OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc Cros Damunt

* Per al pedagog nascut a Vinaròs vegeu «Francesc Cros Reig»
Francesc Cros Damunt (Reus, 1902 - Mendoza, 1993) va ser un obrer i cantant de sarsueles català.
De jove va estudiar música i cant, activitats per les que estava molt ben dotat, combinant-ho amb els treball manual en una fàbrica. Va publicar a la premsa reusenca algunes poesies que el van donar a conèixer entre la joventut local i aviat es va incorporar a un grup d'arts escèniques amb el qual es dedicà a cantar sarsueles desplaçant-se per Catalunya, l'estat espanyol i França. Va instal·lar-se a Barcelona, actuant amb les més importants companyies líriques. D'idees republicanes, durant la guerra civil va estar treballant en una fàbrica d'avions a la ciutat comtal. En la postguerra va ser detingut i internat en un camp de concentració i després empresonat. Alliberat el 1949, va marxar a Montevideo i després a Buenos Aires, i va fixar la seva residència a San Rafael de Mendoza. A Buenos Aires va ser contractat per una companyia de sarsueles integrada per espanyols exiliats que feien gires per tota l'Amèrica del Sud. Connectà amb grups de catalans exiliats i va publicar a la revista Ressorgiment de Buenos Aires. Feia setmanalment un programa de ràdio "L'hora catalana" dedicat a la divulgació musical (sardanes, cançons populars…) i històrica. Ell n'era el responsable de la part d'història de Catalunya. A la dècada dels anys seixanta cantava amb regularitat al Teatro Stella d'Italia de Montevideo. Van tenir molt bones crítiques les seves actuacions a "Los Gavilanes", "La del soto del parral" i "Molinos de viento".
A San Rafael de Mendoza va fundar una empresa dedicada a la fabricació de botons de plàstic que li van permetre de viure amb comoditat econòmica. A la seva jubilació va escriure un llibre de memòries: Recull de pàgines viscudes. Mendoza: Ilea, 1983 i va tornar a publicar poesia: Voces y raíces. San Rafael: Ilea, 1983.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 207-208.
# Francesc Xavier Gambús i Ballvé

Francesc Xavier Gambús i Ballvé (Reus, 22 d'agost de 1883 - Aush, Gascunya, 1970) més conegut com a Xavier Gambús va ser un escriptor i polític català.
Formà part del Grup Modernista de Reus, una colla de joves lletraferits que es reunien a l'entorn de la llibreria "La Regional" que portava Josep Aladern. Va ser un dels fundadors de la Lliga Catalanista de Reus, i periodista del seu Butlletí i del diari catalanista Lo Somatent, del que en va arribar a ser director Va col·laborar també a altres diaris reusencs (Foment) i a diverses revistes locals, com ara la Revista del Centre de Lectura, Reus Tranquil, Lo Ventall, La Palma, i en algunes de Barcelona. Va fundar a Reus el 1905 Pàtria Nova: periòdic nacionalista, de tendència republicana. El 1906 es va traslladar a Barcelona i va treballar a la redacció d'El Poble Català, fins al 1913, en què se'n va separar perquè defensava idees d'esquerres i nacionalistes. Des de Barcelona col·laborà en la revista reusenca Foc Nou, que van treure alguns companys seus del Grup Modernista. El 1912-1913 va dirigir El gall: setmanari nacionalista. Es va acostar al radicalisme, primer fundant un periòdic lerrouxista en català, L'Avençada, i, amb l'ingrés al Partit Radical el 1914 va entrar a la redacció de El Progreso, periòdic lerrouxista. El 1919 va ser elegit regidor de l'Ajuntament de Barcelona pel Partit Radical, càrrec que va exercir fins al 1922. Durant la Segona República ingressà a Izquierda Republicana.
Va obtenir el premi literari dels Jocs Florals de Reus, i un altre premi als Jocs Florals d'Olot el 1910 (amb la novel·la Ànimes primitives). La seva dedicació a la literatura va ser ocasional, i la seva tasca com a escriptor és majoritàriament periodística. Va conrear la poesia en la seva primera joventut, que segons l'historiador de la cultura reusenca Joaquim Santasusagna, eren versos imperfectes "sense color ni vibració", però afegeix que alguns poemes seus dedicats a Provença en un número extraordinari de la Revista del Centre de Lectura de l'any 1904 són correctes, "ben tallats i expressius".
Va marxar a l'exili el 1939 i va morir a Aush (Gascunya, França) el 1970. Té un carrer dedicat a la seva ciutat natal
Els seus descendents van ser impressors a Reus fins que als anys noranta del segle xx la impremta, que tenien a Reus a la Plaça de la Farinera, va tancar després d'un greu accident del darrer dels Gambús.

