OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Healy

Healy és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 971 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Healy tenia 1.000 habitants, 436 habitatges, i 245 famílies La densitat de població era de 0,6 habitants/km².
Dels 436 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,4% hi vivien parelles casades, en un 3% dones solteres, i en un 43,6% no eren unitats familiars. En el 37,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 0,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 34,3% entre 25 i 44, un 30,6% de 45 a 60 i un 2,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones hi havia 132 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 142,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.000 $ i la renda mediana per família de 77.806 $. Els homes tenien una renda mediana de 65.729 $ mentre que les dones 30.227 $. La renda per capita de la població era de 28.225 $. Aproximadament el 2,5% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Healy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Healy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Hiroshi Ohashi

Hiroshi Ohashi (大橋 浩司, 27 de octubre de 1959) és un exfutbolista i entrenador japonès. Va dirigir la selecció femenina de futbol del Japó (2004-2007).

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
# Hiroshi Saeki

Hiroshi Saeki (Prefectura d'Hiroshima, Japó, 26 de maig de 1936), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Hiroshi Saeki va disputar 4 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Hawaliya

Hawaliya era la capital d'un districte fronterer entre territori hitita i Lukka, situat a la vall del riu Hulaya. El país de Lukka la va ocupar temporalment al començament del regnat d'Hattusilis III, però va ser recuperada pels hitites al cap d'un parell d'anys.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 209 i 252. ISBN 8446022532.
# Heleioporus inornatus

Heleioporus inornatus és una espècie de granota que viu a Austràlia.

## Referències

* Hero, J.-M. & Roberts, D. 2004. Heleioporus inornatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 24 d'abril del 2008.
# Híria

«Híria» té aquests significats:
Híria ((llatí: Hyria, alternativament Uria) va ser el nom de tres ciutats d'Itàlia:
* Híria de Calàbria
* Híria de la Pulla
* Híria de Campania
I també d'una ciutat grega, que surt al «Catàleg de les naus» (grec antic: Ύρια)
# I Am Gay and Muslim

I Am Gay and Muslim (traduït com Sóc Gai i Musulmà) és un documental en anglès dirigit pel neerlandès Chris Belloni i rodat al Marroc.
La pel·lícula, de baix pressupost, dura 59 minuts i se centra sobre homes musulmans homosexuals. Aquest íntim documental segueix a un nombre d'homes joves gais musulmans marroquins en la seva exploració de la seva identitat religiosa i sexual. S'ha projectat a més d’una dotzena de països, inclosos els Països Baixos, els Estats Units, Ucraïna i Sèrbia, molts a través de festivals com el Festival Internacional de Cinema Gai i Lèsbic, Boston LGBT Film Festival, Beirut International Film Festival, Thessaloniki Film Festival o Faroe Islands Int'l Minority Film Festival.

## Prohibició al Kirguizstan

El 28 de setembre de 2012, el documental estava previst que es projectés també al sisè festival anual de cinema documental sobre drets humans Bir Duino ("Un món") de Bixkek, la capital del Kirguizstan. No obstant això, hores abans un tribunal local va prohibir la seva distribució perquè incita a l'«odi religiós». El director de la pel·lícula hi va assistir igualment i va parlar breument davant un públic d'unes 500 persones i després va acceptar preguntes, la majoria relacionades sobre la llibertat d'expressió. Poc després, un grup d'homes descontents hi va entrar per boicotejar-lo. Els organitzadors van interrompre la xerrada i la policia va expulsar els assistents.
La directora de Bir Duino, Tolekan Ismailova, va denunciar que dos dies abans de la projecció prevista, el Comitè Estatal de Seguretat Nacional havia actuat il·legalment obligant-la a lliurar una còpia de la pel·lícula.
Human Rights Watch va condemnar la prohibició de la pel·lícula perquè no respecta la llibertat d'expressió i va instar al govern kirguís a retirar-la.

