OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Racing Cycles-Kastro Team

L'equip Racing Cycles-Kastro Team va ser un equip de ciclisme grec de categoria continental. Creat el 2007, amb l'entrada del patrocini de la Regió de Múrcia, l'equip va tenir un nombre important de ciclistes espanyols.

## Principals resultats

* Volta a Egipte: Christoph Springer (2009)
* Gran Premi de Xarm al xeic: Ivailo Gabrovski (2009)
* Volta a Bulgària: Ivailo Gabrovski (2009)
* Tour de Guadalupe: Francisco Mancebo (2010)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Classificacions UCI

L'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme. La següent classificació estableix la posició de l'equip en finalitzar la temporada.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 22è | Nebojša Jovanović (168è) |
| 2009 | 8è | Ivailo Gabrovski (29è) |
UCI Amèrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2010 | 5è | Francisco Mancebo (8è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2008 | 56è | Nebojša Jovanović (285è) |
| 2009 | 43è | Spas Gyurov (43è) |
| 2010 | 42è | Rafael Serrano (208è) |
| 2014 | 82è | Add Alla Mohamed Sherif (414è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2007 | 68è | Nebojša Jovanović (153è) |
| 2008 | 76è | Nebojša Jovanović (157è) |
| 2009 | 66è | Ivailo Gabrovski (85è) |
| 2010 | 71è | Francisco Mancebo (208è) |
| 2011 | 101è | Jaume Rovira (808è) |
| 2012 | 68è | Francisco José Pacheco (365è) |
| 2014 | 75è | Ivan Stević (160è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Ballester marbrenc

El ballester marbrenc (Tachymarptis aequatorialis) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita a camp obert, criant en penya-segats de les terres altes de Sierra Leone, Costa d'Ivori, sud de Ghana, Nigèria, Camerun, el Gabon, oest i centre d'Angola, i des de Txad, oest del Sudan, Etiòpia, Eritrea, cap al sud, a través den nord-est, centre i sud-est de la República Democràtica del Congo, Uganda, Ruanda, Kenya, Tanzània, est de Zàmbia i Malawi fins l'est de Zimbàbue i oest de Moçambic.
# El Salt

El Salt és un salt d'aigua al començament de la riera de Salvià, més avall dita de Maspujols, en el terme municipal de l'Aleixar però més proper al municipi de Castellvell del Camp, a la comarca catalana del Baix Camp.
Es tracta d'una paret vertical de roca per la qual cau un salt d'aigua que forma dos petits estanys al peu. Algunes vegades s'asseca, sobretot a l'estiu.
La zona és freqüentada per excursionistes, caminants i escaladors, i existeix la tradició local d'anar-hi a menjar la mona de Pasqua, a fer farigola el dia de dijous sant o a esmorzar-hi quan ve el bon temps. També s'hi va a buscar rovellons.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, irenoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 515. ISBN 8486387655.

## Enllaços externs

* Pàgina web amb fotografies del Salt
# Adam Croasdell

Adam Croasdell (10 juliol de 1976, Zimbabwe) és un actor britànic. Ha aparegut a la TV a He has appeared on TV in Supernatural, The Chase, Holby City, Peak Practice, London's Burning, Cat Among the Pigeons i Ultimate Force. El 2009, va fer de Doctor Al Jenkins en la telenovel·la de la BBC, EastEnders. També ha aparegut en films com The Prince and Me 3: Royal Honeymoon i Attack Force.
El 2009, Croasdell va confirmar que faria de doble de cos de Daniel Craig el videojoc, on fa el paper de James Bond.
El 14 d'octubre de 2015 va anunciar que faria el paper del pare del Capità Garfi a Once Upon a Time.

## Referències

* ↑ «Adam Croasdell plays Dr Al Jenkins». bbc.co.uk. Arxivat de l'original el 4 de maig 2009. [Consulta: 2 maig 2009].
* ↑ «EastEnders welcomes an 'Ilfracombe surfer'». This Is North Devon, 30-04-2009 [Consulta: 30 abril 2009]. Arxivat 2009-05-03 a Wayback Machine.«Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-05-03. [Consulta: 8 desembre 2015].
* ↑ «The Press Association: EastEnders doc plays Bond in Game». Google News. Arxivat de l'original el 2009-11-16. [Consulta: 11 novembre 2009].

