OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lakota

«Lakota» té aquests significats:
* Nació Lakota, tribu originària d'Amèrica
* Lakota (Dakota del Nord), entitat de població
* Lakota (Iowa), entitat de població
* Lakota (llengua), llengua de la Nació Lakota
* Lakota (ciutat de Costa d'Ivori)
* Departament de Lakota, divisió administrativa de Costa d'Ivori
# Joanot Gual

Joanot Gual (Ciutat de Mallorca, s. XV-XVI), doctor en drets i advocat. Va ser advocat de l'instador Joan Crespí i dels elets de la Germania.
Joanot Gual era membre de l'estament dels cavallers. Va ser un enemic declarat del virrei Gurrea, contra el qual va perdre un procés l'any 1520. Gual és el millor exemple de la posició ambigua d'una part de les classes altes ciutadanes just en el moment de l'esclat de la Germania, cosa que en va facilitar molt el ràpid èxit. De fet, quan esclatà el moviment, el febrer de 1521, era l'assessor del batle i va contribuir a fer que Gurrea es trobàs sol davant l'acció dels menestrals de la ciutat.
Abans de les Germanies ja havia tengut un paper important en la política mallorquina. El 1502 va ser nomenat assessor del veguer de la Part Forana. El 1512 va ser un dels síndics dels ciutadans davant la cort del rei Ferran el Catòlic, quan aquest dictà una sentència arbitral que ordenava la realització d'una estimació de tots els béns de l'illa, per establir una base impositiva real i justa. El 1519 va ser procurador dels creditors censalistes de la Universitat de Mallorca.
El febrer de 1521, un cop iniciat el moviment popular agermanat, va ser elegit com a advocat assessor de la primera junta d'elets dels oficis. La seva actuació va ser important per aconseguir la destitució de Gurrea del seu càrrec de lloctinent pels agermanats. El nou lloctinent, Pere de Pacs, el va confirmar en el seu càrrec d'advocat assessor de l'instador i dels elets de la Germania. El nomenament de Joanot Gual, un home molt vinculat a l'oligarquia ciutadana, com a primer advocat del poble expressa l'hostilitat que havia suscitat Gurrea entre part dels estaments dominants, però alhora és indicatiu de la voluntat d'actuar dins la legalitat dels agermanats dirigits per Joan Crespí.
La constitució de la Tretzena, l'abril de 1521 i l'evidència del rebuig reial a les demandes dels agermanats, així com els excessos de l'estiu del 1521 (assalt al Castell de Bellver), forçaren un canvi clar de posicionament de Joanot Gual, que l'agost de 1521 sol·licità del governador que el revocàs del seu càrrec d'advocat del poble, sol·licitud que reiterà el setembre. A començament de 1522 ja s'adherí a una llista de gentilhomes que donaven diners en préstec per subvenir l'expedició contra la Germania i sostenir la resistència senyorial a Alcúdia.
Va fugir de l'illa amb el seu fill i prengué refugi a Alacant. La seva dona, la nora, dues netes i un net, amagats a la Seu hi varen morir de pesta. Després del desembarcament de l'estol reial i la derrota agermanada es posà al servei del seu antic enemic Gurrea i intervingué en la repressió de la Germania. Va ser una de les persones que demanaren indemnització pels danys soferts durant la Germania. L'any 1527 li varen ser abonades per aquest concepte 1392 lliures i 16 sous.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 348-349. ISBN 84-8661702-2.
# Adhèrbal (Segona Guerra Púnica)

Adhèrbal, (en llatí Adherbal) governador de la guarnició de Gades, va ser un comandant cartaginès a les ordres de Magó a la Segona Guerra Púnica, que va ser derrotat en una batalla naval enfront de Carteia per Gai Leli l'any 206 aC, segons diu Titus Livi.

