OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hickory Withe

Hickory Withe és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 2.574 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hickory Withe tenia 2.574 habitants, 980 habitatges, i 803 famílies. La densitat de població era de 35,1 habitants/km².
Dels 980 habitatges en un 26,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,1% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 18% no eren unitats familiars. En el 14,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,5% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 33,8% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.292 $ i la renda mediana per família de 62.857 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.024 $ mentre que les dones 28.550 $. La renda per capita de la població era de 26.368 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hickory Withe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hickory Withe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# José Ignacio Torreblanca Payá

José Ignacio Torreblanca Payá (Madrid, 1968) és un analista polític i politòleg espanyol. Treballador com a escriptor d'opinió per a El Mundo des de 2018, va ser director de la secció d'opinió d'El País entre 2016 i 2018.
Es va doctorar en ciència política per la Universitat Complutense de Madrid (UCM). És professor titular de la Universitat Nacional d'Educació a Distància (UNED). Va ser investigador pel Reial Institut Elcano.
Torreblanca va esdevenir un columnista regular a El País el 2008. D'ideologia europeista, va ser també director de l'oficina a Madrid del think tank Consell Europeu de Relacions Estrangeres (ECFR). El juny de 2016, es va convertir en director d'opinió d'El País.
Després de l'arribada de Soledad Gallego-Díaz al càrrec de directora d'El País el juny de 2018, Torreblanca va deixar el diari i va ser reemplaçat per Máriam Martínez-Bascuñán. Subsegüentment Torreblanca es va incorporar a El Mundo com a escriptor d'opinió el setembre de 2018.

## Premis

* Premi Salvador de Madariaga; premsa escrita (2015)

## Obres

* José Ignacio Torreblanca. The Reuniting of Europe: Promises, Negotiations and Compromises. Londres: Ashgate, 2001.
* José Ignacio Torreblanca. La fragmentación del poder europeo. Madrid: Icaria, 2011.
* José Ignacio Torreblanca. Asaltar los cielos. Podemos o la política después de la crisis. Barcelona: Debate, 2015.

## Referències

* 1 2 «José Ignacio Torreblanca: “El océano es nuestro muro de Berlín”». Diario de Avisos, 24-11-2013.
* ↑ Cerdá, Paco «José Ignacio Torreblanca: "Putin es la mirada de cobra que paraliza a esta Europa 'metrosexual"». La Opinión. A Coruña, 09-03-2014.
* 1 2 «José Ignacio Torreblanca, exjefe de Opinión de 'El País', ficha por 'El Mundo'». elconfidencial.com, 03-09-2018.
* ↑ Terrasa, Rodrigo. «La fiebre de los politólogos de cabecera». elmundo.es, 28-02-2016.
* 1 2 Ortega, Raimundo «Miré los muros de la Europa mía...». Revista de Libros, 01-10-2011.
* 1 2 Zarzalejos, Álvaro G. «'El País' da un vuelco a su consejo editorial tras sacar a Rubalcaba y al resto de externos». elconfidencial, 18-07-2018.
* ↑ «Álvaro Goicoechea, José Ignacio Torreblanca y Angels Barceló, premios Salvador de Madariaga de periodismo». La Nueva España, 12-03-2015.
* ↑ Zank, Wolfang «Anmeldelse: José I. Torreblanca: The Reuniting of Europe : Promises, Negotiations and Compromises. London, Ashgate, 2001.». Journal of Contemporary European Studies, 12, 1, 2004.
* ↑ Juliá, Santos «Hacia la estación Finlandia». El País, 03-06-2015.
# Avià (desambiguació)

«Avià» té aquests significats:
Geografia:
Onomàstica:
* Flavi Avià, poeta romà
* Avià Evànder, escultor grec
Ornitologia:
# Gran Premi de les Amèriques 1988

El Gran Premi de les Amèriques 1988 fou la 1a edició del Gran Premi de les Amèriques. La cursa es disputà el 7 d'agost de 1988, sent el vencedor final el canadenc Steve Bauer per davant de Massimo Ghirotto i Gilles Delion.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip |
| 1 | Steve Bauer | Weinmann-La Suisse-SMM |
| 2 | Massimo Ghirotto | Carrera Jeans-Vagabond |
| 3 | Gilles Delion | Weinmann-La Suisse-SMM |
| 4 | Martial Gayant | Toshiba-Look |
| 5 | Yvon Madiot | Toshiba-Look |
| 6 | Doug Shapiro | 7-Eleven |
| 7 | Marc Madiot | Toshiba-Look |
| 8 | Mike Engleman | Schwinn-Wheaties |
| 9 | Gerhard Zadrobilek | Weinmann-La Suisse-SMM |
| 10 | Laurent Madouas | |

