OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Plana

«Can Plana» té aquests significats:
* Can Plana (Amer), casa entre mitgeres a Amer (Selva)
* Can Plana o mas Pedreguet, mas als afores de Santa Pau (la Garrotxa)
* Can Plana (Osor), masia d'Osor (Selva)
* Can Plana (Riells i Viabrea), masia de Riells i Viabrea (Selva)
* Can Plana de Dalt, a Vallgorguina (Vallès Oriental)
* Can Plana de Vall, casal a Santa Pau (Garrotxa)
* Casa Nova de Can Plana, a Riells i Viabrea (Selva)
* Fàbrica Can Plana Escubos, fàbrica de filats de principis de segle XX a Olot (Garrotxa)
* Forn de Can Plana, a Riells i Viabrea (Selva)
# Can Pla d'Avall

Can Pla d'Avall és una masia de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada, situada al nucli de Gaserans.
Originàriament la masia constava d'una senzila estructura, que més tard s'amplià adquirint una planta basilical, amb el cos central sobre alçat cobert per una teulada a doble vessant. Posteriorment es modificà tota la part dreta de la casa, i s'alçà un cos de tres plantes, on hi destaquen dues galeries, que està cobert per una teulada a doble vessant.
L'estructura principal, a la façana principal, consta de tres plantes, amb diverses obertures, amb llindes i brancals de pedra, que actualment queda coberta per les heures.
A la façana lateral esquerra, té galeries als pisos. Aquestes estàn fetes de maó vist, en arc de mig punt, i reposen sobre pilars. Actualment l'entrada de l'habitatge es troba aquí, a la planta baixa.

## Història

Tot i que la masia fou construïda el segle xix hi ha restes d'una edificació anterior.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Pla d'Avall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Caissargues

Caissargues és un municipi francès, situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Zhu Shuzhen (cràter)

Zhu Shuzhen és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 29,4 km de diàmetre. Porta el nom de Zhu Shuzhen (1126-1200), poetessa xinesa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Zhu Shuzhen». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Can Pla (Brunyola)

Can Pla és una obra del municipi de Brunyola i Sant Martí Sapresa (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici aïllat de tres plantes i cobertes de doble vessant i de diversos nivells a façana. Aquesta està arrebossada, encara que en mal estat, a excepció dels emmarcaments de pedra d'algunes obertures i les finestres balconeres del segon pis de rajola. La casa està formada per quatre espais adossats i construïts en diferents moments, cosa que es reflecteix en les diferents teulades i a les parets de contacte.
La planta baixa presenta diverses finestres emmarcades de pedra i un gran portal de mig punt i adovellat de grans blocs de pedra calcària de Girona. A la dovella clau hi ha la llegenda següent:
Salvi Pla
A VIIII de de
desembre
ani 1598
El primer pis presenta a la façana tres finestres, una d'elles, la que hi ha sobre el portal d'entrada principal, de permòdols. Sobre aquesta finestra s'alça al segon pis una triple arcada de mig punt de rajola amb dos finestres balconeres i barana de rajola.
Els ràfecs són diferents segons les parts. A la part esquerra els ràfecs són de tres fileres, dues de rajola plana i una de teula. A la part central són de tres fileres, però dues de rajola plana i una de rajola amb forma de dent de diamant. A la part dreta el sostre ha estat reformat en els darrers 20 anys i el ràfec és una filera de maons llargs.
Els voltants de l'entrada de la casa estan guardats amb una paret de més de 2 metres que crea un pati interior. La porta d'accés al pati de llevant conserva una pedra del brancal dret amb una inscripció gravada que diu: Michael Pla any 1651.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Can Pla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
* ↑ «Can Pla (Brunyola - La Selva)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].

