OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Société Nationale des Beaux-Arts

Société Nationale des Beaux-Arts (SNBA) és el terme sota el qual es van unir dos grups d'artistes francesos; el primer per algunes exposicions a principis de la dècada del 1860, i el segon a partir del 1890 per exposicions anuals.
Fundada el 1862, la Société Nationale des Beaux-Arts va ser inicialment presidida per l'escriptor Théophile Gautier, amb el pintor Aimé Millet com a assistent. El comitè estava format pels pintors Eugène Delacroix, Carrier-Belleuse i Puvis de Chavannes, i entre els expositors hi havia Léon Bonnat, Jean-Baptiste Carpeaux, Charles-François Daubigny, Gustave Doré, i Manet. El 1864, just després de la mort de Delacroix, la societat va organitzar una exposició retrospectiva de 248 pintures i litografies d'aquest famós pintor i onclastre de l'emperador - i deixà d'organitzar més exposicions.
El 1890, la Société Nationale des Beaux-Arts fou revitalitzada sota el comandament de Puvis de Chavannes, Ernest Meissonier, Carolus-Duran, Bracquemond i Carrier-Belleuse, i des de llavors la seva exposició anual va ser ressenyada com a Salon de Champ-de-Mars. Tradicionalment obria una quinzena més tard que el saló oficial, el Salon de Champs-Élysées, organitzat per la Société des artistes français.

## Context

El segle xix en l'art francès es caracteritza per una lluita contínua entre els artistes educats tradicionalment i recolzats per la política oficial, i un nombre creixent d'artistes que van preferir treballar individualment i corrent els seus propis riscos. Analitzar la situació històrica és difícil, fins i tot un segle més tard. Però evidentment els adversaris de la política oficial van guanyar terreny després de la caiguda del segon Imperi, i van ser fonamentals per redirigir la política cultural francesa cap a posicions liberals. Així, l'escissió de la Société Nationale des Beaux-Arts el 1890 pot ser considerada la primera manifestació del secessionisme.

## Un camí nou

Després de la Primera Guerra Mundial, el 1926, es creà el premi "Puvis de Chavannes". Aquest consistia en una exposició retrospectiva a París de les obres principals dels artistes guanyadors. Durant el segle xx, aquesta exposició es feia al Grand Palais o al Musée d'Art Moderne.
Els pintors premiats més coneguts: 1941: Wilhem Van Hasselt, 1944: Jean Gabriel Domergue, 1952: Tristan Klingsor, 1955: Georges Delplanque, 1957: Albert Decaris, 1958: Jean Picard Le Doux, 1963: Maurice Boitel, 1966: Pierre Gaillardot, 1968: Pierre-Henry, 1969: Louis Vuillermoz, 1970: Daniel du Janerand, 1971: Jean-Pierre Alaux; 1975: Jean Monneret, 1987: André Hambourg.
Durant les darreres dècades del segle xx, després de Takanori Oguiss, i durant la presidència de François Baboulet, alguns artistes japonesos van poder exhibir les seves pintures com a convidats de la SNBA: Takaaki Matsuda, Katsufumi Toyota, Kazuko Kobayashi, Hideo Hando, Yoko Tsuishi i Noboru Sotoyama.

## Referències

* 1 2 Société Nationale des Beaux Arts, Biennale 1991, Grand Palais, année du centenaire, pàgines 8 i 9 del catàleg

## Enllaços externs

* Timeline dels salons de Paris Arxivat 2017-04-20 a Wayback Machine.
# Société Omnisports de l'Armée

La Société Omnisports de l'Armée (S.O.A.) és un club de futbol ivorià de la ciutat de Yamoussoukro.
El 19 de juny de 1994, SO Armee va guanyar 2-1 a ASEC, finalitzant una ratxa rècord mundial de 108 partits de lliga i copa sense perdre, de l'ASEC, des de 1989.

