OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Potencial electroquímic

En biologia cel·lular, el potencial electroquímic fa referència a les propietats elèctriques i químiques de la membrana cel·lular. Aquestes propietats es deuen als potencials iònics i poden representar un tipus d'energia potencial disponible per a dur a terme treball en la cèl·lula. Un potencial electroquímic té dos components, un elèctric i un altre químic. El component elèctric és resultat de la diferència de càrrega a través de la membrana lipídica; el component químic és resultat de la concentració diferencial d'ions a través de la membrana. La combinació d'ambdós factors determina la direcció termodinàmica favorable pel moviment d'un ió a través de la membrana.
# Proechimys chrysaeolus

Proechimys chrysaeolus és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. És endèmica de l'est de Colòmbia, on viu a altituds d'entre 100 i 500 msnm. Es tracta d'un animal nocturn, terrestre i solitari que s'alimenta de llavors, fruita, fulles i insectes. El seu hàbitat natural són els boscos primaris. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que el seu entorn natural és afectat per la mineria i l'agricultura.

## Referències

* ↑ Tirira, D.; Boada, C.; Weksler, M.; Anderson, R. P.; Gómez-Laverde, M. Proechimys chrysaeolus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 17 juny 2015.
# Proechimys cuvieri

Proechimys cuvieri és una espècie de mamífer rosegador de la família de les rates espinoses. Viu al Brasil, la Guaiana Francesa, la Guiana, el Perú, Surinam i Veneçuela. Els seus hàbitats naturals són els boscos primaris i, segons la zona, els boscos secundaris. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del naturalista francès Georges Cuvier.

## Referències

* ↑ Catzeflis, F.; Patton, J. Proechimys cuvieri. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 18 juny 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 94. ISBN 978-0801893049.
# Província de Khizilordà

La província de Khizilordà (en kazakh: Қызылорда облысы/Qızılorda oblısı) és una província del Kazakhstan. La seva capital és la ciutat de Khizilordà, amb una població de 157.400 habitants. La província en si té una població de 590.000 habitants. Altres assentaments notables inclouen Aral, Qazaly (Kazalinsk) i la ciutat administrada per la Federació Russa Baikonur, que dona servei al Cosmòdrom de Baikonur. Té fronteres provincials amb l'Uzbekistan, així com altres tres províncies: Província d'Aktobe (a l'oest), Província de Kharagandí (al nord) i Província del Kazakhstan Meridional (per a l'est). El riu Sirdarià, que flueix des de les muntanyes Tian Shan fins al Mar d'Aral, en l'actualitat (Mar d'Aral Nord), passa a través de la província. La superfície total de la província és de 226.000 quilòmetres quadrats.

## Divisions administratives

La província es divideix administrativament en set districtes i la ciutat de Khizilordà.
* Districte d'Aral, amb el centre administratiu de la ciutat d'Aral;
* Districte de Karmakxi, l'assentament de Jossali;
* Districte de Kazali, l'assentament de tipus urbà d'Aiteke Bi;
* Districte de Xieli, l'assentament de tipus urbà de Xieli;
* Districte del Sirdarià, l'assentament de tipus urbà de Terenozek;
* Districte de Jalagaix, l'assentament de tipus urbà de Jalagaix;
* Districte de Janakorgan, l'assentament de tipus urbà de Janakorgan.
Tres localitats de la província de Khizilordà tenen categoria de ciutat. Aquests són Aral, Kazali, i Khizilordà. La ciutat de Baikonur es troba dins de l'àrea de la província, però actualment està llogat i administrat per la Federació de Rússia.

## Vegeu també

* Reserva Natural Barsakelmes

## Referències

* ↑ «Subdivisions of Kazakhstan in local languages» (en anglès). [Consulta: 26 maig 2008].
* ↑ «City, region akims». The official portal of akimat of Kyzylorda region. Arxivat de l'original el 2012-12-19. [Consulta: 2 juny 2012].
* ↑ «Население Республики Казахстан» (en russian). Департамент социальной и демографической статистики. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2013. [Consulta: 2 juny 2012].