## Referències

* 1 2 3 4 «Kyrgyzstan: Rights Activists Condemn Ban on Gay Muslim Documentary | Eurasianet» (en anglès). [Consulta: 11 juliol 2021].
* ↑ «Looking for gay Bollywood + I am gay and muslim». [Consulta: 11 juliol 2021].
* 1 2 «Kyrgyzstan: Film Ban Violates Free Speech» (en anglès), 04-10-2012. [Consulta: 11 juliol 2021].
* ↑ «Kyrgyzstan Bans Documentary About Gay Muslims | Eurasianet» (en anglès). [Consulta: 11 juliol 2021].
# Ibn az-Zubayr

Ibn az-Zubayr és el nom dels següents personatges:
* Abd-Al·lah ibn az-Zubayr, anti-califa 683-692
* Mússab ibn az-Zubayr, general i governador rebel de l'Iraq, germà de l'anti-califa
* Urwa ibn az-Zubayr (? - 712), historiador
* Ahmad ibn Ibrahim ibn al-Zubayr (1230 - 1308), historiador andalusí
# Highland (Washington)

Highland és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 3.388 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Highland tenia 3.388 habitants, 1.108 habitatges, i 935 famílies. La densitat de població era de 47,4 habitants per km².
Dels 1.108 habitatges en un 45,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,2% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 15,6% no eren unitats familiars. En l'11,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,3% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 7,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.136 $ i la renda mediana per família de 63.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.094 $ mentre que les dones 33.281 $. La renda per capita de la població era de 22.703 $. Aproximadament el 4,5% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Highland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Highland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Ibrahim Dervix Paixà

Ibrahim Dervix Paixà (1812- 22 de juny de 1896) fou un general otomà. Va ingressar com a voluntari a l'exèrcit i ascendí a oficial per mèrits, arribant al grau de muixir (general) el 29 d'abril del 1862.
El 1864 fou el comandant encarregat de les operacions a Montenegro i el 1865, com a comandant del 4t exèrcit, va ajudar Ahmed Jevdet a pacificar la regió de Kozan a lesmuntanyes del Taure. A causa de l'extensió de la revolta a l'Hercegovina, que no va poder impedir, fou destituït de les seves funcions el 1875.
Durant la guerra russo-turca (1877–1878), com a comandant de l'exèrcit otomà a Lazistan va rebutjar repetidament els atacs russos i va aconseguir conservar Batum fins a l'armistici, el que el va convertir en l'únic general otomà que no havia estat derrotat en aquesta guerra. Fou després governador del Diyarbakir i de Selanik, ministre de marina, cap de l'estat major, general i comissari especial a Egipte.

## Bibliografia

* ↑ P. Muratoff, Caucasian battlefields, Londres 1963
* Ṣihabeddin Tekindağ, M. C. " Ibrāhīm Derwīs̲h̲ Pas̲h̲a". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Brill Online, 2012. 7 de maig del 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/ibrahim-derwish-pasha-SIM_3449>
# Internacionals a l'Ebre

Internacionals a l'Ebre és un centre d'interpretació de La Fatarella dedicat al paper que van tenir les unitats militars internacionals que van participar en la batalla de l'Ebre: les Brigades Internacionals, les tropes feixistes italianes, la legió Còndor alemanya i les tropes regulars marroquines. La intervenció internacional en la Guerra Civil espanyola -definida sovint com l'antesala de la Segona Guerra Mundial- va ser un dels trets primordials del conflicte bèl·lic malgrat l'existència del Comitè de No-intervenció. Es va inaugurar el 27 de març de 2010. Altres centres similars són Soldats a les Trinxeres, a Vilalba dels Arcs; Hospitals de Sang, a Batea; Les Veus del Front, al Pinell de Brai, i 115 Dies, a Corbera d'Ebre.