## Palmarès

* Lliga ivoriana de futbol:
** 2019
* Copa ivoriana de futbol:
** 1996
* Copa de la lliga ivoriana de futbol:
** 2014
* Copa Houphouët-Boigny:
** 1996

## Referències

* ↑ ″Asec's amazing run ″ Arxivat 2018-06-25 a Wayback Machine. at BBC Sport online. Consultat 26.March 2013.
* ↑ «Ivory Coast - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Ivory Coast - List of cup finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Ivory Coast - List of league cup finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Ivory Coast - List of supercup finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Acompáñame (pel·lícula)

* Per a altres significats, vegeu «Acompáñame».
Acompáñame és una pel·lícula musical espanyola de 5 d'agost de 1966 protagonitzada per Rocío Dúrcal, Enrique Guzmán i Amàlia de Isaura i dirigida per Luis César Amadori.

## Argument

Eduvigis (Amalia de Isaura) és una anciana senyora que viu a Madrid i atreu la mala sort sobretot aquell a qui mira amb unes ulleres que li va regalar el seu difunt marit fetes amb cristalls d'una tomba egípcia. Per a arreglar la venda d'una casa obtinguda d'una herència, ha de traslladar-se fins a les Illes Canàries, i per a això posa un anunci en un periòdic sol·licitant una assistent que l'acompanyi i un xofer que condueixi el seu cotxe.
A l'anunci contesten Mercedes (Rocío Dúrcal), una noia que viu i treballa en un museu de Madrid, i Tony (Enrique Guzmán), un estudiant mexicà en un col·legi major a Madrid que acaba d'iniciar les vacances d'estiu. L'un i l'altre no aconsegueixen congeniar en absolut, però tots dos són contractats per a realitzar el viatge amb Eduvigis. En arribar a Tenerife, Mercedes i Tony descobreixen que la casa val molt més del que aparenta i del que li volen pagar a Eduvigis.

## Repartiment

* Rocío Dúrcal ... Mercedes
* Enrique Guzmán ... Tony
* Amàlia de Isaura ... Eduvigis
* Jesús Tordesillas ... Pantaleón
* Paquito Cano ... Genaro
* Laly Soldevila ... Criada
* José María Caffarel… Profesor

## Temes musicals

* El diplodocus, per Rocío Dúrcal.
* Una chica formal, per Enrique Guzmán.
* Todo es mío, per Rocío Dúrcal.
* Teren, ten, ten, per Los Beatles de Cádiz, Rocío Dúrcal i Amalia de Isaura.
* Tan cerca, per Enrique Guzmán.
* Canción canaria, per Rocío Dúrcal i Enrique Guzmán.
* Saeta, per Rocío Dúrcal.
* Corazón de trampolín, per Rocío Dúrcal.
* charleston, per Amalia de Isaura.
* Jotas, per Rocío Dúrcal.
* Acompáñame, por Rocío Dúrcal i Enrique Guzmán.
En la versió discogràfica, en els temes Canción Canaria i Acompáñame, Enrique Guzmán va ser substituït per Jaime Morey. El tema Una chica formal va ser gravat per Rocío Dúrcal com Un muchacho formal.

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1966 Amàlia de Isaura va rebre el premi a la millor actriu principal.

## Referències

* ↑ Acompáñame (1966) de Luis César Amadori a alohacriticon.com
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 162-166

## Bibliografia

* Aguilar, Carlos. Guía del Video - Cine. Ediciones Cátedra, 1986. ISBN 84-376-0615-2.
* Pedro Sangro Colón, in "El cine de barrio tardofranquista. Reflejo de una sociedad" (sous la direction de Miguel Angel Huerta Floriano et Ernesto Pérez Morán), Editorial Biblioteca Nueva, Madrid, 2012, 398 pages, pages 41–44, ISBN 978-84-9940-560-5

## Enllaços externs

* Pel·lícula sencera a Facebook
# Stanley Charles Harris

Stanley Charles Harris (Londres, 1884 - Barcelona, 31 de gener de 1909) fou un futbolista anglès que jugà al FC Barcelona entre les temporades 1899-1900 i 1905-1906 a la posició de davanter. En el seu país natal adquirí experiència jugant a la Craven School de North Yorkshire. Harris ingressà al Barça el 13 de desembre de 1899 provinent del Team Anglès, un equip format per membres de la colònia anglesa resident a la ciutat comtal.
Fou el primer expulsat durant un partit en la història del club i també del futbol a Barcelona. Els fets van passar l'11 de febrer de 1900, en el partit contra un combinat de jugadors del FC Català i l'Escocès FC. L'incident va originar una baralla entre els altres jugadors que va provocar que Arthur Witty, capità en aquest partit, renunciés al càrrec.
La temporada 1901-1902 formà part del segon equip, amb el qual guanyà un torneig local, la Medalla de la Federació Gimnàstica Espanyola, jugant 9 partits i marcant 4 gols.