## Enllaços externs

* Resultats a cyclebase.nl
# Autoanticòs

Un autoanticòs és un anticòs (per tant produït pel sistema immunitari) que actua contra una o més proteïnes de la persona que les va produir. Els autoanticossos tenen les mateixes propietats bioquímiques i propietats fisicoquímiques que qualsevol altre anticòs. La gran diferència està en les seves propietats immunològiques, és a dir, els autoanticossos són associats amb malalties autoimmunitàries.
Encara que la majoria dels anticossos produïts pel cos (pels limfòcits B) reaccionen contra els antígens de l'exterior (en general, els microbis, les cèl·lules tumorals, etc.), els autoanticossos reaccionen contra els components del cos (les proteïnes cel·lulars, l'ADN del nucli de la cèl·lula). L'aparició d'una gran quantitat d'autoanticossos en el cos és un estat patològic que implica la ruptura de la tolerància immunitària.
Aquest tipus de reconeixement és en general la causa de malalties autoimmunitàries, i el prototip és el Lupus eritematós sistèmic (LES). La malaltia es troba en autoanticossos que reaccionen contra el nucli de les cèl·lules dels pacients. Malgrat els nombrosos estudis realitzats en immunologia sobre les malalties autoimmunitàries, els investigadors no han trobat una sola causa (etiologia) que permeti trencar la tolerància immunitària i, per tant, l'aparició d'aquestes malalties. Els resultats indiquen que el fenomen s'associa amb la predisposició genètica dels pacients (la presència de determinats al·lels HLA) en condicions ambientals favorables.

## Referències

* ↑ «Autoanticòs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pókhvistnevo

Pókhvistnevo - Похвистнево (rus) - és una ciutat de l'óblast de Samara, centre administratiu del raion homònim. És a la vora esquerra del riu Bolxoi Kinel i a 140 km al nord-est de Samara. Pókhvistnevo fou fundat el 1888 arran de la construcció del ferrocarril Zlatoust-Samara, que s'allargaria fins a Txeliàbinsk. Entre els anys 1902 i 1904 l'estació de ferrocarril fou engrandida a causa del desenvolupament de la ciutat. El 1935 Pókhvistnevo esdevingué centre administratiu del raion. El 1939 s'hi descobriren jaciments petroliers, i obtingué l'estatus de ciutat el 1947.
# Vidre persa

El vidre persa és el que feien els artesans perses de la dinastia sassànida (i posteriors) igual que els bizantins que van treballar el vidre artísticament distingint els seus productes per les incrustacions de pedreria, els daurats i els dibuixos propis del seu estil. Però són escassíssims els exemplars que es conserven.
Un d'ells és el famós got persa conegut amb el nom de Copa de Cosroes I , abans anomenat Copa de Salomó , format per una peça de cristall de roca en el centre apareix gravada la figura d'un monarca assegut i addicionat amb vidre que porta pedres fines incrustades. Aquesta OBR a de singular mèrit i raresa es troba avui en el Gabinet de Medalles de París.
En el tresor de la catedral de Gènova es custodia un plat de vidre oriental i de forma hexagonal portat de Cesarea pels croats el 1102. Es coneix amb el nom de Sacro Catino o Calze de Gènova doncs es deia que va servir en l'últim sopar. Abans del segle xix es va creure que estava llaurat d'una gran maragda. No obstant això, durant la invasió de Napoleó en 1806 es va portar a París i es va trencar en el trasllat provant d'aquesta manera que la peça era de vidre.

## Vegeu també

* Vidre del bosc
* Vidre bufat
* Vidre del bosc
* Vidre d'Hebron
* Vidre romà
* Vidre egipci

## Referències

* ↑ Vidrio persa Arxivat 2017-02-04 a Wayback Machine. a arqhys.com
* ↑ Il piatto dell'Ultima Cena
* ↑ Il Sacro Cattino
# Josep Mestres

Josep Mestres és el nom dels següents personatges:
* Josep Mestres (organista), organista del segle XVII
* Josep Mestres i Cabanes (Manresa, 1898 - Barcelona, 1990), pintor i escenògraf català
* Josep Mestres i Miquel (Vilallonga del Camp, 1868 - 1949), polític i metge català
# Tramont-Saint-André

Tramont-Saint-André és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 53 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Tramont-Saint-André era de 53 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 23 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 29 eren cases i 1 era un apartament. Dels 23 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Tramont-Saint-André el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 33 persones, 21 eren actives i 12 eren inactives. Les 21 persones actives estaven ocupades(14 homes i 7 dones).. De les 12 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a Tramont-Saint-André hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 177 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Tramont-Saint-André a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Tramont-Saint-André a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Thomas Sydenham