## Referències

* ↑ «El Comebe inaugurarà el 27 de març el centre d'interpretació Internacionals a l'Ebre». El Punt Avui, 16-03-2010 [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Centre d'interpretació "Internacionals a l'Ebre"». Memorial Democràtic. Gencat. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 7 gener 2017].
# Illes Fox

Les Illes Fox (en anglès Fox Islands) constitueixen un arxipèlag dins el conjunt de les Illes Aleutianes, a l'estat d'Alaska, Estats Units. Les illes Fox són el grup de les Aleutianes més proper al continent americà i es troben just al costat de les Illes Four Mountains.
Habitades pels aleutians durant segles, les illes, junt amb la resta de les Illes Aleutianes, foren visitades per europeus per primera vegada el 1741, quan el navegant danès, treballador de l'armada russa, Vitus Bering, buscava noves fonts per a pells.
Amb boira durant bona part de l'any, les illes són difícils de navegar per culpa del constant mal temps i dels nombrosos esculls que les envolten.
Les illes més grans del grup són, d'oest a est: Umnak, Unalaska, Amaknak, Akutan, Akun, Unimak i Sanak.
El nom Fox és la traducció anglesa del nom donat a les illes pels exploradors i comerciants de pells russos del segle xviii.

## Referències

* ↑ «Fox Islands | Fox Islands, Alaska, USA | Britannica» (en anglès). [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Geographic Names Information System». [Consulta: 9 març 2024].

## Enllaços externs

* USGS GNIS: Fox Islands
# Illes Frisones

Les Illes Frisones són una cadena d'illes i illots que corre paral·lela a la costa occidental d'Europa des del nord dels Països Baixos fins al sud-oest de Dinamarca passant per Alemanya, contingudes en el territori de l'antiga Frísia, d'on reben el nom. Separen el mar del Nord del mar de Wadden. Aquest darrer, en buidar-se amb la marea baixa, permet l'accés a peu a alguna de les Illes Frisones.
Constituïdes per terrenys sorrencs i argilosos, tenen molt poca alçada i són de morfologia molt canviant. L'acció de l'onatge i els temporals excepcionals poden engrandir-les o fer-les desaparèixer, o ajuntar-ne unes i d'altres (com fou el cas de Texel i Eierland).
Tot i que antigament basaven la seva economia en l'agricultura (escassa), la ramaderia (vaques i xais) i la pesca, actualment el turisme hi és una font d'ingressos fonamental.
Es classifiquen en tres grups:
* Illes Frisones occidentals: des del nord d'Holanda (Texel) fins a Rottumeroog, a ponent de l'estuari del'Ems; administrativament pertanyents als Països Baixos.
* Illes Frisones orientals: des de l'estuari de l'Ems fins al del Weser; pertanyents a Alemanya.
* Illes Frisones septentrionals: des de la desembocadura de l'Elba cap al nord, fins a l'alçada d'Esbjerg, paral·leles a la costa de Jutlàndia. Administrativament, es troben separades entre Alemanya i Dinamarca.
# Humor aquós

L'humor aquós és un líquid clar que flueix per la cambra anterior i la cambra posterior de l'ull.
L'humor aquós és secretat activament en els processos ciliars cap a la cambra posterior, passa per la pupil·la fins a la cambra anterior i abandona l'ull pel canal de Schlemm, situat a l'angle camerular (iridocorneal), el qual està en el limbe esclerocornial. Aquest només està en part en contacte amb l'humor aquós per la xarxa trabecular. Per ella passa l'humor aquós de la cambra anterior al conducte de Schlemm i d'aquest cap a les venes aquoses que el condueixen finalment al sistema venós coroïdal.
La seva producció és constant sent una aportació important de nutrients i oxigen per a la còrnia.
També té la funció de mantenir la seva pressió constant, el que ajuda a conservar la convexitat original de la còrnia. L'augment d'aquesta pressió constitueix el glaucoma.
# Irene Bredt

Irene Reinhild Agnes Elisabeth Bredt (també coneguda pel seu nom de casada, Irene Sänger-Bredt) (24 d'abril de 1911-20 d'octubre de 1983) va ser una enginyera, matemàtica i física alemanya. És coneguda per la seva intervenció en el disseny d'una proposta d'aeronau/bombarder intercontinental en el període d'abans i durant la Segona Guerra Mundial, el projecte Silbervogel.