## Enllaços externs

* Official regional administration website Arxivat 2012-09-21 a Wayback Machine.
# Psychoda pitilla

Psychoda pitilla és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Centreamèrica: Nicaragua i Costa Rica (incloent-hi les províncies de Guanacaste i Heredia).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1996. Preliminary taxonomy of Costa Rican Psychodidae (Diptera), exclusive of Phlebotominae. Revista de Biología Tropical, 44 (Suppl. 1):1-81.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fauna Entomológica de Nicaragua (castellà)
* ↑ Instituto Nacional de Biodiversidad de Costa Rica Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Pseudanthias manadensis

Pseudanthias manadensis és una espècie de peix de la família dels serrànids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1871-1876. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tome VII. Percoides I, Priacanthiformes, Serraniformes, Grammisteiformes, Percaeformes, Datniaeformes. Atlas Ichthyol. v. 7 . 1-126.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Pseudanthias manadensis». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 «Pseudanthias manadensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heemstra, P.C. i J.E. Randall, 1999. Serranidae. p. 2442-2547. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E. i R.L. Pyle, 2001. Four new serranid fishes of the anthiine genus Pseudanthias from the South Pacific. Raffles Bull. Zool. 49(1):19-34.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pteridina

La pteridina és un compost químic aromàtic compost d'anells fusionats de pirimidina i pirazina. Una pteridina també és un grup de compostos heterocíclics que contenen una gran varietat de substitucions en la seva estructura. Pterines i flavines són classes de pteridines substituïdes que tenen activitat biològica important. La pteridina és un precursor en la síntesi d'àcid dihidrofòlic en molts microorganismes. La pteridina i l'àcid 4-aminobenzoic, es converteixen per l'enzim dihidropteroat sintetasa en àcid dihidrofòlic en la presència de glutamat. L'enzim dihidropteroat sintetasa és inhibit per l'antibiòtic sulfonamida.

## Referències

* Voet, D.; Voet, J.G. (2004). Biochemistry (3rd ed.). John Wiley & Sons. ISBN 0-471-39223-5
http://grupoargentinodefotobiologia.info/grupos/pteridinas/e_index.html Arxivat 2013-12-02 a Wayback Machine.
# Punt de mitja

El punt de mitja o punt de calça és un mètode mil·lenari que s'utilitza per a teixir amb llana, encara que poden utilitzar-se també d'altres materials com el fil de cotó. S'utilitzen les expressions fer mitja, fer calça, labors de punt, teixit de llana, teixit a dues agulles (pel tipus especial que s'usa, denominat agulles de punt), tricot, o tricotat.
Fer punt de mitja consisteix a donar una sèrie de bagues (anomenades punts), unides entre elles de manera que constitueixin una malla.
Per al punt s'utilitzen, habitualment, dues llargues agulles amb les quals es condueix el fil de llana per donar forma a la baga. El gruix (o diàmetre) de les agulles determina la mida del punt i, amb ell, l'espessor de la malla o teixit resultant.

## Tricoteuses

Les tricoteuses van ser uns personatges de la Revolució francesa: les dones que presenciaven les execucions a la guillotina, caracteritzades per fer punt de mitja mentre esperaven.

## Tricotoses

Existeixen màquines tricotadores, diferents de les màquines de cosir i dels telers. La seva invenció es remunta a 1808. La tricotosa circular d'agulla de premsa és de l'any 1906.

## Vegeu també

* Teixidura
* Filatura
* Indústria tèxtil
* Teler de Jacquard
* Teixit de ganxo
* Agulla de fer mitja

## Referències

* ↑ Pàgina web d'un curs de teixit. (castellà)
* ↑ Dominique Godineau, Citoyennes tricoteuses. Les femmes du peuple à Paris pendant la Révolution française, Alinéa, 1988
* ↑ Historia de la tecnología en España, Volumen 2, pàg. 794 (en castellà)
* ↑ Textiles panamericanos, Volumen 66, p. 52 (en castellà)

## Enllaços externs

* Maketué, blog dedicat a ensenyar punt de mitja i altres gèneres de punt
# Pujol dels Llops

El Pujol dels Llops és una muntanya de 179 metres que es troba al municipi de Castellet i la Gornal, a la comarca de l'Alt Penedès.
# Punta dels Raus

És un cim de 1.080 m. d'altitud situat dins del Parc Natural dels Ports. Fronterer entre els termes de Paüls i Horta de Sant Joan, també es frontera entre les comarques dels Baix Ebre i la Terra Alta. Situada al mig d'un triangle entre els cims: la Punta de l'Aigua, la Punta dels Llambars i la Mola dels Atans. Es pot accedir passant pel Coll de la Gilaberta (Des de Paüls), el Pujador d'en Valero (des d'Horta) o per la Font del Montsagre de Paüls (Des de Paüls). En dies ventosos es un cim en molta exposició.
# Punta dels Guíxols

La Punta dels Guíxols és el turó que s'alça endins del mar a Sant Feliu de Guíxols. En aquest turó s'instal·laren els primers pobladors íbers d'aquesta vila baix-empordanesa. Té una alçada de 17 metres i al cim del turó s'hi alça l'edifici del Salvament, on antigament s'hi ubicava el salvament marítim, d'aquí li ve el nom. Actualment és el Museu del Salvament Marítim.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Pterotolithus lateoides

Pterotolithus lateoides és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic occidental: Indonèsia i Malàisia.

