Rosporden (bretó Kanton Rosporden) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 4 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Eliant | Elliant | --- |
| Rosporden | Rosporden | --- |
| Sant-Ivi | Saint-Yvi | --- |
| Tourc'h | Tourch | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Gilbert Monfort | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Iugoslàvia (desambiguació)

«Iugoslàvia» té aquests significats:
* Iugoslàvia (zona geogràfica), zona geogràfica que ocupava Iugoslàvia amb qualsevol de les seves denominacions històriques
* Regne dels Serbis, Croats i Eslovens (1918-1941), que malgrat tenir com a oficial aquest nom, des del primer moment es va conèixer amb el nom de Regne de Iugoslàvia, i va denominar-se oficialment així a partir de 1929.
* República Federal Socialista de Iugoslàvia (1943-1992).
* República Federal de Iugoslàvia (1992-2003).
# Sklabinský Podzámok

Sklabinský Podzámok és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país. El 2022 tenia 179 habitants.

## Referències

* ↑ «Žilinský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 15-04-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Uenohara

Uenohara (上野原市, Uenohara-shi) és una ciutat de la prefectura de Yamanashi, al Japó.
El 2015 tenia una població estimada de 25.166 habitants i una densitat de població de 146 habitants per km². Té una àrea total de 170.57 km².

## Geografia

Uenohara està situada a la part oriental de la prefectura de Yamanashi. Es troba en un terreny muntanyós, i inclou les muntanyes de Mikuni, Mitou i Ougi dins dels seus límits. Els rius Sagam, Tsuru i Nakama creuen la ciutat.

## Municipalitats del voltant

* Prefectura de Yamanashi
** Otsuki
** Tsuru
** Doshi
** Kosuge
* Tòquio
** Okutama
** Hinohara
* Prefectura de Kanagawa
** Sagamihara

## Història

L'àrea de l'actual Uenohara ha estat poblada almenys des del període Jōmon, i nombroses ruïnes de l'època s'han trobat dins dels límits de la ciutat. Durant el període Nara, l'àrea passà a formar part del comtat de Tsuru. Des de mitjans del període Kamakura, gran part de la província estigué sota el control del clan Takeda. Uenohara fou escenari de nombroses batalles degut a la posició fronterera amb les terres dels clans Uesugi i Hōjō.
Durant el període Edo, tota la província esdevingué territori tenryō controlat directament pel shogunat Tokugawa. Durant aquest període, la Kōshū Kaidō, una de les cinc rutes d'Edo, passava per Uenohara, on s'hi establiren quatre dels 45 estacions postals de la ruta. Aquesta àrea també fou coneguda per la sericultura.
La ciutat moderna de Uenohara fou establerta el 13 de febrer de 2005 mitjançant la fusió dels antics pobles de Uenohara (del districte de Kitatsuru) i la vila d'Akiyama (del districte de Minamitsuru).

## Economia

L'economia de Uenohara està dominada per l'agricultura, la sericultura i la indústria tèxtil.

## Referències

* ↑ «Population of Cities» (XLS) (en japonès). Statistics Bureau of Japan, 01-01-2015. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ «市の位置・地勢 (Localització i terreny de la ciutat» (en japonès). Ajuntament de Uenohara. Arxivat de l'original el 2016-03-13. [Consulta: 12 març 2016].
* 1 2 3 «市の歴史 (Història de la ciutat)» (en japonès). Ajuntament de Uenohara. Arxivat de l'original el 2016-03-13. [Consulta: 12 març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Uenohara Arxivat 2015-11-07 a Wayback Machine. (japonès)
# Tata Group