### Bibliografia

* Llinàs i Pol, Joan; Merino i Serra, Jordi; El Patrimoni de la Selva: inventari històric, artístic i arqueològic dels municipis de la Comarca, 1998-2001
* TEIXIDOR i PALAU, R.; Brunyola de Castell a Poble i de baronia a municipi., 2006
# Can Pla (Riudellots de la Selva)

Can Pla és una masia de Riudellots de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de quatre naus, dues plantes i golfes, amb vessant a laterals. El portal és de pedra rectangular i la llinda presenta un motiu floral en relleu inscrit en un triangle, així com els forats que servien per sostenir un petit porxo. Totes les obertures són emmarcades en pedra amb l'ampit motllurat i les de la planta baixa estàn protegides per reixes de ferro forjat formant una quadrícula. La façana també té un pou adossat i un rellotge de sol esgrafiat amb el text “A y M Lleopart. Mas PLA. 1954”. La data correspon al moment de la reforma realitzada pel pare de l'actual propietari. A l'interior es conserva l'escala de pedra i, al primer pis, trobem portes d'arc conopial i d'altres amb impostes. Una de les llindes porta la data inscrita de 1686. Pel que fa als annexes adossats és interessant destacar un cobert amb un gran arc de rajol i coberta de bigues de fusta directament sota teula.

## Referències

* ↑ «Can Pla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Calceolariàcies

Les calceolariàcies (Calceolariaceae) formen una família d'angiospermes inclosa en l'ordre de les lamials, que ha estat recentment separada de Scrophulariaceae. La família inclou tres gèneres, Calceolaria, Porodittia, i Jovellana. Recents filogènies moleculars que inclouen el gènere Calceolaria han demostrat no sols que aquest gènere no té cabuda en Scrophulariaceae (o qualsevol de les nombroses famílies recentment separades de Scrophulariaceae), sinó també que aquest gènere és el clade germà de la majoria de les altres famílies de les Lamiales. Caràcters morfològics i químics també donen suport a la separació de Calceolariaceae de Scrophulariaceae i d'altres Lamiales. Alguns estudis recents han recolzat una gran relació entre el grup de les calceolariàcies i les gesneriàcies.

## Morfologia

Són herbes anuals o perennes, subarbustos o arbustos. Les fulles són simples, oposades i decussades o ternes, rarament alternes. Les flors s'agrupen en inflorescències, usualment en cimes; en algunes espècies les flors apareixen de manera solitària. El calze és tetrapartit. La corol·la és bilabiada i normalment groga. El llavi superior està format per dues peces corol·lines adaxials. El llavi inferior està format per tres peces corol·lines abaxials, també sacciforme i de major grandària que el llavi superior; normalment presenta una zona amb tricomes glandulars secretors d'olis, coneguda com a elaiòfor. L'androceu està compost per 2 estams i 2 anteres amb una dehiscència longitudinal. L'ovari és bilocular, bicarpelar, súper o semiínfer. L'estil és simple, capitat o inconspicu. El fruit és una càpsula pluriseminada, dehiscent distalment en 4 valves, i que dona unes llavors petites, gairebé linears, lipsoides i una mica recorbades. La seva testa està ornamentada, amb costelles longitudinals.

## Distribució

La majoria d'espècies habiten en estepes de gramínies amb arbustos dispersos mesoandins, entre els 300-4.000 metres d'altitud.