## Ús comercial

Es comercialitza fresc i en salaó, incloent-hi la bufeta natatòria assecada.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fowler H. W., 1933. Contributions to the biology of the Philippine Archipelago and adjacent regions. The fishes of the families Banjosidae... Enoplosidae collected by the United States Bureau of Fisheries steamer "Albatross," chiefly in Philippine seas and adjacent waters. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 100, v. 12. i-vi + 1-465.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1850. Bijdrage tot de kennis der Sciaenoïden van den Soenda-Molukschen Archipel, met beschrijving van 7 nieuwe soorten. Verhandelingen van het Bataviaasch Genootschap van Kunsten en Wettenschappen v. 23: 1-31.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sasaki, K., 2001. Sciaenidae. Croakers (drums). p.3117-3174. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Volum 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). Roma, FAO. pp. 2791-3380.
* ↑ Mohsin, A.K.M. i M.A. Ambak, 1996. Marine fishes and fisheries of Malaysia and neighbouring countries. University of Pertanian Malaysia Press, Serdang, Malàisia. 744 p.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Schuster, W.H. i R. Djajadiredja, 1952. Local common names of Indonesian fishes. W.V. Hoeve, Bandung, Indonèsia. 276 p.
* ↑ Trewavas, E., 1977. The sciaenid fishes (croakers or drums) of the Indo-west Pacific. Trans. Zool. Soc. Lond. 33:253-541.
* ↑ Chan, W., U. Bathia i D. Carlsson, 1974. Sciaenidae. A: W. Fischer i P.J.P. Whitehead (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Eastern Indian Ocean (Fishing Area 57) and Western Central Pacific (Fishing Area 71). Volum 3. FAO, Roma.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cal Pepa

Cal Pepa és una obra de Collbató (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta quadrada, amb planta baixa i dos pisos. A la planta baixa es troben els serveis generals i una zona dedicada a botiga. A la façana, pintada en blanc, es veuen encara restes de pintura o ornaments de color vermellós. Aquest edifici està en un dels quatre carrers que configuren la població. A la part del darrere hi ha horts ben cultivats.

## Referències

* ↑ «Cal Pepa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 gener 2019].
# Josep Maria Planas i Casals

Josep Maria Planas i Casals (Barcelona, 9 de desembre de 1846- 21 d'octubre de 1923) fou un jurista i polític català, germà de Manuel Planas i Casals. Fou diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Fill de Josep Planas i Compte natural de Sant Feliu de Guíxols i de Narcisa Casals i Vives natural de Barcelona. Es llicencià en dret i fou posteriorment catedràtic de dret civil i degà de la facultat de dret de la Universitat de Barcelona. També fou el primer director de la Revista Jurídica de Catalunya.
Políticament, fou membre del Partit Conservador, amb el que fou diputat pel districte de Vilafranca del Penedès a les eleccions generals espanyoles de 1879 i 1884, pel de Barcelona a les eleccions de 1891, i pel d'Arenys de Mar a les eleccions generals espanyoles de 1893, 1896, 1898 i 1899.

## Obres

* La evolución del socialismo contemporáneo, discurs universitari (1902)
* Instituciones de Derecho Civil español (1913)
* Derecho civil español común y foral (1925)

## Referències

* ↑ «Diccionario de Catedráticos de Derecho (1847-1943)». Universidad Carlos III de Madrid, 09-12-1846. Arxivat de l'original el 2019-07-16. [Consulta: 16 juliol 2019].
* ↑ «esquela». La Vanguardia, 19-10-1924, pàg. 1.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* «Josep Maria Planas i Casals». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sitònia