Tata Group (hindi:टाटा समूह) és un important conglomerat multinacional amb seu social a Mumbai, Índia. Va ser fundada per Jamsetji Tata en 1860.
En termes de capitalització i beneficis, Tata Group és la major entitat privada de l'Índia, i ha estat reconeguda com una de les companyies més respectades del món durant anys. Està present en els sectors de l'acer, automoció, tecnologies de la informació, comunicacions, elèctriques, te i hotels. Tata Group opera en més de 85 països dels 6 continents, exportant béns i serveis a més de 80 nacions i facturant anualment uns 18.000 milions de dòlars per any, aproximadament el 2% del producte interior brut de l'Índia.
De les companyies que formen el grup Tata, la més coneguda a Occident és Tata Motors, abans coneguda com a TELCO (Tata Engineering and Locomotives Ltd) que produeix automòbils per al mercat indi. La seua gamma de productes inclou turismes, vehicles utilitaris, i vehícles comercials per al transport de tota mena de mercaderies i passatgers. És propietària de les marques Jaguar i Land Rover des que les comprara a Ford Motors l'any 2008.
Altres empreses importants del grup Tata són: Tata Steel, la quarta empresa més important al sector de l'acer a nivell mundial, i propietària de Corus (antigament coneguda com a British Steel; o les empreses Tata en el camp de les telecomunicacions.

## Referències

* ↑ «Help | FT Help | FT.com What happened to Press Cuttings?» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-12-28. [Consulta: 30 desembre 2017].
* ↑ «Forbes Welcome». [Consulta: 30 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Tata.com pàgina del holding (anglès)
# Bozur Matejic

Bozur Matejic (Prokuplje, 20 de desembre de 1963) és un exfutbolista serbi, que ocupava la posició de migcampista. Va jugar al seu país a les files de l'Estrella Roja de Belgrad, Rad Belgrad i Borac Banja Luka. L'estiu de 1990 fitxa pel CE Castelló, on tan sols disputa sis partits abans de retornar al seu país al mes de novembre d'eixe any. Posteriorment, va jugar al Zemun.

## Referències

* ↑ «Srušio je svoju Zvezdu u finalu, batalio fudbal i zaposlio se u pekari na Novom Beogradu! Razlog za to je genijalan» (en serbi). [Consulta: 17 març 2024].
* ↑ Vega, Manuel; Herranz, Paco. Venidos del frío: La historia de los futbolistas soviéticos en España (en castellà). Editorial Libros.com, 2021-04-28. ISBN 978-84-18527-52-4.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Lahcen Chicha

Lahcen Ben Mohamed, més conegut com Lahcen Chicha, (Taroudant, 25 de gener de 1935 - Kenitra, 3 de gener de 2021) fou un futbolista internacional marroquí que jugava com a davanter o migcampista. No s'ha de confondre amb Ahmed Ben Larbi Chicha, un altre internacional marroquí mort l'any 2021.

## Biografia

Lahcen Chicha va debutar a l'Union Sportive Marocaine, abans de traslladar-se al nord del Marroc, on va jugar al FC Moghreb, presidit per Cherif Halhoul. Esdevingut futbolista revelació, ràpidament es va unir al millor club del nord del Marroc, el Club Atlético Tetuán, que va participar en els campionats d'Espanya. Jugaria amb l'equip la temporada on disputaren la Primera divisió espanyola de futbol.
L'Atlètic de Tetuan desapareix després de la independència i Chicha es va incorporar al FUS Rabat, on va jugar amb Larbi Ben Barek, que aleshores era entrenador-jugador. Lahcen va acabar la seua carrera a l'Hassania d'Agadir, on va participar en la desafortunada final de la Copa del Marroc de 1962-1963, perduda pel HUS Agadir per 3 gols a 2 contra el KAC Marrakech, marcant el primer gol de l'encontre disputat el 24 d'abril de 1960 a l'Stade d'Honneur de Casablanca.

## Referències

* ↑ «Lahcen Chicha le « Diable » du football». Le Journal de Tanger. Arxivat de l'original el 2017-01-05. [Consulta: 4 gener 2017].
* ↑ José Batalha. «Morocco - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 6 maig016].
# Cantó de Roubaix-Est

El cantó de Roubaix-Est és una divisió administrativa francesa, situada al departament del Nord i la regió dels Alts de França.

