OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bruno Magalhães

Bruno Magalhães (Lisboa, Portugal, 10 de juliol de 1980) és un pilot de ral·li portuguès, que participa actualment al Campionat d'Europa de Ral·lis, tot i que també va ser habitual del Intercontinental Rally Challenge. És fill del pilot de ral·li Augusto Magalhães.
S'inicià amb 18 anys en ral·lis del Campionat de Portugal de Ral·lis, un certamen que ha guanyat en la categoria de Producció al 2007 i en absoluta el 2008 i el 2009.
L'any 2007 participa puntualment per primera vegada al Campionat Mundial de Ral·lis disputant el Ral·li de Portugal amb un Peugeot 207 S2000.
Dins del Intercontinental Rally Challenge va aconseguir guanyar el Ral·li de les Açores del 2010 amb un Peugeot 207 S2000 del equip Peugeot Sport Portugal. Aquella seria la seva millor temporada al IRC, finalitzant en cinquena posició final.
Des del 2014 es converteix en un pilot habitual del Campionat d'Europa de Ral·lis, aconseguint acabar subcampió al 2017 amb un Škoda Fabia R5 del equip ARC Sport, tan sols superat per Kajetan Kajetanowicz. La temporada 2015 finalitzaria en tercera posició.
Dins del Campionat d'Europa ha guanyat el Ral·li de Madeira del 2012, el Ral·li de les Açores del 2017 i el Ral·li Acròpolis del 2018.

## Referències

* ↑ «Skoda Motorsport se fija en Bruno Magalhães» (en castellà). Arxivat de l'original el 2022-07-02. [Consulta: 2 juliol 2022].
* ↑ «Bruno Magalhães gana el Rally de Azores 2017» (en espanyol europeu). [Consulta: 2 juliol 2022].
* ↑ «Magalhães obtiene en el Acrópolis su primera victoria del ERC 2018» (en castellà), 03-06-2018. [Consulta: 2 juliol 2022].
# Can Buscà

Can Buscà és una obra noucentista de Mataró (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta de dues cases bessones entre mitgeres de planta baixa i pis. En planta baixa, dos portals amb arc pla i dues finestres reixades amb arc de mig punt. Al primer pis hi ha dos balcons longitudinals amb quatre obertures. L'edifici acaba amb una cornisa sobre cartel·les i dos acroteris amb florons.
A la planta baixa presenta un estucat a carreu lliscat i esgrafiats a la planta pis, cornisa i acroteris.
Josep Goday i Casals (1882-1936) acaba la carrera d'arquitectura l'any 1905. Autor entre d'altres de les obres del grup escolar Lluís Vives(1920), Escola del Mar a la Barceloneta (1921) i el grup escolar Baixeres a la Via Laietana (1922).

## Referències

* 1 2 3 «Can Buscà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Beira Alta

La Beira Alta era una antiga província portuguesa, instituïda formalment per una reforma administrativa de 1936. No obstant això, les províncies mai van tenir cap atribució pràctica, i van desaparèixer de la terminologia administrativa (encara que no del vocabulari quotidià dels portuguesos) amb l'entrada en vigor de la Constitució de 1976. Limitava al nord amb Trás-os-Montes e Alto Douro, al nord-oest amb el Douro Litoral, a l'oest i al sud-oest amb la Beira Litoral, al sud amb la Beira Baixa i a l'est amb Espanya (província de Salamanca, a Castella i Lleó). Llavors estava constituïda per 32 concelhos, integrant gairebé la totalitat dels districtes de Guarda i Viseu i dos concelhos del llevant del districte de Coïmbra. Tenia la capital a la ciutat de Viseu i altres destacades ciutats eren Guarda i Pinhel.
* Districte de Coïmbra: Oliveira do Hospital, Tábua.
* Districte de Guarda: Aguiar da Beira, Almeida, Celorico da Beira, Figueira de Castelo Rodrigo, Fornos de Algodres, Gouveia, Guarda, Manteigas, Meda, Pinhel, Sabugal, Seia, Trancoso.
* Districte de Viseu: Carregal do Sal, Castro Daire, Mangualde, Moimenta da Beira, Mortágua, Nelas, Oliveira de Frades, Penalva do Castelo, Penedono, Santa Comba Dão, São Pedro do Sul, Sátão, Sernancelhe, Tarouca, Tondela, Vila Nova de Paiva, Viseu, Vouzela.
Aquesta província, en conjunt amb la Beira Baixa, i de vegades fins amb la inclusió de la Beira Trasmontana, formaven una unitat geogràfica major: la Beira Interior.