## Referències

* ↑ Sunyer, Magí. Els marginats socials en la literatura del Grup Modernista de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1984, p. 52. ISBN 8439820151.
* 1 2 Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 349-350.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 149-150. ISBN 9788497916929.
# Fujiwara no Asatada

    En aquest nom japonès, el cognom és Fujiwara.
Fujiwara no Asatada - en japonès; 藤原 朝忠 - (910 - 19 de gener de 967), també conegut com a Chūnagon Asatada (中納言朝忠) va ser un noble i poeta de yamato-uta japonès a mitjan era Heian. Va ser designat membre dels trenta-sis poetes immortals i un dels seus poemes va ser inclòs en la famosa antologia Hyakunin Isshu.
Els poemes d'Asatada foren inclosos en l'antologia de poesies Gosen Wakashū. També es conserva actualment una col·lecció personal coneguda com a Asatadashū.

## Referències

* ↑ McMillan, Peter. One hundred poets, one poem each: a translation of the Ogura Hyakunin Isshu, 2008. ISBN 978-0-231-14398-1.

## Enllaços externs

* Poemes de Fujiwara no Asatada (japonès)
# Fujiwara

    En aquest nom japonès, el cognom és Fujiwara.
Fujiwara (filla de Fujiwara no Nagatsune) és una escriptora japonesa de la qual no es coneix el nom ni la biografia, només que és filla d'un ministre de Makatsukasa no tayu (sotssecretari del Ministeri de la casa Reial), de nom Fujiwara no Nagatsune. Es pot intuir que va passar situacions difícils, ja que escriu sobre la mutabilitat de la vida. Els seus diaris parlen de l'ambient de la cort i els seus costums. Segueix un estil més modern que l'era Heian (794-1186), a més a més de la influència budista. Va estar a la cort dels emperadors Kemeyama (1260-1274), Go Uda (1275-1287) i Fushimi (1288-1298). La seva obra més coneguda és Nakatsukasa no naishi nikki (Diari de la dama de la cort Nakatsukasa). En aquest llibre, parla del període de la cort de Fushimi des de 1275 fins a 1292, com a príncep hereu i en el seu regnat, en què va ser la secretaria dels dos emperadors, anomenada naishi. Una malaltia greu va fer que es retirés del seu servei.

## Referències

* 1 2 Kawamura, Y. «Fujiwara (hija de Nagatsune)». Pàg. 950. González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores, vol I. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Dipòsit Legal:B 20872-63 (I). Barcelona.
* ↑ Kawamura, Y. «Nakatsukasa no naishi nikki» (Diari de la dama de cort Nakatsukasa). Pàg. 366. González Porto-Bompiani (coord.). González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario literario, vol VII. Montaner y Simón,S.A. 1959. Dipòsit Legal:B 1.352-1959. Barcelona.