## Composició

El cantó de Roubaix-Est aplega part de les comunes de
* Roubaix
* Wattrelos

## Història

Llista de consellers generals successius :
| Date d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985- | Bernard Carton | PS |
| Les dades anteriors no són conegudes. |||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | | | | | 34.389 | 35.084 |

## Enllaços externs

* Cantó de Roubaix-Est al web de l'Insee
# Ettiswil

Ettiswil és un municipi del cantó de Lucerna (Suïssa), situat al districte de Willisau.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Melliniïta

La melliniïta és un mineral de la classe dels elements natius. Nom atorgat en honor del professor Marcello Mellino, neuròleg a les Universitats de Perusa, Pisa i Siena, pel seu desenvolupament en els estudis de meteorits a Itàlia.

## Classificació

La melliniïta es troba classificada en el grup 1.BD.20 segons la classificació de Nickel-Strunz (1 per a Elements; B per a Carburs metàl·lics, silicurs, nitrurs i fosfurs i D per a Fosfurs; el nombre 20 correspon a la posició del mineral dins del grup), juntament amb els següents minerals: schreibersita, niquelfosfur, monipita, florenskiïta, allabogdanita, andreyivanovita i barringerita. En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 1.1.31.4.

## Característiques

La melliniïta és un mineral de fórmula química (Ni,Fe)₄P; la fórmula empírica, però, és Ni$_{2.3}$Fe$_{2+1.64}$Co$_{0.01}$P$_{1.05}$, on s'observa la presència de cobalt en petitíssimes proporcions. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 8 a 8,5. De color groc cremós.

## Formació i jaciments

S'ha descrit a l'Àfrica, concretament al Marroc.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Melliniite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 Web Mineral.com (anglès)

## Bibliografia

* Moggi-Cecchi, V., Bindi, L., Pratesi, G. (2005): "A new iron-nickel phosphide from the Northwest Africa 1054 Meteorite", 68th Annual Meteoritical Society Meeting, 5308.
* Pratesi, G., Bindi, L., Moggi-Cecchi, V. (2006): "Icosahedral coordination of phosphorus in the crystal structure of melliniite, a new phosphide mineral from the Northwest Africa (NWA) 1054 acapulcoite", American Mineralogist 91, 451-454.
# El Prat (Seva)

Mas el Prat és una masia de Seva (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal al que s'accedeix mitjançant una llissa amb data 1803. L'edifici antic de planta quadrangular, té una portalada adovellada, i en la dovella central, la data 1646. Anteriorment, només constava d'un pis, i actualment de dos. A l'interior hi ha una torre de defensa que ha quedat ara dins de la casa, ja que l'edifici ha sofert moltes modificacions. A un edifici, que sembla posterior, trobem dues galeries amb arc rebaixat i ferro forjat. Finestres de pedra vermella i de pedra treballada

## Història

A la casa es conserven documents des del 1135, el cognom Prat es va perdre fa dues generacions. La trobem esmentada en el Cens General de Catalunya del 1626, en els Capbreus i Llevadors de Rendes del 1736-84, i en el nomenclàtor de la província de Barcelona del 1860.
Els hereus del Mas el Prat, eren batlles nats o batlles de sac de les rendes dels bisbes de Vic al terme de Seva i el Brull