## Palmarès

* 1 Copa Barcelona (1902-1903)
* 1 Campionat de Catalunya (1904-1905)
* 1 Medalla de la Federació Gimnàstica Espanyola (1902)

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Stanley Clarke (nedador)

Stanley Clarke (Londres, 31 de juliol de 1938 - 2018) és un nedador anglès, ja retirat, especialista en estil lliure, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata en el 4×100 metres lliures del Campionat d'Europa de natació de 1962 i dues medalles de bronze als Jocs de la Commonwealth de 1962. Va guanyar el campionat nacional de l'ASA dels 100 i 200 metres lliures de 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on va disputar dues proves del programa de natació. Destaca la setena posició en els 4x100 metres lliures, mentre en els 100 metres lliures quedà eliminat en sèries.

## Referències

* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 31 desembre 2021].
* ↑ «S.R. Clarke | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-12-31. [Consulta: 31 desembre 2021].
* ↑ «FROM OUR SWIMMING CORRESPONDENT. "Medal Winners In Action." Times, 24 Sept. 1960, p. 3». Times Digital Archive.
* ↑ «From Our Swimming Correspondent. "Greater Triumphs Ahead For Miss Steward." Times, 26 Sept. 1960, p. 5». Times Digital Archive.
* ↑ «Olympedia – Stanley Clarke». [Consulta: 31 desembre 2021].
# Sodus Point

Sodus Point és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.160 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sodus Point tenia 1.160 habitants, 491 habitatges, i 327 famílies. La densitat de població era de 300,6 habitants per km².
Dels 491 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 33,4% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 30,8% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.914 $ i la renda mediana per família de 44.600 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.667 $ mentre que les dones 25.521 $. La renda per capita de la població era de 22.642 $. Entorn del 8,2% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sodus Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sodus Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sphaenorhynchus bromelicola

Sphaenorhynchus bromelicola és una espècie de granota endèmica del Brasil.

## Referències

* Fordham et al (2006). Sphaenorhynchus bromelicola. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Aegon Classic 2014

El Torneig de Birmingham 2014, oficialment conegut com a AEGON Classic 2014, és un esdeveniment de tennis femení sobre gespa que per primera ocasió pertany als Premier Tournaments de la WTA, ja que l'any 2014 fou elevat de categoria. La 33a edició del torneig es va celebrar entre el 9 i el 15 de juny de 2014 al Edgbaston Priory Club de Birmingham, Anglaterra.
La tennista sèrbia Ana Ivanović va guanyar el tercer títol de l'any i el primer sobre gespa de la seva carrera.