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores, vol I. Montaner y Simón, SA. 1963. Núm. registre: M 3843-63. Dipòsit legal: B 20872-63 (I). Barcelona.
* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario literario, vol VII. Montaner y Simón, SA. 1959. Dipòsit legal: B 1.352-1959. Barcelona.
# Fujiwara no Sadakata

    En aquest nom japonès, el cognom és Fujiwara.
Fujiwara no Sadakata (japonès: 藤原定方; 873 - 11 de setembre del 932) fou un poeta i cortesà japonés que visqué a mitjan període Heian. Era el segon fill del Naidaijin Fujiwara no Takafuji i de Miyaji no Resshi; fou pare de Fujiwara no Asatada, Fujiwara no Asahira i Fujiwara no Asayori. Ocupà els càrrecs de Junii i Udaijin (ministre de la Dreta). Visqué a la residència Sanjō, per això l'anomenaren Sanjō Udaijin (三条右大臣).
Al 895 fou oficial subordinat de la província de Mutsu. El 896 era kokushi de la província d'Owari. Després tingué càrrecs governamentals a les províncies de Sagami i Bizen. Cap al 909 fou Sangi i al 913 Chûnagon. Al 920 fou Dainagon i al 921 Shôsanmi. En acabant, al 924 fou Udaijin i al 926 Junii. Va morir al 932, i una setmana després fou promogut de manera pòstuma a Juichii.
Feu poesia yamato-uta i música d'orquestra; tingué com a patrons Ki no Tsurayuki i Ôshikôchi Mitsune. Els seus poemes s'inclogueren en l'antologia Kokin Wakashū i en l′Ogura Hyakunin Isshu. Feu una col·lecció personal de poemes anomenada Sanjō Udaijin-shū (三条右大臣集).

## Bibliografia

* Peter McMillan (2008) One hundred poets, one poem each: a translation of the Ogura Hyakunin Isshu. New York: Columbia University Press. ISBN 978-0-231-14398-1.

## Enllaços externs

* Poemes de Fujiwara no Sadakata (japonès).
* Ressenya de Fujiwara no Sadakata (anglès).
# Fujiwara no Kaneko

    En aquest nom japonès, el cognom és Fujiwara.
Fujiwara no Kaneko, Fujiwara no Nagako, Sanuki Tenji («dama de Sanuki») o Sanuki no Suke («assistent de Sanuki») fou una escriptora. Tenji és una categoria de dama cortesana. La persona que hi ha darrere d'aquest nom es creu que pot ser de Fujiwara no Kaneko o la seva germana gran Fujiwara no Nakago. Però Kaneko és qui tenia el títol de tenji de l'emperador Horikawa (1087-1107) i també va seguir de tenji amb el successor Toba (1108-1123). A més a més de poesies identificades en diferents antologies oficials, hi ha el seu diari Sanuki no Suke no Nikki o Sanuki Tenji Nikki (Diari de Sanuki Tenji) que comença a la sisena lluna de 1107, data de la mort de l'emperador Horikawa, i que continua amb la pujada al regnat el seu fill Toba. Aquesta obra és difícil de llegir, atès que manquen fragments de l'obra i això ha fet que sigui oblidada per la lectura d'estudis de l'època. La seva escriptura és austera i profunda. Hi ha la descripció d'un daijoe, solemne cerimònia sintoista que celebraven tots els emperadors en honor dels avantpassats.

## Referències

* ↑ Muccioli, M. «Sanuki Tenji». A: González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores (en castellà). vol III. Barcelona: Montaner y Simón, 1963, p. 496.

## Bibliografia

* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario de autores, vol III. Montaner y Simón,S.A. 1963. Nº Registre:M 3843-63. Dipòsit Legal:B 20872-63 (I). Barcelona.
* González Porto-Bompiani (coord.). Diccionario literario, vol IX. Montaner y Simón,S.A. 1959. Dipòsit Legal:B 1.352-1959. Barcelona.
# Friedrich Koncilia

Friedrich Koncilia (Klagenfurt, 25 de febrer de 1948) és un futbolista austríac retirat de les dècades dels 70 i 80.
El club on més temporades jugà fou el FC Wacker Innsbruck, on va romandre vuit temporades. Després marxà al RSC Anderlecht (Bèlgica), però retornà aviat al futbol austríac per acabar la seva carrera a l'Austria Wien. Una lesió d'esquena forçà la seva retirada als 37 anys.
Debutà amb la selecció d'Àustria el setembre de 1970 en un amistós davant Hongria. Participà en els Mundials de 1978 i 1982. Fou 84 cops internacional. El seu darrer partit fou el maig de 1985 davant Xipre.
La temporada 1997-1998 fou entrenador de Gamba Osaka, al Japó.