## Referències

* 1 2 3 «Mas el Prat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Tastils

* Per a altres significats, vegeu «tastil».
El poble tastil és un poble indígena de l'Argentina establert al municipi de Campo Quijano, Departament Rosario de Lerma de la província de Salta.
L'àrea que habita el poble tastil correspon a la Quebrada del Toro, per la qual corre el riu Toro (del quítxua turu: fang), la Ruta Nacional 51 i el Tren a las Nubes. En aquesta zona es troben les petites localitats del Alisal, El Mollar, Governador Manuel Solà, Ingeniero Maury, el Alfarcito, San Bernardo de las Zorras, El Gólgota, Chorrillos, El Rosario, Santa Rosa de Tastil, Las Cuevas, Capillas, El Toro, Pascha, totes les quals tenen població tastil. En total hi ha deu comunitats rurals que afirmen descendir dels antics habitants tastils. La majoria d'elles es troben a la Quebrada del Toro i van començar a organitzar-se l'any 2000 restablint la seva identitat cultural diferenciant-la del poble kolla. La comunitat amb més població (unes 80 famílies) és Los Alisos compta amb un Consell de curacas (caps de família) i va rebre personalitat jurídica el 2003. Es va reconèixer com a descendent de la cultura tastil el 2006.
La majoria dels seus membres són camperols dedicats a l'agricultura per al seu propi consum i al pasturatge de cabres, ovelles i bovins, però altres s'ocupen de realitzar artesanies per a la venda a turistes. Gran part dels joves emigren a la ciutat de Salta, de manera que la població és majorment d'edats extremes. En general no són amos de les terres que treballen.

## Restabliment de la identitat cultural tastil

Les comunitats disperses van començar a interrelacionar entre si quan a finals del segle XX es va desenvolupar en la Quebrada del Toro el Programa Social Agropecuari del Govern nacional. Aquest programa va reunir representants de les comunitats indígenes en la Trobada zonal de representants de comunitats de la Quebrada del Toro, que va generar una relació entre les comunitats.
Les reunions van continuar a El Alfarcito fins que el Consell Indígena del Poble Tastil va ser formalment constituït el 2007. Cadascuna de les comunitats envia un delegat al Consell, la seu es troba a Governador Manuel Solà, en on es troba la Comunitat Aborigen Quebrada del Toro. El poble tastil ha estat reconegut per l'Institut Nacional d'Assumptes Indígenes (INAI) el 2.008, però el 3 de desembre de 2010 no havia estat encara reconegut com a poble separat dels kolla per l'Institut Provincial de Pobles Indígenes de Salta (IPPIS).
En el cens 2001 i l'Enquesta Complementària de Pobles Indígenes 2004-2005 el poble Tastil va ser inclòs dins el poble kolla.

## Referències

* ↑ Pueblo tastil
* ↑ Simposio Nº 13: Los Movimientos Sociales en la región andina: Identidad, Conflicto y Poder.
* ↑ «INDEC. Censo 2001 - Encuesta Complementaria de Pueblos Indígenas». Arxivat de l'original el 2007-04-06. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Ricard Castells i Cots

Ricard Castells i Cots (Barcelona, 1955 – Barcelona, 2002) va ser un dibuixant, guionista d'historietes i il·lustrador. El 1999 va guanyar el Premi al Saló Internacional del Còmic de Barcelona a la categoria de millor obra de 1998 per La Expiación.

## Biografia

Ricard Castells, va néixer a Barcelona el 1955, a l'inici de la dècada dels setanta va començar la seva carrera com a autor de còmics. Les primeres col·laboracions varen ser per publicacions de poca qualitat, entre d'altres; Terror gráfico (Ediciones Ursus), Horror i Zombie (Ediciones Petronio, S.A.). Amb posterioritat va publicar al fanzine de còmics, Zero, a les revistes culturals, Medios Revueltos, Imajen de Sevilla i El Ojo Clínico.
El 1978, és decantar per la il·lustració i comença les seves col·laboracions, per la revista en llengua catalana i de còmic en català, Cavall Fort. En aquesta publicació els seus treballs varen ser per primera vegada en color.

## Referències

* 1 2 «CASTELLS, Ricard» (en (castellà)). Tebeosfera. [Consulta: 10 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa de l'autor a Tebeoesfera.
# Cantó de Saint-Ismier

El cantó de Saint-Ismier és un cantó francès del departament de la Isèra, situat al districte de Grenoble. Té 5 municipis i el cap és Saint-Ismier.