## Vida i carrera

Bredt va obtenir un doctorat en ciències naturals l'any 1936. La seva tesi es titulava RAJOS X en les Terres Rares. Per al seu primer treball, va ser atreta per una oferta amb pocs detalls de l'en aquells dies no gaire conegut Centre de Recerca Aeronàutica en Trauen, Alemanya. Bredt va començar el seu treball de recerca com a ajudant d'Eugen Sänger en aquest centre de desenvolupament de motors per a coets. El seu camp d'activitat es va centrar en la termodinàmica i en la dinàmica de gasos, problemes relacionats amb els propel·lents líquids utilitzats en els coets. Va dirigir el Departament de Física del centre el 1941 i a l'any següent va ser nomenada Primera Ajudant en l'Institut Alemany de Recerca per al Vol de Planatge a Ainring. La seva tasca era el manteniment i l'anàlisi dels vols de prova dels estratorreactors.
El 1945, després de la fi de la Segona Guerra Mundial, Bredt es va traslladar a París per continuar amb la seva recerca a la mateixa àrea que abans però ara per a l'Arsenal d'Aeronàutica francès, més tard conegut com a SNECMA. Al mateix temps, va assessorar MATRA a París Billancourt, així com a l'Institut de Tecnologia de Madràs, al Sud de l'Índia. El 1954, després del seu matrimoni amb Eugen Sänger i del naixement del seu fill, Sänger-Bredt va tornar a Alemanya. Va ser directora científica delegada de l'Institut de Recerca per a la Física de Propulsió a Raig, que havia estat fundat pel seu marit Eugen Sänger a Stuttgart.
L'any 1960, Sänger-Bredt va ser un dels membres fundadors —l'única dona— de l'Acadèmia Internacional d'Astronàutica. El 1963 va treballar com a enginyera assessora en assumptes espacials per a les companyies Junkers i Bölkow (posteriorment Messerschmitt-Bölkow-Blohm GmbH). Irene Sänger-Bredt va morir el 1983 a Stuttgart, Alemanya. Al llarg de la seva carrera, va publicar 88 articles relacionats amb les ciències naturals i en la ciència en la cultura.

## Honors

* Al 1970, Bredt va ser guardonada per la Societat de Coets Alemanya amb la Medalla d'Or Hermann Oberth, en reconeixement dels seus assoliments científics.

## Referències

* ↑ Juhani Westman. «Global Bounce» (en anglès), 25-10-2011. Arxivat de l'original el 2022-02-27. [Consulta: 11 gener 2014].

## Bibliografia

* «Dr. Irene Sänger-Bredt, a Life for Astronautics». Acta Astronautica, 55, 11, 2004, pàg. 889–894. DOI: 10.1016/j.actaastro.2004.03.003.
# Isleria

Isleria és un gènere d'ocells de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per dues espècies:
* Isleria hauxwelli – formigueret de Hauxwell.
* Isleria guttata – formigueret ventre-rogenc.
# Isle-sur-Marne

Isle-sur-Marne és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 102 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Isle-sur-Marne era de 102 persones. Hi havia 39 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 4 parelles sense fills, 19 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 46 habitatges eren cases. Dels 39 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Isle-sur-Marne el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 12 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 65 persones, 50 eren actives i 15 eren inactives. De les 50 persones actives 47 estaven ocupades (31 homes i 16 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 15 persones inactives 6 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 2 d'empreses de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Isle-sur-Marne a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Isle-sur-Marne a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# In Aménas

In Aménas (en àrab عين أمناس, ʿĪn Aminās) és un municipi de l'est d'Algèria, prop de la frontera amb Líbia. Té uns 5.000 habitants.
Hi existeix, des de 2006, un projecte de desenvolupament del gas natural, el qual inclou quatre camps de gas principals, a més de la recollida i equips de processament a Tiguentourine, a 25 km de la població. En el projecte participen les companyies Sonatrach, BP i Statoil.
Els equipaments de gas prop del municipi van ser atacats per militants islamistes el 16 de gener de 2013, ocupant el complex i retenint molts dels treballadors, alguns d'ells occidentals. L'endemà, les tropes algerianes van intentar alliberar la planta de gas, ocasionant la mort d'entre 20 i 41 ostatges i diversos milicians.