## Palmarès

* Lliga austríaca de futbol (8):
** 1972, 1973, 1975, 1977, 1980, 1981, 1984, 1985
* Copa austríaca de futbol (6):
** 1973, 1975, 1978, 1980, 1982, 1984
* Copa Mitropa (2):
** 1975, 1976

## Referències

* ↑ Record at FIFA Tournaments Arxivat 2009-09-01 a Wayback Machine. - FIFA
* ↑ Appearances for Austrian National Team - RSSSF

## Enllaços externs

* Perfil a austria-archiv
* Perfil a National Football Teams
# Gail Gaymer Martin

Gail Gaymer Martin és una oradora cristiana i una novel·lista estatunidenca que viu en l'actualitat en un suburbi de Detroit, Michigan.

## Obres

* Seasons” (1998) ISBN 978-1577484776
* Dreaming of Castles” (1999) ISBN 978-1577485551
* Better to See You in Once Upon a Time” (2000) ISBN 978-1577489757
* Upon a Midnight Clear” (2000) ISBN 978-0373871230
* Yuletide Treasures in Christmas Thread” (2000) ISBN 978-1577488118
* To Keep Me Warm in Home For Christmas” (2001) ISBN
* 'Apple of His Eye in "The English Garden" (2001) ISBN 978-1586603892
* Her Longing Secret” (2001) ISBN 978-0373195459
* Secrets of the Heart” (2001) ISBN 978-0373871544
* Let's Pretend… (2002) ISBN 978-0373196043
* Once a Stranger in German Enchantment (2002) ISBN 978-1586603960
* Loving Treasures (2002) ISBN 978-0373871841
* Over Her Head (2002) ISBN 978-1586606039
* A Love For Safe Keeping (2002) ISBN 978-0373871681
* Loving Ways (2003) ISBN 978-0373872411
* The Christmas Kite (2003) ISBN 978-0373785087
* All Good Gifts in The Harvest (2003 col·laborant amb Cynthia Rutledge) ISBN 978-0373872305
* Loving Hearts (2003) ISBN 978-0373872060
* The Butterfly Garden in Easter Blessings (2003 col·laborant amb Lenora Worth) ISBN 978-0373872091
* Then Came Darkness Hidden Motives (2004) ISBN 978-1593102579
* Tha Christmas Feeling Christmas Moon (2004 Hardcover) ISBN 978-0373785285
* Michigan (2004) ISBN 978-1593104344
* 'An Open Door “From Italy With Love (2004) ISBN 978-1593100810
* Loving Care (2004) ISBN 978-0373872497
* Adam's Promise (2005) Large Print ISBN 978-0786277599
* Out on a Limb (2005) ISBN 978-1593101176
* Loving Promises (2005) ISBN 978-0373873012
* Loving Feelings (2005) ISBN 978-0373873135
* Finding Christmas (2005) ISBN 978-0373811236
* Loving Tenderness (2005) ISBN 978-0373812370
* Christmas Moon (2005 Paperback, col·laborant amb Catherine Palmer) ISBN
* Mackinac Island Anthology (2006) ISBN 978-1597890328
* In His Eyes (2006) ISBN 978-0373873876, Large Print ISBN 978-0373812752, (2007) Large Print ISBN 978-0786293155
* Upon a Midnight Clear/Secrets of the Heart (doble reedició en 2006) ISBN 978-0373652693
* With Christmas in His Heart (2006) ISBN 978-0373874057
* In His Dreams (2007) ISBN 978-0373874439, Large Print ISBN 978-0373813216
* And Baby Makes Five (2007) ISBN 978-1597896382
* Writing The Christian Romance (2007) ISBN 978-1582974774
* Family in His Heart (2008) ISBN 978-0373874637, Large Print ISBN 978-0373813414
* Garlic and Roses (març del 2008)
* Butterfly Trees (agost del 2008)
* The Christian Kite (reedició d'octubre del 2008)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (anglès)
# Fritz Podehl

Fritz Podehl (Berlín, 9 de setembre de 1892 - † Múnic, 1 de març de 1960) va ser un crític, director, productor de cinema i dramaturg alemany.