## Referències

* ↑ (castellà) Fin de la presencia cartaginesa en Hispania, 206 aC Arxivat 2012-02-03 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) Juan Antonio Lacomba i José E. Ferrer Palma, Historia de Andalucía, p.88
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXVIII, 30
# Billbrookkanal

El Billbrookkanal o Canal de Billbrook és un canal navegable al port d'Hamburg que comença al canal de Tiefstack s'acaba en atzucac al carrer Liebigstraße a l'estat d'Hamburg.
El canal és navegable, però la seva funció principal és el desguàs del terra que es troba a antigues prats molls del barri de Billbrook. Tot i trobar-se al mig d'un polígon industrial, poques fàbriques encara l'utilitzen per al transport de primeres matèries o de mercaderies.
* Des del pont Wöhler en direcció est
* Pont del ferrocarril del port, des del pont del carrer Wöhler en direcció oest
* Encreuament dels canals de Billbrook, de Tiefstack i de Billekanal

## Connecta amb

* Canal de Tiefstack
* Billekanal

## Referències

* ↑ Verordnung zur Bestimmung der schiffbaren Gewässer, Hamburg, 5 de maig de 1987, (traducció: Decret de les vies navegables d'Hamburg)
* ↑ Hamburgisches Wassergesetz (HWaG) , Hamburg, 14 de desembre de 2007 (traducció: Llei de l'estat d'Hamburg sobre les aigües de superfície)
* ↑ Billbrook – zentrumsnah und industriell geprägt, Ajuntament d'Hamburg, (traducció: Billbrook, a prop del centre, un barri industrial)
# Scacchita

La scacchita és un mineral de la classe dels halurs, que pertany al grup de la lawrencita. Anomenada l'any 1869 per ilbert-Joseph Adam en honor d'Arcangelo Scacchi, professor de mineralogia de la Universitat de Nàpols. És isoestructural amb la cloromagnesita i la lawrencita.

## Característiques

La scacchita és un halur de fórmula química MnCl₂. Cristal·litza en el sistema trigonal. Sol ser soluble en aigua. Segons la classificació de Nickel-Strunz es troba classificada al grup 3.AB. (Halurs simples sense aigua). Comparteix grup amb els següents minerals: Fluorocronita, tolbachita, Sel·laïta, Cloromagnesita, coccinita, lawrencita, Fluorita, Frankdicksonita, Strontiofluorita, Tveitita-(Y), Gagarinita-(Y), Gagarinita-(Ce) i Polezhaevaïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Ha estat descrita només a la seva localitat tipus, al Vesuvi, formada com a producte d'activitat hidrotermal en fumaroles.

## Referències

* ↑ «Scacchite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

* Scacchi (1855) Mem. Incend. Vesuv.: 181 (as protochloruro di Manganese).
* Adam (1869) Tableau minéralogique, Paris: 70.
* Ferrari, Celeri, and Giorgio (1929) Reale accademia nazionale dei Lincei, Rome, Rend.: 9: 782.
* Pauling (1929) Proceedings of the National Academy of Science, Washington: 15: 709.
* Palache, Charles, Harry Berman & Clifford Frondel (1951), The System of Mineralogy of James Dwight Dana and Edward Salisbury Dana Yale University 1837-1892, Volume II: Halides, Nitrates, Borates, Carbonates, Sulfates, Phosphates, Arsenates, Tungstates, Molybdates, Etc. John Wiley and Sons, Inc., New York, 7th edition, revised and enlarged: 40-41.
* Acta Crystallographica: 16: 846-847.
* Zeitschrift für Kristallographie (1990): 192: 147-148.
# El Reno

* Per a altres significats, vegeu «Reno».
El Reno és una ciutat del Comtat de Canadian, a l'estat d'Oklahoma, als Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el Cens dels Estats Units del 2000, El Reno tenia 16.212 habitants, tenia 16.212 habitants, 5.727 habitatges, i 3.842 famílies. La densitat de població era de 78,3 habitants per km².
Dels 5.727 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 119,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.200 $ i la renda mediana per família de 39.106 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.521 $ mentre que les dones 20.107 $. La renda per capita de la població era de 15.570 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 16,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- El Reno». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- El Reno». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Adi Granth