## Actualitat

Actualment, el seu territori es troba repartit per les regions Nord i Centre, pertanyent a la primera la subregió del Douro (concelhos de Moimenta da Beira, Penedono, Sernancelhe i Tarouca), i a la segona la totalitat de les subregions de la Beira Interior Norte, la Cova da Beira, el Dão-Lafões així com una petita part del Pinhal Interior Norte (per abastar el seu territori els dos concelhos del districte de Coïmbra pertanyents a la Beira Alta)

## Referències

* ↑ Abke, Jörg. Kopfbilder: Die drei großen »K« von Jörg Abke (en alemany). BoD, 2015, p. 60. ISBN 3739257504.
# Maurício Poggi Villela

Maurício Poggi Villela, més conegut com a Mauricinho, (Ribeirão Preto, 29 de desembre de 1963) és un antic jugador de futbol brasiler de les dècades de 1980 i 1990.

## Trajectòria

Començà la seva trajectòria professional amb 17 anys, l'any 1981, al Comercial de Ribeirão Preto, de la seva ciutat natal. El 1984 fou fitxat per un dels grans clubs brasilers, el Vasco da Gama, on jugà durant 9 temporades en tres etapes diferents (1984-1988, 1991 i 1997-1999). En la seva primera etapa al club coincidí amb homes com Geovani, Romário i el veterà Roberto Dinamite, i guanyà els seus primers títols els anys 1987 i 1988. El 1989 fitxà pel Palmeiras i la temporada 1989-1990 defensà els colors del RCD Espanyol a Segona Divisió, disputant només 7 partits de lliga. La següent temporada jugà al Louletano portuguès, retornant el 1992 al Brasil, jugant, entre d'altres clubs al Botafogo. També va viure una aventura al Japó al Kyoto Purple Sanga el 1995. Fou internacional amb la selecció brasilera sots 20, amb la qual guanyà el Mundial de l'any 1983.

## Referències

* ↑ «Perfil a ceroacero.es». ceroacero.es. Arxivat de l'original el 2014-03-02. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Perfil a bdfa.com.ar». bdfa.com.ar. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Perfil a fuerzaperica.com». fuerzaperica.com. [Consulta: 20 gener 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Postel 2000 FC

El Postel 2000 FC és un club de futbol de la ciutat de N'Djamena, Txad.

## Palmarès

* Lliga txadiana de futbol:
       1993, 1995
* Copa txadiana de futbol:
       1991

## Referències

* ↑ «JournalDuTchad.com: Nécrologie : Coach Emmanuel Boukar a été inhumé ce mardi». [Consulta: 8 novembre 2019]. Arxivat 2017-09-18 a Wayback Machine.
* ↑ «Chad - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ «Chad - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 16 agost 2019].
# Molí de sang

Un molí de sang és un molí que funciona amb la força efectuada per un animal amb la finalitat de moldre o capolar. A l'antiguitat, un esclau podia dedicar-se a moldre per la seva força Els molins poden ser accionats per animals mamífers grans com ara un cavall o una vaca. Els molins de sang fariners ja s’usaven al món grec al segle IV aC.
A Mallorca, aquests ginys es feien servir als llocs on no era possible aprofitar la força de l’aigua o del vent, encara que el seu rendiment era inferior. La senzillesa del seu mecanisme i la facilitat de disposar de l'element motriu animal va suposar que fos el tipus més estès. El geògraf Vicenç Rosselló afirma que al segle xviii, a Llucmajor, hi funcionaven 120 molins de sang.

## Referències

* ↑ «Molí de sang». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Molins de sang». Consell de Mallorca. [Consulta: 20 desembre 2020].
# Bruno Marioni

Bruno Giménez, més conegut com a Bruno Marioni, (San Nicolás de los Arroyos, 15 de juny de 1975) és un exfutbolista argentí, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Comença jugant al Newell's Old Boys. El 1997 marxa a l'Sporting Clube de Portugal, on hi roman dos anys abans de retornar al seu país. L'any 2000 fitxa de nou per un club europeu, el Vila-real CF. Juga de nou amb Independiente fins al 2004, tret d'una nova estada a la competició espanyola, a les files del CD Tenerife.
El 2004 fitxa pel Pumas mexicà, on és el màxim golejador de la lliga amb 16 gols. També ho seria de la Copa Sudamericana del 2005, amb set dianes. La seua carrera prossegueix entre l'Argentina i Mèxic: Boca Juniors, FC Atlas A.C., Pachuca i Estudiantes, on penja les botes al novembre del 2009.