## Enllaços externs

* Adam Croasdell - Lloc web oficial
* Adam Croasdell Online Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine.
# Racing Club de Montevideo

El Racing Club de Montevideo és un club de futbol de la ciutat de Montevideo a Uruguai, que ha guanyat en set coasions la Segona divisió uruguaiana de futbol: Amateur 1923, Amateur 1929, 1955, 1958, 1974, 1989, Apertura 1999. El Racing Club, conegut com a La Escuelita (la petita escola) a causa dels excel·lents jugadors que ha generat, va ser fundat el 6 d'abril de 1919. El 1920 s'anomenà Club Atlético Racing i el 1925 s'adoptà el nom actual. Va estar fusionat amb el CA Rentistas (el 1996) amb el nom Alianza Racing Rentistas. Hi han destacat jugadors com Ladislao Mazurkiewicz o Ruben Sosa.

## Uniformes especials

| 1994 | 1996 |

## Enllaços externs

* Racing Club de Montevideo - Lloc web oficial
# Candàliga

Candàliga és una masia situada al municipi de Balsareny (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas de planta rectangular, amb coberta a dues aigües i carener paral·lel a la façana. El cos principal té tres plantes: els baixos centrats per un portal de mig punt adovellat i de tradició gòtica, la planta per l'habitatge amb tres obertures de diferents mides -una convertida en balcó- i la planta superior que serveix de golfes, amb petites obertures. A aquest cos principal d'estructura i construcció medieval se n'hi ha adossat un per cada banda. Diferents coberts tanquen l'era del davant de la casa.

## Història

La casa conserva documentació des del segle xi. És un dels masos més antics de la contrada. És conegut amb el nom de Candàliga, que deriva de can Dàliga, però d'aquí ha derivat el cognom Casaldàliga.
El cos central del mas és de factura medieval; l'ampliació del cantó de llevant és d'època barroca. Al llarg d'aquest segle s'han anat aixecant els coberts que tanquen l'era del davant de la casa.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 3 «Candàliga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Cancha serrana

La cancha (en quítxua: camcha o kancha; en muchik: quersu) és un menjar senzill típic de la gastronomia peruana, etc. Es tracta d'una mena de crispeta feta amb dacsa crioll, del tipus cancha (n'hi ha de blanc o groc) els quals es torren fins que esclaten. Es menja sola, amb formatge, i també serveix per acompanyar altres plats.
La referència més antiga és de les cròniques de Juan Ruiz de Arce, el 1545. De tota manera, se sap que el consum de dacsa torrada, al continent americà, és mil·lenari.

## Galeria

* Dacsa cancha sense torrar.
* Cancha torrada.

## Vegeu també

* Llista de plats típics de la gastronomia del Perú

## Referències

* 1 2 3 4 5 Zapata Acha, Sergio. Diccionario de gastronomía peruana tradicional (en castellà). Lima, Perú: Universidad San Martín de Porres, 2006. ISBN 9972-54-155-X.
* ↑ Chávez-Servia, J. L.; Sevilla-Panizo, R. Fundamentos genéticos y socioeconómicos para analizar la agrobiodiversidad en la región de Ucayali (en castellà). Pucallpa, Perú: Bioversity International, 2003. ISBN 9290437383.
# Sant Gervàs de Tremp

Sant Gervàs de Tremp és una església i santuari de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Forma part de l'antic terme ribagorçà d'Espluga de Serra.

## Descripció

Edifici d'una sola nau, de petites dimensions, pintada de blanc. La façana principal té accés a través d'una porta d'arc de mig punt amb brancals de pedra, sobre de la qual s'identifica un òcul circular i una finestra sota teulada. En el flanc occidental són visibles antigues obertures i el cos rectangular d'una capella lateral. El seu interior conserva pintures murals.

## Referències

* ↑ «Sant Gervàs de Tremp». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# El mur dels oblidats

El mur dels oblidats (en francès: Le Mur des oubliés) és un documental francès realitzat pel director de cinema Joseph Gordillo. Aborda la història i l'amnèsia d'Espanya sobre les execucions de republicans durant la dictadura de Francisco Franco. Es desenvolupa en Valle de Abdalajís, província de Màlaga, lloc de la cerca. El director, net d'un republicà afusellat, desenvolupa el documental com la imatge d'un poble sobre la Guerra Civil i la repressió, mentre busquen les fosses comunes on estan enterrades les víctimes. Joseph Gordillo va afirmar:
| « | "Sempre vaig veure al meu pare amb angoixa, però no sabia per què la sentia. Amb els anys, vaig intuir que tenia a veure amb la foto de l'avi que penjava al final de les escales" | » |
Després de visitar la localitat malaguenya on va ser afusellat el seu avi en 2004, manté una conversa amb el seu pare, que l'il·lumina sobre aquells successos i realitza el documental.