L'Adi Granth (en panjabi: el llibre principal) també és conegut com a Guru Granth Sahib Ji, és el llibre sagrat del sikhisme, el document central de veneració en totes les gurdwares (temples sikhs).
L'Adi Granth s'obre i es tanca cada dia de manera ritual, i en ocasions especials se'l llegeix incessantment. El llibre està format per prop de 6.000 himnes que estan dedicats als gurus sikhs, als sants islàmics, i als savis hinduistes.
L'Adi Granth va ser recopilat per primera vegada en 1604 pel Guru Arjan Dev, que va incloure els seus propis himnes, i els dels seus predecessors, a més de les cançons que estaven dedicades als sants.
En 1704, el Guru Gobind Singh, el darrer guru dels sikhs, va afegir més himnes, i va decretar que després de la seva mort, ja no hi hauria més gurus, i que el llibre sagrat seria el seu nou guru. El llibre va ser escrit en llengua panjabi, i en idioma hindi, l'obra conté el Mantra Mul (l'oració arrel), i el Japji (l'escrit més important, que va ser obra del Guru Nanak) i els himnes, que estan organitzats d'acord amb les ragues amb les quals són cantats.

## Enllaços externs

* Pàgina web sobre el sikhisme (anglès)
# Boriàtino

Boriàtino (en rus: Борятино) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 97 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Castell de Bratislava

El Castell de Bratislava (en eslovac Bratislavský hrad (?·pàg.),) se situa al centre històric de la ciutat del mateix nom, la capital d'Eslovàquia.
A la part alta d'un turó rocós, en una posició dominant sobre el riu Danubi, es va començar a construir al segle x. Des d'ell s'ofereix un magnífic panorama de Bratislava. Actualment el Castell alberga el Museu Nacional Eslovac. Dins dels límits del castell es troba també l'edifici que alberga actualment la residència oficial del president de la República Eslovaca.
Les seves quatre torres laterals són considerades com el símbol de la ciutat.

## Enllaços externs

* (anglès) Castell de Bratislava a SlovakHeritage.org
* Castell de Bratislava a Castles.sk Arxivat 2017-01-13 a Wayback Machine.
* (anglès) Restauració del castell (lloc web oficial)
# Central tèrmica del Besòs 5

La central tèrmica Besòs V és una instal·lació termoelèctrica de cicle combinat situada al costat de la desembocadura del riu Besòs al Mar Mediterrani, al terme municipal de Sant Adrià del Besòs, a la província de Barcelona. Consta de dos grups tèrmics que sumen 859 MW alimentats amb gas natural, va ser connectada a la xarxa el 2011 i és propietat de la multinacional Endesa.
El projecte per a la construcció d'un nou cicle combinat a la desembocadura del Besòs es va forjar a causa de la necessitat de la substitució de la central tèrmica de Sant Adrià, de cicle convencional i fueloil, construïda el 1970 i que complia el seu cicle vital. Endesa va decidir llavors la construcció, en terrenys propers, d'una nova central de cicle combinat que substituís la de les tres xemeneies, tot i que ja comptava amb un grup a la central de cicle combinat del Besòs, compartida al 50% amb Gas Natural Fenosa i connectada el 2002 (Besòs III i IV).
La planta consta de dues turbines de gas i una de vapor, i 2 calderes de recuperació de calor amb una xemeneia cadascuna, 3 alternadors, condensador i una caldera auxiliar de gas natural. Els seus dos grups tèrmics sumen una potència de 859 MW, i el combustible utilitzat és el gas natural.

## Referències

* ↑ «Endesa inaugura la nueva central de ciclo combinado besÒs 5, en barcelona». eleconomista.es, 30-03-2011.
* ↑ Pérez Álvarez, Rafael. Estudio termoeconómico para la hibridación solar térmica de una central de ciclo combinado (Tesi). TFG - Universidad Carlos III de Madrid. Departamento de Ingeniería Térmica y de Fluidos, 2015-07, p. 33.
* ↑ Declaración ambiental 2021: C.T.C.C. BESÒS. Generalitat de Catalunya. Medi Ambient, 2022.
* ↑ Fàbregas Vidal, Pere-A. «Barcelona y el gas, una relación de 200 años». Tst: Transportes, Servicios y telecomunicaciones, 16, 2009, pàg. 199. ISSN: 1578-5777.
* ↑ Espejo Marín, Cayetano; Capel Molina, José Jaime «El gas en la producción de electricidad en españa». Nimbus: Revista de climatología, meteorología y paisaje, 19, 2007, pàg. 76. ISSN: 1139-7136.