## Referències

* ↑ «Calceolariaceae». theplantlist.org. [Consulta: 10 abril 2022].
* ↑ «Calceolariaceae Raf. ex Olmstead» (en anglès). Plants of the World Online | Kew Science. [Consulta: 10 abril 2022].
* ↑ «Calceolariaceae». Encyclopedia of Life - National Museum of Natural History - Smithosian. [Consulta: 10 abril 2022].
* ↑ Andersson, Stephan «On the phylogeny of the genus Calceolaria (Calceolariaceae) as inferred from ITS and plastid matK sequences» (en anglès). TAXON, 55, 1, 01-02-2006, pàg. 125–137. DOI: 10.2307/25065534. ISSN: 0040-0262.
* ↑ Puppo, Pamela «El género Calceolaria (Calceolariaceae) en el departamento de Lima-Perú». Revista peruana de biología, 13, 1, 2006, pàg. 85–93. ISSN: 1727-9933.
* ↑ Salinas, Irayda; León, Blanca «Calceolariaceae endémicas del Perú». Revista peruana de biología, 13, 2, 2006, pàg. 220–236. ISSN: 1727-9933.
* ↑ Velarde, Eloy Padilla; Guzmán, Ramón Cuevas «Calceolaria dichotoma subsp. colimana (Calceolariaceae), una subespecie nueva del occidente de México». Acta Botánica Mexicana, 91, 2010, pàg. 95–102. ISSN: 2448-7589.
# Calcees

Les Calcees (en grec antic: Χαλκεῖα, Khalkêia) eren un festival celebrat a Atenes associat als treballadors del bronze i als déus Atena i Hefest.
Originàriament es feia en honor d'Atena Ergane, i era celebrat per tota la gent d'Atenes amb el nom d'Atena Pandemos (Πάνδημος 'de tot el poble'), segons la Suïda i l'Etymologicum Magnum. Més tard es va circumscriure als artesans, especialment els ferrers, i era celebrat en honor d'Hefest; d'aquí prové el nom de Calcees (grec antic: Χαλκεῖα, 'l'art de la forja'). Se celebrava el dia 30 del mes de Pianepsi, l'endemà de l'Apatúria. Menandre va escriure una comèdia anomenada Calcees, de la qual Ateneu de Nàucratis en va preservar un fragment.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Chalkeia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 21-XI-2020].
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1949

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1949 es disputaren el 20 i 21 d'agost a Copenhaguen, Dinamarca.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Rik Van Steenbergen Bèlgica | 7h 34' 44" | Ferdi Kübler Suïssa | m. t. | Fausto Coppi Itàlia | m. t. |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Henk Faanhof Països Baixos | 4h 55' 42 | Henri Kass Luxemburg | m. t. | Huub Vinken Països Baixos | + 22" |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Països Baixos | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Suïssa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Luxemburg | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* «World Championship Road Race» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 21 setembre 2012].
* «World Championship amateurs» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 21 setembre 2012].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1949» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 21 setembre 2012].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 21 setembre 2012].
# Xendji

Xendji - Шенджий (rus) - és un aül, un poble, de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a 17 km al sud de Krasnodar, la capital de la regió veïna, i a 85 km al nord-oest de Maikop, la capital de la república.
Pertanyen a aquest municipi els pobles de Novomoguiliovski, Staromoguiliovski i Krasnoarmeiski.
# Giovanni Francesco Penni

Giovanni Francesco Penni, Florència, 1488 - Nàpols, 1528, fou un pintor italià del segle xvi, pertanyent a l'escola romana i alumne de Rafael pel que era conegut també com a "il fattorino di Raffaelo".
Després de la mort de Rafael el 1520, s'encarregà al costat de Giulio Romano de completar els frescs del Baptisme de Constantí a les Estances de Rafael als Museus Vaticans.

## Altres obres

* L'amor i Pisquis al Palau Farnese.
* Noli me tangere. Museu del Prado. Madrid

## Referències

* Volum 6. Enciclopedia Universal Sopena. Barcelona, Editorial Ramón Sopena, 1969.
# Resolució 2148 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2148 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 3 d'abril de 2014. El Consell, a proposta d'un informe del Secretari General, acorda revisar les prioritats revisades de la Operació Híbrida de la Unió Africana i les Nacions Unides al Darfur (UNAMID) que operen a la regió sudanesa del Darfur.