## Municipis

* Bernin
* Biviers
* Montbonnot-Saint-Martin
* Saint-Ismier
* Saint-Nazaire-les-Eymes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-2002 | François-Régis Bériot | UDF, després DL |
| 2002- | André Eymery | UDF, després Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 3.928 | 5.359 | 9.208 | 12.135 | 14.771 | 17.381 | 18.835 |
# Estadi Marcantonio Bentegodi

L'estadi Marcantonio Bentegodi és una instal·lació esportiva de la ciutat italiana de Verona on es disputen els partits de futbol dels dos clubs professionals de futbol de la ciutat, el Hellas Verona FC i l'AC Chievo Verona. Fou inaugurat el 15 de desembre de 1963 per reemplaçar el vell estadi comunal de la plaça Cittadella. Té una pista que permet la disputa de proves atlètiques, unes dimensions de 105x67 metres i capacitat per a 42.160 espectadors. El seu nom fou posat en memòria de Marcantonio Bentegodi, un històric benefactor de l'esport veronès al segle xix. Va acollir diversos partits del mundial de 1990.
# Sobreacceleració

La sobreacceleració (en anglès jerk, jolt, surge o lurge) és una magnitud física que mesura la taxa de canvi de l'acceleració respecte al temps. Com que l'acceleració és una magnitud vectorial, la sobreacceleració també ho és. Es representa generalment per la lletra j (de l'anglès jerk) i es mesura amb unitats de distància/temps$^3$.
Matemàticament, la sobreacceleració es defineix com la derivada temporal de l'acceleració, la segona derivada temporal de la velocitat o la tercera derivada temporal de la posició.
    ${\vec {j}}={\frac {\mathrm {d} {\vec {a}}}{\mathrm {d} t}}={\frac {\mathrm {d} ^{2}{\vec {v}}}{\mathrm {d} t^{2}}}={\frac {\mathrm {d} ^{3}{\vec {r}}}{\mathrm {d} t^{3}}}$
La sobreacceleració és una magnitud important en l'enginyeria, especialment en el disseny i construcció d'aparells que hagin de transportar elements fràgils o passatgers. En efecte, per treballar en condicions de seguretat cal que la sobreacceleració produïda per aquests aparells no superi un límit admissible, ja que això provocaria molèsties als passatgers a conseqüència d'una ràpida variació de la força que experimentarien. L'exemple més típic d'aquesta situació es troba en el disseny i la construcció de muntanyes russes.
La derivada de la sobreacceleració respecte del temps (la quarta derivada de la posició respecte del temps) s'anomena en anglès jounce o snap.
    ${\vec {s}}={\frac {d{\vec {j}}}{dt}}={\frac {d^{2}{\vec {a}}}{dt^{2}}}={\frac {d^{3}{\vec {v}}}{dt^{3}}}={\frac {d^{4}{\vec {r}}}{dt^{4}}}$

## Referències

* ↑ «Sobreacceleració». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ sobreacceleració Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a llengua.info
# Eilean Rìgh

Eilean Rìgh és una petita illa de les Hèbrides Interiors, situada al nord-oest d'Escòcia. Està ubicada al Loch Craignish, a aproximadament 300 m de la costa d'Argyll. El nom de l'illa és en gaèlic i significa "Illa del rei", malgrat es desconeix el rei al qual fa referència.
L'illa posseeix les restes de dos castrum de l'edat de ferro.
Durant els anys 1930, Eilean Rìgh fou la llar de Reginald Johnston, el tutor de Pu Yi, el darrer emperador xinès. Johnston modernitzà les cases, hi construí un temple budista i hi hissà la bandera de Manxúria en jardins d'estil xinès.
L'actual propietari de l'illa és l'especulador londinenc Christian Siva-Jothy.

## Referències

* ↑ «Overview of Eilean Righ». Gazetteer for Scotland. Arxivat de l'original el 2005-11-10. [Consulta: 16 desembre 2007].