## Vegeu també

* Llista de gratacels del Barcelonès
* Central tèrmica de Sant Adrià de Besòs
* Sant Adrià del Besòs
# Hermiston

Hermiston és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2005 tenia 15.030 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hermiston tenia 13.154 habitants, 4.964 habitatges, i 3.360 famílies. La densitat de població era de 786,2 habitants per km².
Dels 4.964 habitatges en un 37,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 26,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,9% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.354$ i la renda mediana per família de 42.881$. Els homes tenien una renda mediana de 32.100$ mentre que les dones 20.951$. La renda per capita de la població era de 17.075$. Aproximadament l'11,9% de les famílies i el 12,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hermiston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hermiston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Haplochromis schubotziellus

Haplochromis schubotziellus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes present al llac George (Uganda). Els mascles poden assolir els 7,9 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H.R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985
# Abigail i la ciutat perduda

Abigail i la ciutat perduda (originalment en rus: Эбигейл) és una pel·lícula d'aventures de fantasia steampunk russa del 2019 dirigida per Aleksandr Boguslavski i coproduïda per Viktor Denissiuk i Ievgueni Melentiev de la companyia KinoDanz. La pel·lícula és protagonitzada per Tinatín Dalakixvili com a Abigail Foster, amb Gleb Botxkov, Rinal Mukhametov, Artiom Tkatxenko i Ravxana Kurkova. Es va estrenar a Rússia el 22 d'agost de 2019 de la mà de 20th Century Fox CIS. S'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Referències

* ↑ «Снимается кино: «Эбигейл»». Arxivat de l'original el 2019-06-05. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ Abigail at the KinoPoisk
* ↑ «The first trailer of the Russian fantasy Abigail was published, in which the ex-spouses Artyom Tkachenko and Ravshana Kurkova appeared.». Arxivat de l'original el 2021-06-18. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Abigail i la ciutat perduda». À Punt, 07-01-2022. [Consulta: 15 gener 2023].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Evangelina Sosa

Evangelina Sosa Martínez (Ciutat de Mèxic, 18 de febrer de 1969) és una actriu mexicana de televisió, cinema i teatre. També és la germana de l'actor Roberto Sosa.
Fou estudiant del NET (Núcleo de Estudios Teatrales) i ha complementat la seva formació amb cursos d'improvisació, dansa, vocalització i idiomes.

## Teatre

* Aire frío (1985)
* Los pepenadores (1989)
* De la calle (1989)
* El eclipse (1991)
* El padre (1992)
* Pastorela de Tepotzotlán (1995-2000)
* Pecado de omisión (2000)
* Lazcuráin
* El Códex Romanoff

## Cinema

Curtmetratges
* Interferencia (2015)
* Mi niña (2009)
* Me gusta cuando callas (2005)
* La casa de enfrente (2003)
* Náufragos (2002)
* Ojo en la nuca (2001) - Laura
* Los maravillosos olores de la vida (2000)
* El Guardadito (2000)
* ¿Alguien vio a Lola? (2000)
* Domingo siete (1995) - Rebeca
* La mujer del puerto (1991) - Perla (exhibit al Festival de Cinema de Canes)
* El último fin de año (1991)
Llargmetratges
* El libro de piedra (2008) - Julia
* 7 soles (2008)
* Sexo, amor y otras perversiones (2006) - Marina
* Cicatrices (2006) - Judith
* Después de la muerte (2005) - Tomasa
* Zapata, el sueño del héroe (2004) - Azucena
* Deadly Swarm (2003) - María
* Punto y aparte (2002) - Miroslava
* La ley de Herodes (1999) - Perla
* ¡Aquí espantan! (1993) - Eugenia
* Nocturno a Rosario (1992) - Laura Méndez
* Ángel de fuego (1992)
* Los años de Greta (1992) - Norita
* Como fui a enamorarme de ti (1991)
* Jóvenes perversos (1991)
* Gringo vell (1989)
* Buster (1988) - María
* El sótano (1988)
* De la calle (2001)
* Adiós, adiós ídolo mío (1985)
* El corazón de la noche (1983)
* El caballito volado (1982)