Sitònia o Sithònia (en llatí Sithonia, en grec antic Σιθωνίη) era el nom de la península central de les tres penínsules (Atos, Sitònia i Pal·lene) que surten de la península Calcídica i s'endinsen a la mar Egea. Sitònia forma una llarga prolongació fins al pic anomenat Solomon o Kholomon. El golf entre Atos i Sitònia es deia antigament golf Singític, i el situat entre Sitònia i Pal·lene, golf Toronaic.
Aquesta península, no és tant muntanyosa com la d'Atos, situada a la seva dreta, però tampoc és tan acollidora com l'altra, la de Pal·lene. Va ser la primera on es van establir els colons de Calcis, i la més important, sembla que cap al segle vii aC, segons Estrabó, i allà van fundar la ciutat de Torone, amb un port i una fortalesa. Des d'allí van estendre els seus dominis cap a l'interior, i van arribar fins als límits de Tessalònica.
En el seu territori hi havia la ciutat de Lecythos.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sithonia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 25 desembre 2020].
* ↑ Smith, William (ed.). «Chalcidice». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 25 desembre 2020].
# Qatna

Qatna o Qatana o Qatanum va ser un regne segurament de població amorrita, entorn de la ciutat d'aquest nom (avui Mishrife -al-Masrafa-, prop d'Homs) del que es tenen notícies almenys des del 1800 aC quan n'era rei Ishi-Addu, que era el pare d'Amut Pi-El.Eren contemporanis de Yashmakhadad i de Zimri-Lim, reis de Mari.
Es mencionen diverses vegades a les Tauletes de Mari. Amut Pi-El era governador de Nazala com a príncep hereu i després va ser nomenat rei. La germana d'Amut Pi-El, Belmun o Beltum, es va casar amb Yashmakhadad i en va ser l'esposa principal. Probablement la mare d'Amut Pi-El era Lammassi-Ashur, una princesa d'Assur o d'Ekallatum. Zimri-Lim de Mari, molt al principi del seu regnat, es va casar també amb una princesa de Qatna, anomenada Dam-Hurasim. Tot i aquest casament, les relacions entre Qatna i Mari no van ser especialment bones, degut al pactes entre Qatna i Elam, que feien front a Iamkhad i Mari.
Destruïda Mari per Hammurabi de Babilònia cap a l'any 1760 aC les fonts sobre Qatna desapareixen. Probablement la ciutat va caure sota dependència d'Alep (Iamkhad) i cap al 1500 aC es va sotmetre a Mitanni. És possible que Amenhotep I (que va regnar cap al 1515-1494 aC), Tuthmosis I (entre el 1494 aC i el 1482 aC) haguessin estat a la ciutat en les seves expedicions a Síria. Tuthmosis III l'esmenta a una inscripció, i diu que hi va ser al seu 33è any de regnat. Amenhotep II (entre el 1427 aC i el 1401 aC) va ser atacat per soldats de Qatna amb suport hurrita al creuar l'Orontes però en va sortir victoriós. Qatna va estar a la zona de frontera amb Mitanni, però sota influència egípcia, i encara és esmentada l'any 1180 aC.
Durant la campanya síria de Subiluliuma I cap a l'any 1340 aC, Akizzi de Qatna va demanar ajut a Akhenaton però no la va rebre i va caure en mans dels hitites, que la van saquejar i van deportar els seus habitants a Hattusa. Al seu lloc com a poder regional va emergir el regne de Nuhase.

## Reis

* Ishi-Addu vers 1800 aC
* Amutpiel ben Ishi-Addu vers el 1800 aC
* Idanda, vers 1400 aC
* Taku, vers 1400 aC
* Akizzi vers el 1350 aC

## Referències

* ↑ Oliva, Juan (ed.). Textos para una historia política de Siria-Palestina. Tres Cantos: Akal, 2008, p. 418. ISBN 9788446019497.
* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 48, 52-53, 67. ISBN 8446022532.

## Enllaços externs

* Imperi Hitita (anglès)
# Nazmi Bari

Nazmi Bari (İstanbul, 13 de novembre de 1929 - 20 de setembre de 2008) fou un tennista turc, membre primerament del club esportiu TED (Tenis Eskrim Dağcılık - Tennis, Esgrima, Alpinisme en llengua turca) d'Istanbul i després a Ankara Tenis Kulübü d'Ankara. Entre els anys 1951 i 1965 va ser campió de Turquia dotze vegades en singles. Ha participat en el Torneig de Wimbledon (1959) i US Open (1963). També ha jugat per la selecció turca de tennis.
Hi ha un torneig internacional anual a Istanbul que duu el seu nom, Copa Nazmi Bari, des de l'any de la seva mort, 2008.