## Biografia

Podehl havia assistit a l'Escola de Professors de la ciutat de Berlín, abans que passés a treballar de redactor de diaris. De 1919 a 1922 va escriure nombroses ressenyes cinematogràfiques per a la publicació Der Film. Entre el 1922 i el 1928 va treballar com a director de dramaturg i director de producció a la Gloria-Film Berlin, els anys 1929-1940 va treballar la UFA com a dramaturg en cap i representant de producció. Des del 1941 fins al final de la guerra el 1945, va assumir la producció de pel·lícules de Wien-Film amb el seu propi grup de producció.
Després del final de la guerra, Fritz Podehl va acabar amb la seva activitat de producció activa en cinema i, després d'un breu interludi –de 1947 a 1949 va ser director artístic de l'editorial Felix Bloch Erben– va tornar a la indústria cinematogràfica. Del 1949 al 1954, va ser el cap del Freiwillige Selbstkontrolle der Filmwirtschaft (Autocontrol voluntari de la indústria cinematogràfica). El 1954 es va fer càrrec de la supervisió de la distribuïdora Schorcht Filmverleih a Múnic. Tres anys abans, també va formar part del jurat del 1r Festival Internacional de Cinema de Berlín.
El seu fill va ser l'actor i director Peter Podehl.

## Filmografia

* 1923: Die grüne Manuela (guionista)
* 1925: Der Mann aus dem Jenseits (col·laborador en el guió sense crèdits)
* 1936: Savoy-Hotel 217 (productor)
* 1942: Schicksal (producció)
* 1942: Sommerliebe (gestió de producció)
* 1943: Der gebieterische Ruf (gestió de producció)
* 1944: Liebe nach Noten (direcció de producció)

## Bibliografia

* Herbert A. Frenzel, Hans Joachim Moser (Hrsg.): Kürschners biographisches Theater-Handbuch. Schauspiel, Oper, Film, Rundfunk. Deutschland, Österreich, Schweiz. De Gruyter, Berlin 1956, Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba actualment al domini públic: Dictionary of National Biography. Londres: Smith, Elder & Co, 1885–1900. , S. 560.

## Enllaços externs

* Fritz Podehl a filmportal.de
# Gaig de casc

El gaig de casc (Cyanocorax chrysops) és una espècie d'ocell de la família dels còrvids (Corvidae) que habita boscos i matolls de l'est de Bolívia, el Paraguai, Brasil, nord de l'Argentina i l'Uruguai.

## Referències

* ↑ «Gaig de casc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/01/2020 (català)
# Gaig de clatell blau

El gaig de clatell blau (Cyanocorax heilprini) és una espècie d'ocell de la família dels còrvids (Corvidae) que habita la selva humida de l'Amazònia occidental i nord-occidental.

## Taxonomia

S'han descrit dues subespècies:
* C. h. heilprini Gentry, 1885, de l'est de Colòmbia, sud de Veneçuela i nord-oest del Brasil.
* C. h. hafferi Cohn-Haft, Santos, Fernandes et Ribas, 2013 de l'Amazònia occidental del Brasil.
Alguns autors descriuen la segona com una espècie de ple dret:
* gaig de Haffer (Cyanocorax hafferi).

## Referències

* ↑ «Gaig de clatell blau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11/01/2020 (català)
* ↑ Mario Cohn-Haft, Marcelo A. Santos Junior, Alexandre M. Fernandes et Camila C. Ribas. 2013. A new species of Cyanocorax jay from savannas of the central Amazon. Fulls 306–310 a J. del Hoyo, A. Elliott et D. A. Christie (eds.) Handbook of the birds of the world, spec. vol. Lynx Edicions, Barcelona<
# Galegeae

Galegeae és una tribu d'angiospermes que pertany a la subfamília faboideae dins de la família de les fabàcies.