## Quadre individual femení

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | A. Ivanović | 6 | 6 | |
| | L. Davis | 1 | 1 | | 1 | A. Ivanović | 6 | 6 |
| | C. Vandeweghe | 6 | 6$^3$ | 4 | 6 | K. Koukalová | 1 | 4 |
| 6 | K. Koukalová | 3 | 7 | 6 | | | | | 1 | A. Ivanović | 6 | 6 |
| 3 | S. Stephens | 7 | 2 | 6 | | | | | 9 | Z. Shuai | 2 | 2 |
| 15 | A. Riske | 6$^4$ | 6 | 1 | 3 | S. Stephens | 3 | 1 | | | | |
| 9 | Z. Shuai | 6 | 7 | | 9 | Z. Shuai | 6 | 6 | | | | |
| | P. Cetkovská | 0 | 6$^8$ | | | | | | | | | | 1 | A. Ivanović | 6 | 6 |
| | Záhlavová-Strýcová | 6 | 0 | 6 | | | | | | | | | | Záhlavová-Strýcová | 3 | 2 |
| LL | T. Babos | 2 | 6 | 3 | | Záhlavová-Strýcová | 6 | 6 | | | | |
| Q | A. Wozniak | 6 | 5 | 4 | 4 | K. Flipkens | 4 | 2 | | | | |
| 4 | K. Flipkens | 1 | 7 | 6 | | | | | | Záhlavová-Strýcová | 7 | 6 |
| 7 | D. Hantuchová | 4 | 0 | | | | | | 16 | C. Dellacqua | 6⁵ | 1 |
| | K. Date-Krumm | 6 | 6 | | | K. Date-Krumm | 1 | 0 | | | | |
| 16 | C. Dellacqua | 2 | 6 | 6 | 16 | C. Dellacqua | 6 | 6 |
| 2 | S. Stosur | 6 | 2 | 2 | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Cara Black Sania Mirza | 6 | 5 | [10] |
| | Darija Jurak Megan Moulton-Levy | 1 | 7 | [6] | 1 | Cara Black Sania Mirza | 6 | 3 | [8] |
| 3 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 6⁵ | 7 | [10] | 3 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 3 | 6 | [10] |
| | Chan Hao-ching Chan Yung-jan | 7 | 6⁵ | [0] | | | | | | 3 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 7 | 6 |
| | Caroline Garcia Zhang Shuai | 1 | 6 | [10] | | | | | | 2 | Ashleigh Barty Casey Dellacqua | 6¹ | 1 |
| | Kimiko Date-Krumm B. Záhlavová-Strýcová | 6 | 1 | [7] | | Caroline Garcia Zhang Shuai | 4 | 2 | |
| | Liezel Huber Lisa Raymond | 4 | 4 | | 2 | Ashleigh Barty Casey Dellacqua | 6 | 6 | |
| 2 | Ashleigh Barty Casey Dellacqua | 6 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2012-06-16 a Wayback Machine. (anglès)
* Quadre individual femení PDF
* Quadre dobles femenins PDF
Birmingham :
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
WTA Tour 2014
< 2013
2015 > :
WTA Finals, Singapur  · WTA Tournament of Champions, Sofia :
# Afrixalus orophilus

Afrixalus orophilus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Burundi, República Democràtica del Congo, Ruanda i Uganda.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Drewes, R. & Schiøtz, A. 2004. Afrixalus orophilus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Afrixalus quadrivittatus

Afrixalus quadrivittatus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Burundi, Camerun, República Centreafricana, el Txad, República del Congo, República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, Etiòpia, el Gabon, Kenya, Nigèria, Ruanda, el Sudan, Tanzània, Uganda i, possiblement també, a Angola, Malawi i Zàmbia.

## Referències

* Schiøtz, A., Pickersgill, M., Largen, M., Amiet, J.-L., Burger, M. & Lötters, S. 2004. Afrixalus quadrivittatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Afrixalus paradorsalis

Afrixalus paradorsalis és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu al Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, Nigèria i, possiblement també, a la República Centreafricana i la República del Congo.

## Referències

* Schiøtz, A., Amiet, J.-L. & Drewes, R. 2004. Afrixalus paradorsalis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 d'abril del 2008.
# Supercopa grega de futbol

La Supercopa grega de futbol va ser una competició que es disputava a Grècia i que enfrontava anualment al campió de la Lliga grega de futbol i de la Copa grega de futbol. Es disputava a l'inici de la temporada futbolística grega, a l'estadi Olímpic d'Atenes. La competició deixà de disputar-se l'any 1996.

## Supercopa
### Historial

| Temporada | Campió | Resultat | Finalista | Estadi |
| 1980 | Olympiakos FC | 4-3 | Kastoria FC | Geórgios Karaiskakis, El Pireu |
| 1987 | Olympiakos FC | 1 - 0 | OFI Kriti | Olimpiako Stadio, Atenes |
| 1988 | Panathinaikos FC | 3 - 1 | AE Larisa | Olimpiako Stadio, Atenes |
| 1989 | AEK Athinai | 1 - 1 (pen) | Panathinaikos FC | Olimpiako Stadio, Atenes |
| 1990 | no es disputà, en el seu lloc es disputà la Copa de la Lliga | no es disputà, en el seu lloc es disputà la Copa de la Lliga | no es disputà, en el seu lloc es disputà la Copa de la Lliga | no es disputà, en el seu lloc es disputà la Copa de la Lliga |
| 1991 | no es disputà | no es disputà | no es disputà | no es disputà |
| 1992 | Olympiakos FC | 3 - 1 | AEK Athinai | Olimpiako Stadio, Atenes |
| 1993 | no es disputà | no es disputà | no es disputà | no es disputà |
| 1994 | Panathinaikos FC | 1 - 0 | AEK Athinai | Olimpiako Stadio, Atenes |
| 1995 | Panathinaikos FC | 3 - 0 | AEK Athinai | Olimpiako Stadio, Atenes |
| 1996 | AEK Athinai | 1 - 1 (pen) | Panathinaikos FC | Geórgios Karaiskakis, El Pireu |
| 2007 | Olympiakos FC | 1-0 | Larissa FC | Geórgios Karaiskakis, El Pireu |