Thomas Sydenham (Wynford Eagle, Dorset, 10 de setembre de 1624 - Londres, 29 de desembre de 1689) va ser un metge anglès.
Va estudiar a Oxford i va exercir el seu ofici de metge a Londres. Sent premiat com el representant més destacat de la medicina anglesa, fou anomenat l'Hipòcrates anglès. El seu treball es va caracteritzar per ser sempre d'estret contacte amb el pacient, consagrant-se més a l'estudi dels símptomes que al de les teories mèdiques.
Gràcies a ell se li deu la descripció de la corea aguda infantil (corea de Sydenham). Va escriure observacions mèdiques sobre la història i curació de les malalties agudes (1676).
El 1680 va dir: "Dels remeis que donat Déu a l'Home per alleujar el seu sofriment, cap és tan universal i eficaç com l'opi"
# Autoantònim

Un autoantònim o paraula de Janus (del déu romà de dues cares) és un mot que té dues accepcions amb significats contraris. L'autoantonímia és un tret que presenten algunes paraules polisèmiques.

## Exemples

En català podem trobar diversos exemples de paraules autoantònimes:
* Llogar pot significar donar a lloguer o prendre a lloguer.
* Hoste pot significar persona allotjada o persona que allotja.
* Combregar pot significar administrar el sagrament o rebre el sagrament.
* Sanció pot significar autorització o càstig.
* Nimi pot significar excessiu o insignificant.
* Crac pot significar persona de poca vàlua o persona que destaca.
* Conjurar pot significar obligar un ens a aparèixer o allunyar.
També hi ha exemples de verbs que la seva forma activa i passiva són autoantònimes:
* Vèncer i ser vençut.
* Incloure i ser inclòs.
* Corregir i ser corregit.

## Referències

* ↑ «Ves per on! | enciclopèdia.cat». [Consulta: 15 juny 2020].
* ↑ «Institut d'Estudis Catalans - Diec2». [Consulta: 15 juny 2020].
# Pórtugos

Pórtugos és un municipi andalús situat en la part central de la Alpujarra (província de Granada). Limita amb els municipis de Trevélez, Busquístar, La Taha i Capileira. Gran part del seu terme municipal es troba en el Parc nacional de Sierra Nevada
# Chiopris-Viscone

Chiopris-Viscone (friülà Cjopris e Viscon) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 659 habitants. Limita amb els municipis de Cormons (GO), Medea (GO), San Giovanni al Natisone, San Vito al Torre i Trivignano Udinese.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Carlo Schiff | Llista cívica |
# Josep Mestre i Puig

Josep Mestre i Puig (Barcelona, 27 de gener de 1884 - Molins de Rei, Baix Llobregat, 30 de març de 1979) fou un metge i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República Espanyola.
Va estudiar la primària i va treballar a Sant Pere de Ribes, població d'on era originària la seva família. Fou cap del Sindicat de Metges de Catalunya el 1921- 1922 Fou diputat per la circumscripció de Barcelona ciutat per ERC a les eleccions generals espanyoles de 1933. Durant la Guerra Civil fou subsecretari de sanitat. Després de l'entrada de les tropes franquistes, es va haver d'exiliar durant quinze anys a França, on va treballar per a la Creu Roja republicana.

## Referències

* 1 2 Palacios, Josep Lluís. Sant Pere de Ribes: Recull d'informació sobre el municipi, 1999, p. 143. ISBN 84-606-2881-7.
* ↑ Butlletí del Sindicat de Metges
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* Josep Mestre i Puig [Galeria de Metges Catalans del COMB]
# Autàrit

Autàrit (llatí: Autaritus) era el cap dels mercenaris gals dels cartaginesos que va combatre contra els romans a Sicília.
Tornat amb els cartaginesos a l'Àfrica va ser un dels dirigents de la revolta dels mercenaris contra Cartago al final de la Primera Guerra Púnica. Les seves dots d'orador i el coneixement que tenia de la llengua fenícia van convèncer els revoltats de matar tots els presoners que els rebels havien fet, entre ells al general Giscó. En total es van executar uns 700 presoners. Finalment Amílcar Barca el va capturar i crucificar l'any 238 aC.

## Referències

* ↑ Polibi. Històries, I, 77, 79, 80, 85-86
# Tramont-Émy

Tramont-Émy és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 35 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Tramont-Émy era de 35 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 20 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 3 estaven desocupats. 19 eren cases i 1 era un apartament. Dels 15 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 7 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 6 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 4 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Tramont-Émy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 21 persones, 15 eren actives i 6 eren inactives. De les 15 persones actives 14 estaven ocupades (6 homes i 8 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 6 persones inactives 1 estava jubilada, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Tramont-Émy hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Tramont-Émy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Tramont-Émy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Districte de Martin

El districte de Martin - (eslovac) Okres Martin - és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Žilina. Té una superfície de 735,65 km², i el 2013 tenia 97.071 habitants. La capital és Martin.