## Argument

El realitzador Joseph Gordillo tracta de reconstruir la vida del seu avi, un maqui assassinat per la Guàrdia Civil en 1946 i, com molts altres, precipitada i clandestinament enterrat en una fossa comuna enfront de la paret del cementiri. Gordillo i el seu pare -que va emigrar a França després de la mort de l'avi- demanen a l'ajuntament l'exhumació del cos de l'avi per poder procedir a la seva rehabilitació i, al mateix temps, subratllar el seu valor simbòlic pel que fa a tots els que, durant la Guerra Civil i la postguerra van ser esborrats de la memòria col·lectiva d'Espanya. L'exhumació no es limita a ser un acte privat. Al contrari, convulsiona la localitat i es converteix gradualment en una recerca col·lectiva: els ancians del lloc parlen de la dictadura franquista, la terrible repressió durant la guerra i la postguerra i les execucions sumàries. Els ancians busquen rastres de fosses comunes i demanen l'Ajuntament que construeixi un monument en commemoració dels morts. Per la seva banda, els adolescents comproven que no saben qui va ser Franco. El documental combina la filmació de Gordillo amb esments i escenes d'esdeveniments històrics que il·lustren els tràgics fets d'aquest període fosc de la història d'Espanya.

## Vegeu també

* Associació per a la Recuperació de la Memòria Històrica

## Referències

* 1 2 3 El filme que puso a un pueblo frente a su espejo, Público.es, 1 d'octubre de 2008
* 1 2 Pàgina oficial de la pel·lícula Arxivat 2009-01-30 a Wayback Machine..
# Sant Estève de Devolui

Sant Estève de Devolui (en francès Saint-Étienne-en-Dévoluy) és un antic municipi francès, que pertany actualment al de Devolui, situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.
L'1 de gener de 2013 va fusionar-se amb Anhera de Devolui, la Clusa i Sant Disdier.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1821 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2014 |
| 841 | 385 | 417 | 471 | 527 | 538 | 538 | 587 | 532 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-desembre de 2012 | Jean-Marie Bernard | UMP |
# Can Buscastell

Can Buscastell és una casa de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular de tres plantes i entre mitgeres. A la planta baixa hi ha una immobiliària i un portal emmarcat de blocs de granit. El primer pis té obertures també de granit, però motllurades a l'ampit, els muntants i la llinda, on hi ha una creu inscrita sobre una triangulació al centre. El segon pis té unes obertures en forma de quatre arcs de mig punt, a mode de terrassa coberta.
L'edifici original, de dues plantes i golfes, fou reformat recentment i només se n'han conservat els elements protegits, és a dir, els emmarcaments petris del portal de la planta baixa i les finestres del primer pis.
Casa documentada des del segle xv i reformada el segle xviii i XX-XXI.

## Referències

* 1 2 3 «Can Buscastell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Elements del període 3

Un element del període 3 és un dels elements químics de la tercera filera (o període) de la taula periòdica dels elements.
Aquests són:
Elements químics del tercer període :
| Grup | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| # Nom | 11 Na | 12 Mg | | | | | | | | | | | 13 Al | 14 Si | 15 P | 16 S | 17 Cl | 18 Ar |
| e$^-$-conf. |
| Metalls alcalins | Alcalinoterris | Lantanoides | Actinoides | Metalls de transició |
| Altres metalls | Metal·loides | No metalls | Halògens | Gasos nobles |
Tots els elements del període tres es produeixen a la natura i tenen almenys un isòtop estable. Tots, excepte l'argó, gas noble, són essencials per a la biologia i la geologia bàsica.
* El sodi (Na) és un metall alcalí. És present als oceans de la Terra en grans quantitats en forma de clorur de sodi (sal de taula).
* El magnesi (Mg) és un metall alcalino-terrós. Els ions de magnesi es troben a la clorofil·la.
* L'alumini (Al) és un metall del bloc p. És el metall més abundant a l'escorça terrestre.
* El silici (Si) és un metaloide. És un semiconductor, que el converteix en el component principal de molts circuits integrats. El diòxid de silici és el principal component de la sorra. Com el carboni és per a la biologia, el silici és per a la geologia.
* El fòsfor (P) és un element no metàl·lic essencial per a l'ADN. És altament reactiu i, com a tal, mai es troba a la natura com a element lliure.
* El sofre (S) és un No-metall. Es troba en dos aminoàcids: la cisteïna i la metionina.
* El clor (Cl) és un halogen. S'utilitza com a desinfectant, especialment a les piscines.
* L'argó (Ar) és un gas noble que el fa gairebé totalment no reactiu. Les làmpades incandescents sovint s'omplen de gasos nobles com l'argó per preservar els filaments a altes temperatures.
# Cantó de Niça-7

El cantó de Niça-7 és un cantó francès del departament dels Alps Marítims, situat al districte de Niça. Compta amb part del municipi de Niça.