## Contingut

En 2013 van augmentar l'escalada del conflicte del Darfur amb nous combats entre l'exèrcit del govern i els grups rebels. També hi havia unitats paramilitars i milícies tribals. El nombre de refugiats i la necessitat d'ajuda humanitària havien augmentat considerablement. Els treballadors humanitaris podien arribar a la majoria de la població, però a les zones on hi havia lluita el govern sudanès els va denega. Hi havia preocupació pels informes que descartaven la violència al Darfur des de febrer de 2014.
Es va convocar les parts per implementar el document de la pau de Doha sobre Darfur a partir de 2011 com a base del procés de pau. No obstant això, encara no hi havia acord polític entre el govern i els rebels i la implementació va cessar, cosa que també va suposar problemes per a la UNAMID. A més, diversos contingents de la missió van tenir greus mancances en la capacitat i hi havia necessitat d'una millor coordinació i integració, fins i tot amb l'equip de les Nacions Unides al país. La cooperació del govern sudanès també va seguir sent minsa malgrat les millores.
Per tractar aquests problemes, el Secretari General va elaborar un informe amb recomanacions. Les prioritats estratègiques de la UNAMID es van revisar de la manera següent:
* La protecció de la població,
* Assistència en el lliurament d'ajuda humanitària a i protecció dels serveis d'ajuda,
* La mediació entre el govern sudanès i els grups rebels que no havien signat el document de Doha,
* Mediació en el conflicte comunitari al Darfur; incloses mesures per abordar les causes.
El secretari general havia proposat, entre altres coses, que el component policial es reduís dràsticament per fer-lo més eficaç. Se li va demanar que continués desenvolupant els ajustos en el seu pròxim informe trimestral. També es va demanar als Estats membres que aportessin més helicòpters a la força de pau.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «Special report of the Secretary-General on the review of the AU-UN Hybrid Operation in Darfur».
* ↑ Nacions Unides. «SC endorses secretary-general's revised strategic priorities for UNAMID», 03-04-2014.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Mare de Déu del Peiró

La Mare de Déu del Peiró és una ermita del municipi de Mont-roig del Camp (Baix Camp) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una petita capella de planta quadrangular amb teulada a quatre vessants rematada amb una creu de ferro. La porta principal és d'arc deprimit convex. Davant de la capella hi ha un espai envoltat per un muret de forma quadrangular amb un costat semicircular i dues entrades, una davant de l'altre i que coincideixen amb la porta d'entrada a la capella. En un costat s'aixeca una creu sobre tres alts esglaons. El fust és quadrangular, amb un capitell esglaonat, i la creu és de ferro forjat.

## Història

L'any 1752 l'arquebisbe Pere de Copons va autoritzar a Josep Nuet a aixecar l'ermita del Peiró, deformació del mot Pedró. En aquest lloc, antic camí de Falset, hi havia una creu de pedra construïda pels caminants i peregrins que feien allà les seves oracions. Actualment, la creu que s'alça commemora la Santa Missió predicada entre 1945 i 1952.
A la capella es van produir alguns robatoris i profanacions al llarg de la seva història. La reconciliació de la capella i la benedicció de la nova imatge de la Mare de Déu del Roser va celebrar-se el 1959.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mare de Déu del Peiró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Mare de Déu del Peiró». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Opere citato

L'expressió llatina opere citato (en l'obra citada), s'abrevia com op. cit.. Amb aquesta locució es referència una citació anterior, però sempre que no sigui la immediatament anterior. Per tant, entre op. cit. i l'obra a la qual es refereix hi ha una o diverses referències diferents. En el cas que es faci referència a la citació immediatament anterior, s'utilitza la locució llatina Ibidem.
Sovint es considera que op. cit. deriva d'opus citatum (obra citada).