## Títols

* Primera División de México Clausura 2004
* Màxim golejador de la Primera División de México: Clausura 2004, Apertura 2006
* Màxim golejador de la Copa Sudamericana 2005
* Copa Libertadores 2007
* Màxim golejador de la Interliga 2008

## Referències

* ↑ Informador Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «Bruno Marioni se retira del futbol profesional» (en castellà-mx). MedioTiempo.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Andy Priaulx

Andy Priaulx (Guernsey, 8 d'agost de 1973) és un pilot d'automobilisme britànic especialitzat en turismes, Campió del Món de Turismes els anys 2005, 2006 i 2007 i Campió d'Europa de Turismes l'any 2004. El 2019 va córrer amb el Ford Chip Ganassi Team UK al Campionat Mundial de Resistència de la FIA i Cyan Racing Lynk & Co a la Copa Mundial de Turismes de la FIA, després d'haver estat un antic pilot de fàbrica de BMW.

## Trajectòria

* 1998 - Participa en la Fórmula Palmer by Audi
* 1999 - Guanyador del Renault Spider Cup anglès
* 2001 - Participa en la Fórmula 3 coreana i al Campionat britànic de Turismes
* 2002 - Participa en el Campionat britànic de Turismes
* 2003 - Tercer del Campionat d'Europa de Turismes.
* 2004 - Guanyador del Campionat d'Europa de Turismes
* 2005 - Guanyador del Campionat Mundial de Turismes
* 2006 - Guanyador del Campionat Mundial de Turismes
* 2007 - Guanyador del Campionat Mundial de Turismes
* 2008 - Participa en el Campionat Mundial de Turismes

## Referències

* ↑ «WTCC GRAND FINALE AT MACAU – WHAT IF...». World Touring Car Championship official website.
* ↑ «Drivers».
* ↑ «Andy Priaulx explains decision to leave BMW for Ford WEC deal».

## Enllaços externs

* Web oficial d'Andy Priaulx
* Andy Priaulx Performance Management Arxivat 2009-03-14 a Wayback Machine.
* Bio a BMW Motorsport Arxivat 2009-02-10 a Wayback Machine.
* Bio al web oficial del WTCC
# Beipiaosaure

El beipiaosaure (Beipiaosaurus inexpectus, "rèptil de Beipiao") és un gènere de dinosaure terizinosauroïdeu que va viure al període Cretaci, fa uns 125 milions d'anys. En les seves restes fòssils es van preservar protoplomes que cobrien el seu cos. El descobriment d'aquesta espècie en la província china de Liaoning fou anunciat en el número del 27 de maig de l'any 1999 de la revista Nature.
El beipiaosaure mesurava 2,2 metres de longitud i 0,88 metres d'alçada, pel que es tracta del dinosaure emplomat més gran conegut. S'ha estimat el seu pes en uns 85 kg.
# Maurícia

Maurícia és un microcontinent desaparegut, que múltiples científics de diverses universitats del món indiquen haver descobert en l'oceà Índic, a sota les aigües de les illes Maurici i l'illa de la Reunió.
Unes roques descobertes l'any 2016 a l'illa de Maurici haurien confirmat l'existència d'aquest continent. Els investigadors van trobar zircons, minerals d'uns 3.000 milions d'anys d'antiguitat, mentre que l'illa Maurici es va formar tan sols fa uns nou milions d'anys. El zircó demostraria, segons un equip científic liderat per Lewis Ashwal, geòleg de la Universitat de Witwandersrand, que aquest tros d'escorça va començar a desprendre's fa uns 200 milions d'anys del supercontinent Gondwana, el qual estava format també per les plaques continentals que actualment constitueixen Àfrica, Sud-amèrica, l'Antàrtida, Austràlia, Nova Guinea, Madagascar, i el subcontinent indi. La lava de les erupcions volcàniques van acabar cobrint les restes d'aquest continent prehistòric.
El 2013 ja es van trobar traces de zircons a la sorra de la platja de Maurici. No obstant, aquella troballa va ser qüestionada pels que van rebatre que el mineral podia haver-hi sigut traslladat pel vent, en vehicles o a les sabates dels mateixos científics. En aquesta ocasió el zircó s'ha trobat dins d'una roca, una traquita de sis milions d'anys, el que corrobora els estudis previs.