## Referències

* ↑ http://www.haberler.com/turk-tenisinin-duayen-ismi-nazmi-bari-vefat-etti-haberi/
* ↑ http://www.tenisklinik.com.tr/eski(26.02)/tuerk-tenisciler/eski-sampiyonlar/nazmi-bari.html
* ↑ http://www.itftennis.com/juniors/tournaments/tournament/info.aspx?tournamentid=1100033473 Arxivat 2016-02-07 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Imatges (les primeres) de Nazmi Bari
* Bari en ATP World Tour
# Mònica Álvaro Cerezo

Mònica Álvaro Cerezo (Vila-real, 29 de desembre de 1975) és una política valenciana, diputada a les Corts Valencianes a la IX Legislatura per Compromís.

## Biografia

Llicenciada en Ciències de la Informació (Periodisme) per la Universitat Complutense de Madrid el 1999 i Màster en Prevenció de Riscs Laborals en les especialitats de Seguretat i Ergonomia. Álvaro s'incorpora al món laboral a una empresa taulellera com a responsable de compres, medi ambient i personal només acabar la carrera. El 2007 deixa el treball per a incorporar-se com a assessora del Grup Municipal del Bloc Nacionalista Valencià a l'Ajuntament de Vila-real, partit polític on milita des de 1999. El 2011 resulta elegida regidora a l'ajuntament i assumeix la gestió de les àrees de Serveis Socials i Dona al govern de Vila-real, en coalició amb el PSPV. Dins del BLOC, Álvaro és membre de l'Executiva Nacional i Consellera Nacional, i a Compromís, coalició on s'integra el BLOC, també és Consellera Nacional.
Mònica Álvaro formà part de les llistes de Compromís a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015 i en resultà elegida diputada per la circumscripció de Castelló; posteriorment revalidà el càrrec en les eleccions de 2019. En l'actualitat és portaveu adjunta de Compromís, i pertany a les següents comissions parlamentàries:
* Comissió de Política Social, Ocupació i Polítiques d'Igualtat
* Comissió de Sanitat i Consum
* Comissió de Política Social i Ocupació
* Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual
* Comissió d'Afers Europeus
* Comissió d'investigació per a l'estudi del procés d'adjudicació de les places de residències d'accesibilitat per a les persones dependents, en concret als centres del grupo Savia
* Comissió especial d'estudi respecte a la realització d'un treball integral per a l'erradicació de les violències de gènere a la Comunitat Valenciana (Subcomissió de la Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI)
* Comissió especial d'investigació sobre la contractació de la Generalitat amb la trama investigada en el marc de l'Operació Taula
* Comissió especial d'investigació sobre el finançament electoral del PSPV i BLOC entre 2007 i 2008.
És membre del corrent intern del BLOC, Bloc i País, sent presidenta de la Mesa de l'Assemblea Nacional.

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa del diputat/ada | Corts Valencianes». [Consulta: 29 octubre 2020].
* ↑ «Organización Municipal». Ajuntament de Vila-real. [Consulta: 29 octubre 2020].
* ↑ «Curriculum Vitae». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 29 juliol 2015].
* ↑ «Todos los diputados electos para Les Corts en las elecciones autonómicas de la Comunitat Valenciana 2019» (en castellà), 29-04-2019. [Consulta: 29 octubre 2020].
# Mònica Verge Folia

Mònica Verge Folia (Barcelona, 8 d'octubre de 1958) és una muntanyenca, escaladora, esquiadora i alpinista catalana.
Fou guarda del Xalet Refugi Juli Soler Santaló (1988-1999) del CEC. Durant la dècada del 1980 va ser precursora de l'escalada femenina a l'Estat Espanyol i algunes de les seves ascensions van ser les primeres femenines estatals. El 1984 fou membre de la primera expedició femenina de l'Estat espanyol al Kangtega (6.782 m), i al 19 de setembre de 1989 va assolir el cim del Cho Oyu (8.201 m) fent cordada amb Magda Nos Loppe i signant el primer vuit mil femení estatal.
Va ser protagonista del documental Encordades conjuntament amb Carme Romeu Pecci, Elisabeth Vergés Costa, Esther Sabadell Simó i Helena Alemán Sobrino.

## Referències

* ↑ «Mònica Verge Folia». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 29 setembre 2019].
* ↑ «Magda Nos Loppe | enciclopèdia.cat». [Consulta: 27 juliol 2020].
* ↑ «Si no fas cim, sembla que no siguis ningú». Vèrtex, 243.
* ↑ «Encordades: “Las mujeres lo han tenido difícil en la montaña”» (en castellà), 07-06-2011. [Consulta: 29 setembre 2019].