## Gèneres

* Alhagi
* Astracantha
* Astragalus
* Calophaca
* Caragana
* Chesneya
* Clianthus
* Colutea
* Eremosparton
* Galega
* Glycyrrhiza
* Gueldenstaedtia
* Halimodendron
* Lessertia
* Oreophysa
* Orophaca
* Oxytropis
* Smirnowia
* Sphaerophysa
* Spongiocarpella
* Sutherlandia
* Swainsona
# Gant-Wevelgem 2006

La Gant-Wevelgem 2006 fou la 68a edició de la cursa ciclista Gant-Wevelgem i es va disputar el 5 d'abril de 2006 sobre una distància de 210 km. Aquesta era la sisena cursa de l'UCI ProTour 2007. El vencedor fou el noruec Thor Hushovd (Crédit Agricole), que s'imposà a l'esprint a l'alemany David Kopp (Team Gerolsteiner) i a l'italià Alessandro Petacchi (Team Milram), segon i tercer respectivament.

## Recorregut

En aquesta edició el recorregut parteix de Deinze per dirigir-se fins a Oostende, a la costa belga. D'aquí el recorregut segueix la costa cap a França, fins a De Panne, on gira cap al sud, en paral·lel a la frontera francesa fins a trobar els monts de Flandes, on s'hauran de superar dues vegades les cotes del Monteberg i Kemmelberg. Els darrers 30 quilòmetres són plans fins a Wevelgem.

## Equips participants

| Núm. | Codi | Equip |
| 1-8 | QSI | Quick Step-Innergetic |
| 11-18 | DVL | Davitamon-Lotto |
| 21-28 | CSC | Team CSC |
| 31-38 | CEI | Caisse d'Epargne-Illes Balears |
| 41-48 | EUS | Euskaltel-Euskadi |
| 51-58 | LSW | Liberty Seguros-Würth |
| 61-68 | SDV | Saunier Duval-Prodir |
| 71-78 | A2R | AG2R Prévoyance |
| 81-88 | BTL | Bouygues Télécom |
| 91-98 | COF | Cofidis, le Crédit par Téléphone |
| 101-108 | C.A | Crédit Agricole |
| 111-118 | FDJ | La Française des Jeux |
| 121-128 | GST | Gerolsteiner |
| Núm. | Codi | Equip |
| 131-138 | TMO | T-Mobile Team |
| 141-148 | LAM | Lampre-Fondital |
| 151-158 | LIQ | Liquigas |
| 161-168 | MRM | Team Milram |
| 171-178 | RAB | Rabobank |
| 181-188 | PHO | Phonak Hearing Systems |
| 191-198 | DSC | Discovery Channel |
| 201-208 | JAC | Chocolade Jacques-Topsport Vl. |
| 211-218 | LAN | Landbouwkrediet-Colnago |
| 221-228 | UNI | Unibet.com |
| 231-238 | SKS | Skil-Shimano |
| 241-248 | NIC | Navigators Insurance |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Thor Hushovd | Crédit Agricole | 4h 53' 15" |
| 2 | David Kopp | Team Gerolsteiner | m. t. |
| 3 | Alessandro Petacchi | Team Milram | m. t. |
| 4 | Filippo Pozzato | Quick Step-Innergetic | m. t. |
| 5 | George Hincapie | Discovery Channel | m. t. |
| 6 | Fabian Cancellara | Team CSC | m. t. |
| 7 | Bernhard Eisel | Française des Jeux | m. t. |
| 8 | Erki Pütsep | AG2R Prévoyance | m. t. |
| 9 | Allan Davis | Liberty Seguros-Würth | m. t. |
| 10 | Kurt Asle Arvesen | Team CSC | m. t. |