## Referències

* ↑ Gubin, Anastasia. «Descubren a Mauritia, un pequeño continente prehistórico en el Océano Índico» (en castellà). Epoch Times, 25-02-2013. Arxivat de l'original el 25 de desembre 2014. [Consulta: 15 desembre 2014].
* ↑ Duarte, Clara «Troben un nou continent sota l'illa Maurici». Sapiens.cat, 02-02-2017 [Consulta: 2 febrer 2017].
* ↑ «Descobert un 'continent perdut' sota l'illa de Maurici». El Periódico, 31-01-2017 [Consulta: 2 febrer 2017].
# Plataplochilus miltotaenia

Plataplochilus miltotaenia és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Gabon i Guinea Equatorial.

## Referències

* ↑ «Plataplochilus miltotaenia». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Molí de na Bruna

El Molí de na Bruna és una obra de Santa Coloma de Queralt (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Al llarg dels segles ha sofert diferents modificacions.

## Història

Prop de la confluència del torrent de la Barquera amb el Gaià, als afores de la vila de Santa Coloma i al peu de la carretera de la Llacuna, i davant de la piscina municipal hi ha quest habitatge, conegut com a Cal Cartronet. En el segle xiii era conegut com el Molí de Na Bruna. En el 1301 com el de Pere Bruna, després pel molí d'Arnau Civit i fins al 1419 com del Piquer. Després fou una adoberia que en 1804 ja no existia.

## Referències

* 1 2 «Molí de na Bruna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Molí de na Bruna». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Daniel Andonov Petrov

Daniel Andonov Petrov (en búlgar, Даниел Андонов Петров) (Kazanlâk, província de Stara Zagora, 5 de febrer de 1978) va ser un ciclista búlgar, que fou professional del 1998 al 2013. Va militar durant la majoria de la seva carrera esportiva en equips portuguesos. Del seu palmarès destaquen els 4 Campionats nacionals en ruta.
No s'ha de confondre amb el també ciclista búlgar Daniel Bogomilov Petrov.

## Palmarès

* 1998
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turquia
* 2001
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal del Futur
* 2002
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi do Minho
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 2003
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi do Minho
* 2004
** 1r a la Volta a l'Alentejo i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Joaquim Agostinho
* 2005
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Joaquim Agostinho
* 2006
** 1r al Trofeu Joaquim Agostinho
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària
* 2008
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Internacional CTT Correios de Portugal
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Joaquim Agostinho
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Bulgària
* 2010
** Campió de Bulgària en ruta
* 2011
** Campió de Bulgària en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Isparta
* 2012
** Campió de Bulgària en ruta
* 2013
** Campió de Bulgària en ruta

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2012. 168è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Bruno Mantovani

Bruno Mantovani (Châtillon, 8 d'octubre de 1974) és un compositor francès.
Ha estat guardonat amb els primers premis del Conservatori de París al qual es va incorporar el 1993. La seva tasca ha estat encarregada pel govern francès i per altres organitzacions. El setembre de 2010 va ser designat per al càrrec de director del conservatori de París. És fill del director de música lleugera Annunzio Paolo Mantovani.
Als 37 anys, Bruno Mantovani es va convertir en el director del Conservatori de París. L'octubre de 2018, la seva nova composició Threnos es va estrenar a l'Orquestra Simfònica de Chicago i dirigida per Marin Alsop. El març de 2019, va ser nomenat director musical de l'orquestra contemporània Ensemble, càrrec que començarà el gener del 2020.

## Premis

* 2010 Claudio-Abbado-Kompositionspreis de l'Orchester-Akademie de la Filharmònica de Berlín.

## Referències

* Michael Dervan (14 November 2018). "Deborah Kelleher's ambitious plan for the Royal Irish Academy of Music". Irishtimes.com.
* Lawrence A. Johnson (20 October 2018). "A powerful premiere and a great American symphony from Alsop, CSO". Chicagoclassicalreview.com.
* "Bruno Mantovani nommé directeur musical de l'Ensemble orchestral contemporain". Francemusique.fr (in French). 13 March 2019.
* "Claudio Abbado Composition Prize". berliner-philharmoniker.de. Berlin. 2017. Retrieved 24 October 2017.