## Llista de municipis
### Ciutats

* Martin
* Vrútky

### Pobles

Belá-Dulice | Benice | Blatnica | Bystrička | Ďanová | Diaková | Dolný Kalník | Dražkovce | Folkušová | Horný Kalník | Karlová | Kláštor pod Znievom | Košťany nad Turcom | Krpeľany | Laskár | Ležiachov | Lipovec | Necpaly | Nolčovo | Podhradie | Príbovce | Rakovo | Ratkovo | Sklabiňa | Sklabinský Podzámok | Slovany | Socovce | Sučany | Šútovo | Trebostovo | Trnovo | Turany | Turčianska Štiavnička | Turčianske Jaseno | Turčianske Kľačany | Turčiansky Ďur | Turčiansky Peter | Valča | Vrícko | Záborie | Žabokreky
# Atelopus varius

Atelopus varius és una espècie d'amfibi que viu a l'àrea compresa entre Costa Rica i Panamà.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Crump, M.L. 1986. Homing and site fidelity in a Neotropical frog, Atelopus varius (Bufonidae). Copeia 1986 (4): 1007-1009.
* Crump, M.L. 1988. "Aggression in harlequin frogs: male-male competition and a possible conflict of interest between the sexes." Animal Behaviour 36(4): 1064-1077.
* Crump, M.L., and J.A. Pounds 1985. "Lethal Parasitism of an Aposematic Anuran (Atelopus varius) by Notochaeta bufonivora (Diptera: Sarcophagidae)." Journal of Parasitology 71(5), 588-591.
* Lips, K.R. 1999. Mass mortality and population declines of anurans at an upland site in western Panama. Conservation Biology 13: 117-125.
* Lips, K.R., Green, D.E. and Papendick, R. 2003. Chytridiomycosis in wild frogs from southern Costa Rica. Journal of Herpetology 37: 215-218.
* Pounds, J.A., Bustamante, M.R., Coloma, L.A., Consuegra, J.A., Fogden, M.P.L., Foster, P.N., La Marca, E., Masters, K.L., Merino-Viteri, A., Puschendorf, R., Ron, S.R., Sánchez-Azofeifa, G.A., Still, C.J. and Young, B.E. 2006. Widespread amphibian extinctions from epidemic disease driven by global warming. Nature 439: 161-167.
* Pounds, J.A., and Crump, M.L. 1987. "Harlequin Frogs Along a Tropical Montane Stream: Aggregation and the Risk of Predation by Frog-Eating Flies." Biotropica 19(4): 306-309.
* Pounds, J.A. and Crump, M.L. 1994. Amphibian declines and climate disturbance: The case of the golden toad and the harlequin frog. Conservation Biology 8: 72-85.
* Pounds, J.A., Fogden, M.P.L., and J.H. Campbell 1999. "Biological response to climate change on a tropical mountain." Nature 398(6728): 611-615.
* Savage, J.M. 1972. The harlequin frogs, genus Atelopus, of Costa Rica, and western Panama. Herpetologica 28: 77-94.
* IUCN 2006. 2004 IUCN Red List of Threatened Species.<http://www.iucnredlist.org/>. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Quist aracnoidal

Els quists aracnoidals són col·leccions de líquid cefalorraquidi coberts per cèl·lules aracnoidals i col·lagen que es poden desenvolupar entre la superfície de l'encèfal i la base cranial o a la membrana aracnoidal, una de les tres capes meníngies que cobreixen el sistema nerviós central. Els quists aracnoidals primaris són un trastorn congènit, mentre que els quists aracnoidals secundaris són el resultat d'un traumatisme cranioencefàlic. La majoria dels casos de quists primaris comencen durant la infància; tanmateix, l'inici es pot retardar fins a l'adolescència.

## Signes i símptomes

Els pacients amb quists aracnoidals poden no tenir mai símptomes, fins i tot en alguns casos en què el quist és gran.
Els símptomes varien segons la mida i la ubicació dels quists, tot i que els quists petits no solen donar símptomes i només es descobreixen casualment.

## Referències

* ↑ «Cerebellopontine angle arachnoid cyst harbouring ectopic neuroglia». Pediatr Neurosurg, vol. 41, 4, 2005, pàg. 220–3. DOI: 10.1159/000086566. PMID: 16088260.
* 1 2 3 «Arachnoid Cysts Information Page». NINDS. [Consulta: April 7, 2017].
* ↑ «Intracranial arachnoid cysts» (en castellà). Rev Neurol, vol. 39, 12, 2004, pàg. 1161–6. PMID: 15625636.