## Exemples

* Heisenberg, Werner, Physik und Philosophie, Buenos Aires, La Isla, 1990, p. 46.
* Jäger, Werner, Paideia, Mèxic, Fondo de Cultura Económica, 1996, p. 108.
* Heisenberg, op. cit., p. 119.
* Jäger, op. cit., pp. 114-123
La locució substitueix el títol de l'obra i altres dades bibliogràfiques (editorial, lloc i any d'edició…), però cal acompanyar-la amb el cognom de l'autor abans de la locució op. cit.. En cas que s'estiguen utilitzant diferents obres d'un mateix autor cal acompanyar-la amb les primeres paraules del títol de l'obra, per tal que no es confonguin amb altres obres del mateix autor. Exemple:
* Heisenberg, Werner, Physik..., op. cit., pp. 33-49.
En cas que les pàgines siguin les mateixes que les citades anteriorment, s'utilitza loco citato (en el lloc citat, abreviat loc. cit.), perquè es remet tant a l'obra citada com a la pàgina o apartat específic (en aquest cas, la pàgina 46 i el capítol 6, respectivament):
* Heisenberg, Werner, Physik und Philosophie, Buenos Aires, La Isla, 1990, p. 46.
* Jaeger, Werner, Paideia, Mèxic, Fondo de Cultura Económica, 1996, § 6.
* Heisenberg, loc. cit..
* Jaeger, loc. cit..

## Referències

* ↑ Serveis Lingüístics de la Universitat de Barcelona. Representació de la citació bibliogràfica en nota. Universitat de Barcelona. Última consulta 13/8/2014.

## Vegeu també

* Ibidem
* Sic
* Confer
* Apud
# Operário Futebol Clube

«Operário Futebol Clube» té aquests significats:
* Operário Futebol Clube (MT), club de futbol brasiler de la ciutat de Várzea Grande (Mato Grosso)
* Operário Futebol Clube (MS), club de futbol brasiler de la ciutat de Campo Grande (Mato Grosso do Sul)
* Operário Ferroviário Esporte Clube, club de futbol brasiler de la ciutat de Ponta Grossa (Estat de Paraná)
# Operculina turpethum

Operculina turpethum (sinònim Ipomoea turpethum) és una espècie de planta dins la família convolvulàcia.
És una liana prenne i pilosa que fa fins a 5 metres de llargada. És un endemisme de l'Índia. Les seves flors són grosses i el fruit és una càpsula.
A Espanya aquesta espècie figura dins la llista de plantes de venda regulada
És laxant.

## Referències

* ↑ Merremia turpethum, Medicinal Plants of Andhra Pradesh, Part-1, Central Council for Research in Unani Medicine, New Delhi, 1999, pp: 84.
# Nuriye Ulviye Civelek

Nuriye Ulviye Civelek (nascuda Nuriye Ulviye a Hacıvelioba, Gönen, Balıkesir, 1893 - Kırıkhan, 9 d'abril de 1964) va ser una de les primeres defensores dels drets de la dona turca i otomana.
Va publicar, editar i dirigir Kadınlar Dünyası ("Mon de les Dones"), possiblement la primera revista femenina turca, a la qual tot el personal eren dones i que va ser la primera periòdica que va publicar la imatge d'una dona turca musulmana en temps otomans.
El 1967, després de la seva mort, el seu marit, el Dr. Ali Muharrem Civelek, va establir una biblioteca pública amb el seu nom a Kırıkhan, districte de la província de Hatay.