## Municipis

* Niça (barris de Valrosa, Brancolar, Gairaud i Rimiés)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1988 | René Pietruschi | Divers droite, després RPR |
| 1988-1996 | Michel Falicon | RPR |
| 1996-2004 | Jean Massena | RPR, després UMP |
| 2004-2005 | Jean Hanot | UMP |
| 2005- | Dominique Boy-Mottard | PS, després PRG |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | - | 22.024 | 21.736 |
# Cantó de Vaires-sur-Marne

El cantó de Vaires-sur-Marne és un antic cantó francès del departament del Sena i Marne, que estava situat al districte de Torcy. Comptava amb 2 municipis i part del de Chelles, i el cap era Vaires-sur-Marne.
Va desaparèixer al 2015 i el seu territori es va dividir entre el cantó de Villeparisis i el cantó de Chelles.

## Municipis

* Brou-sur-Chantereine
* Chelles (un terç de la vila, 17.082 habitants)
* Vaires-sur-Marne

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1979 | Gérard Bordu | PCF |
| 1979-1985 | Daniel Brunel | PCF |
| 1985-1992 | Daniel Chambon | PS |
| 1992-1998 | Hubert Pipard | RPR/USM |
| 1998-2011 | Danièle Querci | PS |
| 2011- | Jean-Jacques Marion | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Val-de-Reuil

El cantó de Val-de-Reuil és un cantó francès del departament de l'Eure, situat al districte de Les Andelys. Té 8 municipis i el cap es Val-de-Reuil.

## Municipis

* Connelles
* Herqueville
* Léry
* Porte-Joie
* Poses
* Tournedos-sur-Seine
* Val-de-Reuil
* Le Vaudreuil

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-2001 | Bernard Leroy | UDF-CDS |
| 2001- | Janick Léger-Lesœur | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 4.169 | 4.545 | 4.903 | 10.398 | 17.850 | 20.555 | 20.842 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Valenciennes-Sud

El cantó de Valenciennes-Sud és una divisió administrativa francesa, situada al departament del Nord i la regió dels Alts de França.

## Composició

El cantó de Valenciennes-Sud aplega les comunes següents :
* Artres
* Aulnoy-lez-Valenciennes
* Famars
* Haulchin
* Hérin
* La Sentinelle
* Maing
* Monchaux-sur-Écaillon
* Oisy
* Prouvy
* Quérénaing
* Rouvignies
* Thiant
* Trith-Saint-Léger
* Valenciennes
* Verchain-Maugré

## Història

Llista de consellers generals successius :
| Date d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Michel Kaczmarek | PCF |
| 2008- | Norbert Jessus | PCF |
| Les dades anteriors no són conegudes. |||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| - | | | | | 48.245 | 47.934 |
# Satoshi Otomo

Satoshi Otomo (Prefectura de Chiba, Japó, 1 d'octubre de 1981) és un futbolista que el 2014 disputà un partit amb la selecció de les Filipines.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Satoshi Tezuka

Satoshi Tezuka (Prefectura de Tochigi, Japó, 4 de setembre de 1958) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Satoshi Tezuka va disputar 25 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Els Rossinyolets