## Televisió

* Un día cualquiera (2016)
* La loba (2010) - Rosa
* A cada quien su santo (2009)
* Lo que la gente cuenta (2009)
* Ni una vez más (2005)
* Tan infinito como el desierto (2004)
* Lo que callamos las mujeres (2001)
* Cuentos para solitarios (1999)
* Yacaranday (1997) - Margarita
* Pueblo chico, infierno grande (1997) - Magdalena Beltrán (joven)
* Luz Clarita (1996) -
* La sombra del otro (1996) como - Maley
* La culpa (1996) - Paty
* El vuelo del águila (1994) - Delfina Ortega (joven)
* María Mercedes (1992) - Candelaria "Candy"
* Atrapada (1991) - Lupita
* Mujer, casos de la vida real (1990-1999)
* Cuando llega el amor (1990)
* La fuerza del amor (1990) - Chencha
* La telaraña (1989-1993)
* Simplemente María (1989-1990) - Perla "Perlita" Carreño
* Luz y sombra 1989) - Caridad "Cari"
* La hora marcada (1988-1990)
* El rincón de los prodigios (1988) - Mari (nena)

## Referències

* 1 2 Filmografía de Evangelina Sosa Cine.com. Consultado el 14 de febrer de 2018.
* ↑ Evangelina Sosa a El Siglo de Durango
# Mick Wallace

Mick Wallace (nascut el 9 de novembre del 1955 a Wellington Bridge, Wexford, República d'Irlanda) és un activista per la pau i polític irlandès qui és membre del Parlament Europeu pel districte South d'ençà el juliol del 2019. És membre del partit Independents 4 Change d'Irlanda del districe South des del 2019, que és part del partit europeu Esquerra Unitària Europea/Esquerra Verda Nòrdica. Wallace es va graduar a la University College Dublin i va ser Teachta Dála (membre de la cambra baixa irlandesa) del 2011 al 2019.

## Referències

* ↑ «Home | Mick WALLACE | MEPs | European Parliament» (en anglès). https://www.europarl.europa.eu,+01-02-2020.+[Consulta: 1r febrer 2020].
* ↑ Oireachtas, Houses of the Oireachtas. «Mick Wallace – Houses of the Oireachtas» (en anglès). https://www.oireachtas.ie,+27-06-2019.+[Consulta: 1r febrer 2020].
* ↑ «Mick Wallace · TheJournal.ie» (en anglès). https://www.thejournal.ie,+01-02-2020.+[Consulta: 1r febrer 2020].
* ↑ «Mick Wallace» (en anglès). https://www.guengl.eu,+01-02-2020.+[Consulta: 1r febrer 2020].
# Estadi 28 de Setembre de 1958

L'Estadi 28 de Setembre de 1958 o Stade du 28 Septembre 1958 és un estadi esportiu de la ciutat de Conakry, a Guinea.
La seva capacitat és per a 25.000 espectadors. És la seu dels clubs Hafia FC, Horoya AC i Satellite FC.
El nom de l'estadi fa referència a la data del referèndum en el qual el poble de Guinea va votar no a la proposta de França per avançar limitadament en l'autogovern, optant doncs per assolir la independència completa que es va proclamar tot seguit el 2 d'octubre de 1958.
El 28 de setembre de 2009, els membres del partit de l'oposició es van manifestar a l'Estadi del 28 de setembre, exigint que el capità Moussa Dadis Camara renunciés a la presidència de Guinea. Les forces de seguretat van disparar contra la multitud matant 157 persones i ferint 1.200. En resposta a les crítiques de les organitzacions internacionals de drets humans, el govern va dir que només 56 persones van morir i la majoria van ser trepitjades pels manifestants que fugien.

## Referències

* ↑ «Informació i Foto». worldstadia.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Informació i Foto». soccerway.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «History of Guinea» (en anglès). Historyofnations.net.. Arxivat de l'original el 2011-05-11. [Consulta: 31 març 2012].
* ↑ «ICC prosecutor to examine Guinea killings». Reuters, 16-10-2009. Arxivat de l'original el 8 September 2012. [Consulta: 15 octubre 2009].
* ↑ Adam Nossiter. «U.S. Envoy Protests Violence in Guinea». The New York Times, 06-10-2009. [Consulta: 15 octubre 2009].