## Transport

Té un aeroport amb vols de la companyia aèria Air Algérie a Alger, Hassi Messaoud, Oran i Ouargla i de Tassili Airlines amb vols a Adrar, El Golea, El Oued, In Salah, Tébessa i Touggourt.

## Referències

* ↑ Andrew Callus: Desert site is home to kidnapped foreign gas workers Arxivat 2015-01-14 a Wayback Machine. Reuters, January 16, 2013
* ↑ Maiken Ree for NTB: Statoil-anlegg angrepet i Algerie (en noruec) Teknisk Ukeblad, January 16, 2013
* ↑ «El què i el per què del segrest a la planta gasista d'Algèria, en 7 claus». Diari Ara, 17-01-2013. [Consulta: 17 gener 2013].
* ↑ http://www.nytimes.com/2013/01/17/world/africa/islamists-seize-foreign-hostages-at-algeria-gas-field.html?hp&_r=0
# Ismene (filla de l'Asop)

D'acord amb la mitologia grega, Ismene (en grec antic Ἰσμήνη) va ser una nimfa, filla del déu-riu Asop i de la nàiade Mètope. S'uní amb Argos, rei del Peloponès, i va ser mare de Iasos.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 126. ISBN 8429741461.
* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Iasus». [Consulta: 8 juliol 2021].
# Ismene (arna)

Ismene és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Ismene pelusia, que es troba a Egipte.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
# James Lind

James Lind (4 d'octubre de 1716, Edimburg, Escòcia - 13 de juliol de 1794, Gosport, Anglaterra), fou un metge escocès que va pertànyer a la Marina Reial Britànica. És conegut per haver descobert la cura de l'escorbut.

## Biografia

Lind va estudiar medecina al Royal College of Surgeons of Edinburgh, i s'uní a la marina el 1739 com a metge. Va servir a la Mediterrània, a la costa oest d'Àfrica i a les Índies Occidentals. El 1748 es retirà de la marina i escrigué la seva tesi sobre les morts per malalties venèries. Més endavant va exercir com a metge a Edimburg. Lind publicà el 1753 la seva famosa obra Tractat sobre la naturalesa, les causes i la cura de l'escorbut.

## Llegat

Lind estigué a bord del navili Salisbury entre el 1746 i el 1747. Durant aquests viatges, que duraren entre deu i onze setmanes, pogué observar com l'escorbut es desenvolupava entre els mariners. Lind observà com de 350 mariners només 80 en van sobreviure: l'escorbut no era l'únic problema que Lind va observar que hi havia entre els mariners, d'altres malalties també feren posar en alerta el metge.
Tingué l'ocasió d'observar diversos malalts d'escorbut a bord del Salisbury el maig de 1747. Donà a cadascun un tractament diferent, amb diferents dietes: vinagre, nou moscada, aigua de mar, etc. A dos dels malalts els subministrava taronges i llimones, i fou aleshores quan s'adonà que la gent que consumia cítrics es curava ràpidament de l'escorbut. A més a més, observà que la gent que seguia una dieta escassa en fruites i verdures era qui més patia aquesta malaltia.
Lind va convèncer el capità Cook que havia d'alimentar la seva tripulació amb fruites fresques, sobretot amb cítrics, rics en vitamina C. Fins a 1789 fou quan es donà crèdit a les investigacions de Lind i l'armada britànica començà a prendre mesures contra aquesta malaltia ja força estesa.
Pels volts de 1795 a les armades es comptava ja amb fruita fresca, sobretot cítrics. Lind també aconseguí millorar les condicions higièniques dels vaixells: roba neta per als mariners, fumigacions i neteja general del vaixell.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Lind, James». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 156. ISBN 8429270043.

## Vegeu també

* Escorbut.