Els Rossinyolets és una cobla de Castelló d'Empúries formada l'any 1924 per l'Escola Municipal de Música Antoni Agramont de Castelló d'Empúries i impulsada pel senyor Joan Masó i, després de la seva mort, pel professor Baldomer Pastells ("l'Avi Rau") fundador també de la Cobla-orquestra Els Rossinyols.
En la formació de la cobla cap dels músics sobrepassava els quinze anys. La primera audició va ser a l'antic Hospital de Santa Llúcia de Castelló d'Empúries. Poc després van fer una actuació a Besiers (França). Va ser tant com van agradar a l'actuació de Besiers que els van fer honor d'una estàtua de bronze, recollida pel seu professor Baldomer Pastells.
A poc a poc el grup Els Rossinyolets s'anaven escampant per tot arreu sol·licitats per formar orquestres, entrant en conjunts musicals, dedicant-se de ple a la professió. Altres en canvi van deixar de costat la música i es van dedicar a altres oficis, així que, l'any 1929 la cobla Els Rossinyolets es va dissoldre.
L'any 1994 Pere Cortada i Carbonell va tornar a formar la cobla amb nous integrants com Joan Bofill Grau, Marc Badosa, instrumentista de tenora o l'instrumentista Marc Timón, que a part de tocar el tible en la cobla, toca el piano i ensenya a l'Escola Municipal de Música Antoni Agramont de Castelló d'Empúries. Els Rossinyolets sempre han estat acompanyats i ajudats per l'escola.
El 2001 presentaren el primer disc-compacte amb el títol Sardanes a Castelló d'Empúries, recorrent més d'un segle de música per a cobla amb obres d'autors castellonins, des d'Antoni Agramont fins a Marc Timón i Joan Bardés, que en l'actualitat han heretat la tradició dels seus antecessors.

## Referències

* ↑ «Web de la cobla Els Rossinyolets». Arxivat de l'original el 2014-05-02. [Consulta: 2 maig 2014].
* ↑ http://www.ddgi.cat/quiosc/recursos/publicacio/exemplarDigital/diccionari-biografic-de-l-alt-emporda.pdf. Pàg. 126

## Enllaços externs

* Web de la cobla Els Rossinyolets Arxivat 2020-07-14 a Wayback Machine.
* Web de Josep Loredo Moner, Fotos de formacions musicals de Catalunya
* Castelló d'Empúries-Empuriabrava (espai web de l'Ajuntament)
# Els Rossinyols de les Gavarres

Els Rossinyols de les Gavarres va ser una agrupació de cant coral formada a la Bisbal d'Empordà, activa entre els anys 1928 i 1936. Aquesta, dirigida per Josep Maria Soler i més endavant per Josep Llenas, no estava adherida a la Federació de Cors de Clavé i cap dels seus integrants era professional: ningú havia estudiat solfeig. El cor es va formar com a resultat de la Colla d'en Grauet, que cantava caramelles per Pasqua. L'any 1928 es va improvisar una coral dirigida per Josep Maria Soler per participar en el concurs anual que se celebrava a Barcelona durant el Dissabte de Glòria. A la Bisbal ja hi havia una tradició coral i no va ser difícil formar un grup.
Els Rossinyols de les Gavarres assajaven a la Sala de Sessions de l'Ajuntament de la ciutat. Hi havia un horari: dimarts practicaven els tenors, dimecres, els barítons i els segons, dijous, els baixos, i els dissabtes, assaig general. Al moment de plenitud de la coral hi havia 15 tenors, 15 barítons, 15 segons i 10 baixos. Cada integrant havia de pagar 5 rals setmanals: un era pel director, i el que sobrava anava destinat a les sortides i excursions. Existien també els socis protectors, que pagaven la mateixa quantitat i, a canvi, podien anar d'excursió amb el cor quan cantava fora de la Bisbal. Els Rossinyols havien actuat, excloent la rodalia bisbalenca, a Montserrat, Barcelona, Perpinyà, Girona i Manresa. La coral organitzava en alguna ocasió La Passió per Quaresma i alguna obra de teatre.
Tenien unes peces destacades al seu repertori: La Violeta, El Torrent, Els pescadors, Alt Empordà, El sol batent, La donzella de la costa, La primavera, Els ocells han fet un niu..., moltes musicades pel cap de la colla. Seguint els passos de Josep Maria Soler, més tard va entrar un nou director a la formació: Josep Llenas i Rufí, professor de música i compositor de sardanes. L'any 1936 els Rossinyols de les Gavarres es van dissoldre definitivament.

## Referències

* ↑ Pujol i Fabrellas, David «Els Rossinyols de les Gavarres». Revista El Drac, 10, 1990, pàg. 48-49.
# Els Saits

Els Saits és una masia de Gurb (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Caracteritzen tipològicament la masia: el portal de mig punt que s'obre a la façana principal i una gran balconada a manera de porxo, sota teulada, formada per unes grans pilastres.

## Història

La difícil descripció tipològica respon a les múltiples transformacions que ha sofert la masia, no només recentment, sinó des dels inicis de la seva construcció. La lectura del parament ens informa de molts afegits i canvis difícils de precisar en ser tan nombrosos, que han anat configurant una complexa estructura, diferent a la majoria de masies de Gurb.

## Referències

* 1 2 «Els Saits». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].