### Palmarès

* Olympiakos 4:1980, 1987, 1992,2007
* Panathinaikos 3: 1988, 1994, 1995
* AEK Atenes 2: 1989, 1996

## Copa de la Lliga

| Temporada | Campió | Resultat | Finalista | Estadi |
| 1990 | AEK Athinai | 3 - 2 | Olympiakos FC | Olimpiako Stadio, Atenes |

## Referències

* ↑ http://www.worldfootball.net/winner/gre-supercup/
# Supercopa hondurenya de futbol

La supercopa hondurenya de futbol és una competició d'Hondures de futbol que enfronta els campions de lliga i copa de la temporada anterior. Començà de forma no oficial l'any 1997, i el 2015 es reactivà però finalment no es disputà. Fou el 2016 quan es tornà a activar després de 17 anys de discontinuïtat. No fou fins al 2017 que la competició fou considerada oficial per les autoritats.

## Historial

| Temporada | Campió | Resultat | Finalista | Estadi |
| Edicions no oficials |||||
| 1997 | Olimpia (1) | 1–0 | Platense | Estadio Francisco Morazán |
| 1999 | Motagua (1) | 1–0 | Platense | Estadio Tiburcio Carías Andino |
| 2015 | Motagua v Olimpia (abandonat) | Motagua v Olimpia (abandonat) | Motagua v Olimpia (abandonat) | Estadio Juan Ramón Brevé Vargas |
| 2016 I | Olimpia (2) | 3–3 (5–4 pen.) | Honduras Progreso | Estadio Humberto Micheletti |
| 2016 II | Olimpia (3) | 3–0 | Juticalpa | Estadio Juan Ramón Brevé Vargas |
| Edicions oficials |||||
| 2017 | Motagua (2) | 2–1 | Marathón | Estadio Francisco Morazán |
| 2019 | Marathón (1) | 0–0 (4–2 pen.) | Platense | Estadio Carlos Miranda |

## Referències

* ↑ RSSSF.com – Honduras 1996/97 – 11 desembre 2009
* ↑ «LaTribuna.hn». Arxivat de l'original el 2019-04-27. [Consulta: 27 abril 2019].
* ↑ Tiempo.hn – ¡Motagua campeón de la Supercopa! – 2 agost 2017
* ↑ LaPrensa.hn – Propondrán a Concacaf retomar la Recopa – 14 gener 2015
# Supercopa grega de bàsquet

La Supercopa grega de bàsquet és una competició de bàsquet que es disputa a Grècia.
Va ser organitzada per primera vegada per la Federació Hel·lènica de Bàsquet (EOK) el 1986, entre l'Aris, campió de la Lliga grega de bàsquet la temporada 1985-86, i Panathinaikos, guanyador de la Copa grega de bàsquet de la temporada 1985-86. L'Aris va guanyar el partit local 117–85 i el partit visitant 104-88, aconseguint així la supercopa fàcilment. Com que l'Aris va guanyar el campionat i la copa grega durant les següents quatre temporades consecutives (1986-87, 1987-88, 1988-89, 1989-90) i l'EOK va decidir no celebrar la competició de supercopa de nou.
El 2020, l'Associació Hel·lènica de Clubs de Bàsquet (HEBA) va decidir celebrar la seva pròpia competició de supercopa de bàsquet, amb els millors equips de la Lliga grega i el campió de copa, amb un format de Final Four.