## Referències

* ↑ Dalmases, Javier de «Hushovd, en Gante-Wevelgem». El Mundo Deportivo, 12-04-2007, p. 47 [Consulta: 6 abril 2015].
* ↑ «68th Gent-Wevelgem - PT. Mighty Thor hammers Kopp and Petacchi». cyclingnews.com, 05-04-2006 [Consulta: 6 abril 2015].
* ↑ «68th Gent-Wevelgem - PT Race map». cyclingnews.com [Consulta: 6 abril 2015].
* ↑ A l'octubre del 2012, George Hincapie va ser suspés per 6 mesos i els resultats obtinguts del 31/5/2004 al 31/7/2006 van ser anul·lats.

## Enllaços externs

* Gent-Wevelgem 2006 a Cyclingnews.com
# Gavrílov Possad

Gavrílov Possad - Гаврилов Посад (rus) - és una ciutat de l'óblast d'Ivànovo, a Rússia.

## Història

Gavrílov Posad és mencionat per primer cop en un document jurídic el 1434 amb el nom de Gavrílovskoie. Segurament fou fundada al segle xiii per Vsevolod III i fou anomenada així en honor del seu fill Sviatoslav, el segon nom del qual era Gavriïl. El 1609 el poble esdevingué una slobodà, amb el nom de Gavrílova. El 1789 rebé l'estatus de ciutat i fou rebatejada com Gavrílovski Possad.
# Geordie Campbell

Geordie Campbell (Glasgow, 13 d'agost de 1884 - Toronto, 21 de febrer de 1952) és un exfutbolista canadenc, d'origen escocès, de la dècada de 1910.
Fou 1 cop internacional amb la selecció del Canadà l'any 1925.
A Escòcia jugà en categories inferiors a Renfrew Victorias i Benburb. Al Canadà formà part de:
* 1903: Canada Foundry
* 1904-1911: Toronto Thistle
* ?: Toronto Baracas
* ?: Toronto Thistle
* 1918-1928: Toronto Scottish
Fou inclòs al Soccer Hall of Fame del Canadà l'any 2000.

## Referències

* 1 2 «Perfil». canadasoccer.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ Canada Soccer. «Class of 2009 Induction Banquet». Arxivat de l'original el 27 agost 2011. [Consulta: 10 maig 2011].
# Gestió del sòl

La gestió del sòl fa referència a totes les operacions, pràctiques i tractaments que es fan servir per protegir el sòl i augmentar-ne le rendiment.

## Pràctiques

Les que afecten la qualitat del sòl:
* El control del trànsit sobre la superfície del sòl ajuda a reduir-ne la compactació, la qual pot reduir l'aeriació i infiltració.
* El conreu de cobertora dificulta l'erosió.
* La rotació de conreus també protegeix contra l'erosió
* La gestió de nutrients millora la fertilitat del sòl, l'estructura i la funció.
* Llaurar, especialment la llaurada mínima o sense llaurar va bé contra l'erosió i millora la retenció d'aigua.

## Referències

* ↑ Soilquality.org - Soil Management Practices
* ↑ Soil nagement - Penn State
# Gino Munaron

Gino Munaron va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Gino Munaron va néixer el 2 d'abril del 1928 a Torí, Piemont, Itàlia.

## A la F1

Va debutar a la primera cursa de la temporada 1960 (l'onzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 7 de febrer del 1960 el GP de l'Argentina al Circuit Oscar Alfredo Gàlvez.
Gino Munaron va participar en quatre proves puntuables pel campionat de la F1, disputades totes en la temporada 1960 aconseguint un tretzè lloc com a millor resultat i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1960 | Gino Munaron | Maserati | Maserati | ARG 13 | | | | | | | | | | - | 0 |
| 1960 | Scuderia Eugenio Castellotti | Cooper | Ferrari | | MON | 500 | HOL | BEL | FRA Ret | GBR 15 | POR | ITA Ret | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ Jenkins, Richard. «The World Championship drivers - Where are they now?». OldRacingCars.com. [Consulta: 29 juliol 2007].