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20160321023013/http://istanbulkadinmuzesi.org/en/nuriye-ulviye-mevlan-civelek
* ↑ https://web.archive.org/web/20150309102003/http://www.demokrathaber.net/osmanli-da-ilk-kadin-feminist-ulviye-nuriye-mevlan-civelek-makale,8131.html
* ↑ https://www.duzen.com.tr/artFiles/cumhuriyete_yon_veren_kadinlar.pdf
* ↑ https://www.itohaber.com/haber/guncel/205387/osmanli_matbuatinin_cesur_kadin_patronu.html
* ↑ https://www.google.cat/maps/uv?hl=tr&pb=!1s0x152f6220d6ee7497%3A0x8199f3d263c7f3bf!2m22!2m2!1i80!2i80!3m1!2i20!16m16!1b1!2m2!1m1!1e1!2m2!1m1!1e3!2m2!1m1!1e5!2m2!1m1!1e4!2m2!1m1!1e6!3m1!7e115!4shttps%3A%2F%2Flh5.googleusercontent.com%2Fp%2FAF1QipMyv11cvEce3mnU3iF4XBFzv2wTNfPNL4UWVbk%3Dw213-h160-k-no!5sNuriye%20Civelek%20Halk%20K%C3%BCt%C3%BCphanesi%20-%20Google%27da%20Ara&imagekey=!1e10!2sAF1QipMyv11cvEce3mnU3iF4XBFzv2wTNfPNL4UWVbk&sa=X&ved=2ahUKEwi-39nX5LnjAhWGJLkGHTDjAIwQoiowD3oECA4QBg
* ↑ https://web.archive.org/web/20160330210618/https://www.cihan.com.tr/tr/kirikhandaki-tarihi-kutuphane-ilgi-bekliyor-792621.htm
# Nymphulodes

Nymphulodes és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Nymphulodes franciscalis, que es troba a Brasil.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Nymphulodes franciscalis". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum.
# Oncòlit

Els oncòlits (del grec onkos, 'nòdul' o 'tumor' i λίθος lithos, 'pedra') són microbialits amb estructures sedimentàries esfèriques o ovoides d'origen orgànic, formades per capes concèntriques de carbonat càlcic. La formació dels oncòlits és molt semblant a la dels estromatòlits, però es formen sobre una base no fixada al substrat. L'estructura creix sovint a partir d'un nucli, que pot ser una partícula sedimentària o un fragment de petxina, sobre el qual s'estableix un biofilm de cianobacteris que indueixen la precipitació i fixació del carbonat.
Els oncòlits es poden produir en ambients marins, on són indicadors d'aigües càlides a la zona fòtica, o en ambients continentals, en zones amb aigües molt carbonatades. Solen ser de grandària menuda, de 2 a 3 cm de diàmetre, però a vegades poden arribar a dimensions decimètriques.

## Vegeu també

* Estromatòlit.
* Oòlit.

## Referències

* ↑ Corsetti, F.A.; Awramik, S.M. y Pierce, D. «A complex microbiota from snowball Earth times: Microfossils from the Neoproterozoic Kingston Peak Formation, Death Valley, USA». Proceedings of the National Academy of Sciences, 100, 8, 2003, pàg. 4399–4404. Arxivat de l'original el 2008-03-15. DOI: 10.1073/pnas.0730560100. PMC: 153566. PMID: 12682298 [Consulta: 29 gener 2011].
* ↑ Gutschick, R. C. i Perry, T. G. «Sappington (Kinderhookian) sponges and their environment [Montana]». Journal of Paleontology, 33, 6, 1959, pàg. 977–985 [Consulta: 29 gener 2011].
* ↑ Riding, Robert (1991). Calcareous Algae and Stromatolites. Springer-Verlag Press. 32 pp.

## Enllaços externs

* Arribas Mocoroa, M. E. et al. «Fábrica organógena». Atlas de Petrología Sedimentaria. Departamento de Petrología y Geoquímica. Facultad de Ciencias Geológicas (UCM). [Consulta: 29 gener 2011].
# Oreochromis spilurus

Oreochromis spilurus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Subespècies

* Oreochromis spilurus niger (Günther, 1894)
* Oreochromis spilurus percivali (Boulenger, 1912)
* Oreochromis spilurus spilurus (Günther, 1894)

## Referències

* ↑ BioLib
# Oreochromis urolepis

Oreochromis urolepis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Subespècies

* Oreochromis urolepis hornorum (Trewavas, 1966)
* Oreochromis urolepis urolepis (Norman, 1922)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E., 1983. Tilapiine fishes of the genera Sarotherodon, Oreochromis and Danakilia. British Mus. Nat. Hist., Londres (Regne Unit).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.