## Finals

| Any | Guanyador | Finalista | Marcador |
| 1986 | Aris | Panathinaikos | 117–85 / 104-88 |
| 1987-2019 | No disputada | No disputada | No disputada |
| 2020 | Promitheas Patras | Peristeri | 82–74 |
| 2022 | Olympiakos Pireu | Panathinaikos | 67–52 |
| 2023 | Olympiakos Pireu | Panathinaikos | 75–51 |
| 2024 | Olympiakos Pireu | Panathinaikos | 86–85 |

## Enllaços externs

* Web oficial
# Supercopa iemenita de futbol

La Supercopa iemenita de futbol és una competició futbolística del Iemen. És organitzada per la Yemen Football Association.
El trofeu es disputa entre un partit anual entre el campió de la Lliga iemenita de futbol i la Copa iemenita de futbol.

## Historial

Font:
| Any | Campió | Resultat | Finalista |
| 2007 | Al-Ahli San'a' | 1 - 1 (5-3 p.) | Al-Tilal |
| 2008 | Al-Ahli San'a' | 2 - 2 (4-2 p.) | Al-Hilal |
| 2009 | Al-Ahli San'a' | 3 - 0 | Al-Hilal |
| 2010 | Al-Saqr | 2 - 1 | Al-Tilal |
| 2011 | Al-Oruba | 1 - 0 | Al-Tilal |
| 2012 | Al-Shaab Ibb | 1 - 1 (4-3 p.) | Al-Ahli Taizz |
| 2013 | Al-Sha'ab Hadramaut | 0 - 0 (4-1 p.) | Al Yarmuk Al Rawda |
| 2014 | Al-Ahli San'a' | 2 - 1 | Al-Saqr |

## Referències

* 1 2 3 List of Cup Winners
* ↑ Yemen FA Official site Arxivat 2010-05-06 a Wayback Machine. (àrab)
# Solana de las Pilillas

Solana de las Pilillas és un jaciment arqueològic d'un assentament d'època ibèrica al País Valencià del segle V aC, considerat com el centre productor de vi més antic de l'estat espanyol i declarat Bé d'Interès Cultural.
El setembre del 2009, també es van localitzar al jaciment, que es troba a Los Duques (una pedania del municipi valencià de Requena, de la Plana d'Utiel), importants restes d'útils neandertals, del paleolític mitjà, entre les quals hi ha raspadores, denticulats i perforadors, restes de talla i fragments de carbons, en bon estat de conservació, datats del 50000 aC. Aquest jaciment és un dels pocs d'aquest període situats a l'aire lliure al País Valencià.
El jaciment s'estén per un vessant orientat al sud, situat entre la part baixa del vessant i el tallat on s'encaixa la rambla dels Morenos, del Parc Natural de les Gorges del Cabriol.
La Conselleria d'Educació, Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana va sol·licitar a la Unesco que el jaciment fos declarat Patrimoni Mundial de la Humanitat. Aquest jaciment té sis cups excavats a la roca i dues piles a diferent nivell per a produir vi.
Els cups i les piles estan elaborats sobre grans blocs de pedra calcària caiguts de les muntanyes. Se n'extreia el most del raïm, que després de fermentar es convertia en vi.

## Referències

* ↑ Visita al yacimiento de vino las Pilillas de Requena
* ↑ EFE. «Localizan en Requena un yacimiento del Paleolítico con una antigüedad de 50.000 años» (en espanyol). RTVE, 13-09-2009.
* ↑ «DE LAS PILILLAS». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ «Naturals de la Comunitat Valenciana (Generalitat Valenciana)». Arxivat de l'original el 2010-09-30. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ El Consell pedirá a la Unesco que declare Patrimonio Mundial Las Pilillas de Requena
* ↑ «La Consellera de Cultura visita el yacimiento de Las Pilillas». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 16 març 2015].

## Enllaços externs

* Museu de Prehistòria de València.
* Informació a la web de Requena
# Alenia Aeronautica

Alenia Aeronautica fou una empresa aeronàutica italiana fundada el 1990 a partir de la fusió d'Aeritalia i Selenia per formar Alenia, que el 1996 esdevingué Alenia Aerospazio i el 2000 Alenia Aeronautica. Era un dels quatre sectors en els quals se subdividia Alenia, juntament amb Alenia Spazio (actualment Thales Alenia Space), Alenia Difesa i Alenia Sistemi Civili.
L'1 de gener del 2012 confluí en Alenia Aermacchi.

## Referències

* ↑ «Alenia Aermacchi compie cent'anni. Ecco i suoi aerei di punta» (en italià), 05-05-2013. [Consulta: 24 maig 2017].