## Bibliografia addicional

* Thiollet, Jean-Pierre, Sax, Mule & Co, Paris, H & D, 2004, "Bruno Mantovani", p. 147-148.
* Humbertclaude Éric, Empreintes : regards sur la création musicale contemporaine, Paris, L'Harmattan, 2008, pp. 9–14. ISBN 978-2-296-06979-4

## Enllaços externs

* Bruno Mantovani - Lloc web oficial
* https://web.archive.org/web/20080305233931/http://www.bmop.org/musicians/composer_bio.aspx?cid=266
* Biografia (francès). IRCAM.
* Una biografia del web Editions Henry Lemoine
# Pillager

Pillager és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 420 habitants, 167 habitatges, i 106 famílies. La densitat de població era de 253,4 habitants per km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Pillager». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pillager». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Elements del període 6

Un element del període 6 és un dels elements químics de la sisena filera (o període) de la taula periòdica dels elements, incloent-hi els lantanoides.
Aquests són:
Elements químics del sisè període :
| Grup | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| # Nom | 55 Cs | 56 Ba | 57-71 | 72 Hf | 73 Ta | 74 W | 75 Re | 76 Os | 77 Ir | 78 Pt | 79 Au | 80 Hg | 81 Tl | 82 Pb | 83 Bi | 84 Po | 85 At | 86 Rn |
| Lantànids | Lantànids | Lantànids | 57 La | 58 Ce | 59 Pr | 60 Nd | 61 Pm | 62 Sm | 63 Eu | 64 Gd | 65 Tb | 66 Dy | 67 Ho | 68 Er | 69 Tm | 70 Yb | 71 Lu |
| e$^-$-conf. |
| Metalls alcalins | Alcalinoterris | Lantanoides | Actinoides | Metalls de transició |
| Altres metalls | Metal·loides | No metalls | Halògens | Gasos nobles |
# Benito Latras y Loriz

Benito Latras y Loriz (Torres de Alcanadre, 1620 - Saragossa, 16 de juny de 1682), conegut com a Cos Sant o Cosán, fou un abat del monestir de Santa Maria d'Alaó i diputat de les Corts d'Aragó. Fou venerat popularment com a sant, i començà el seu procés de canonització, que quedà interromput pels conflictes i les guerres.

## Biografia

Havia nascut a Torres de Alcanadre cap al 1620 i fou batejat com a Domingo pels seus pares Miguel i Inés. Prengué l'hàbit benedictí en 1645 i prengué llavors el nom de Benet al monestir de Santa Maria d'Alaó. Elegit abat pels altres monjos, Climent IX li concedí l'abadiat en 1669. Reorganitzà l'abadia i revifà la Confraria de Sant Esteve, d'origen medieval, i permeté que en formessin part dones, amb veu i vot.
Morí a Saragossa en 1681 mentre assistia a una reunió de les Corts d'Aragó, de les quals era diputat (era un càrrec inherent al d'abat d'Alaó).

## Veneració

Fou sebollit a l'església de San Pablo de Saragossa, però en 1725 fou traslladat al monestir d'Alaó. El seu cos, incorrupte, i la seva fama de santedat atragueren els fidels, que hi anaven a venerar-lo i demanar-li favors. Fou a partir de llavors quan començà a ésser conegut com a Cos Sant o Cosán, que era com el poble es referia a la despulla de l'abat; d'aquí es passà a parlar de Sant Cosan. La veneració continuà, amb un caire local, fins que el cos fou cremat durant els disturbis anticlericals del començament de la Guerra Civil espanyola, en 1936.
Els abats d'Alaó iniciaren el procés de beatificació, però quedà interromput per la desamortització de Mendizábal.

### Llegenda del Cos Sant

Una tradició deia que si els caminats que passaven vora el monestir llençaven una moneda o pedra per la finestreta de l'absis, obtenien protecció divina quan passaven pel Pas d'Escales o de la Trompeta, perillós congost. Un cop que el rei Carles II d'Espanya passava pel lloc, donà a l'abat una bona suma de diners perquè arreglés el camí i el condicionés; l'abat pensà que era millor dedicar els diners a ajudar els habitants de la Ribagorça, ja que una sequera i una pesta havia assolat la comarca.
En assentar-se'n el rei, es considerà traït i el condemnà a morir a la forca. L'abat demanà que passats trenta anys el desenterressin i li punxessin al braç esquerre; si en sortia sang, l'havien de portar a Sopeira perquè tothom que hi anés passés per sobre la seva despulla. Fou executat, però la petició fou oblidada i, passats trenta anys, un frare veié com una mà sortia del terra on havia estat enterrat i en premia un pergamí. Desenterraren el cadàver i fou trobat incorrupte i fresc, com si acabés de morir. Llavors fou portat a l'església del monestir d'Alaó i venerat com a sant.

## Bibliografia

* Francisco Castillón Cortada. "El Cos Sant Fray Benito Latras, abad de Santa María de Alaón".