OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Le Club des Chefs des Chefs

Le Club des Chefs des Chefs (CCC) és una organització culinària internacional fundada per Gilles Bragard el 1977. Els objectius principals d'aquest club oficial són promoure les cuines nacionals i actuar com a representants diplomàtics. Els xefs estan en contacte cada dia amb els seus propis caps d'estat o de govern i conformen una xarxa internacional única. El president reuneix anualment els xefs dels caps d'estat per a debatre sobre la seva feina.
El nom de la societat gastronòmica és un joc de paraules perquè en francès, chef pot significar «cuiner» o «cap». En català, el nom es pot traduir com «el club dels cuiners dels caps d'estat».
L'any 2013, el CCC va participar en el repte Fam Zero del secretari general de l'ONU, Ban Ki-moon. Els membres es reuneixen anualment per invitació d'un d'ells i són rebuts pel cap d'estat. Christian Garcia, el xef d'Albert II de Mònaco, va ser escollit el 2012 com a president. El 2014, els membres van ser rebuts per Elisabet II del Regne Unit i Felip d'Edimburg.

## Referències

* ↑ Sciolino, Elaine. «Lumière | Club des Chefs des Chefs» (en anglès), 1343418499. [Consulta: 23 juliol 2022].
* ↑ Álvarez, Paz. «Este es el club de chefs más poderoso: da de comer a los que mandan en el mundo» (en castellà), 12-07-2022. [Consulta: 23 juliol 2022].
* ↑ Song, Vivian. «Inside the Exclusive Society of Chefs Who Make Food for World Leaders». Robb Report, 21-07-2021. [Consulta: 27 abril 2022].
* ↑ "Secretary-General Invites Club des Chefs des Chefs to Join Zero Hunger Challenge, as it Prepares Dinner for 250 Homeless in Harlem" UN Department of Public Information. Consultat 6 octubre 2013.
* ↑ «Members».
* ↑ "Chefs to world's powerful dish on feeding the influential" CBS News. Consultat 6 octubre 2013.
* ↑ «Past Events Archives». Arxivat de l'original el 2019-09-07. [Consulta: 23 juliol 2022].
# Iuri Ritkheu

Iuri Serguéievitx Ritkheu (en alfabet ciríl·lic Ю́рий Серге́евич Рытхэ́у) (Uelen, 8 de març de 1930 – Sant Petersburg, 14 de maig de 2008) fou un escriptor txuktxi en llengua russa i en llengua txuktxi.
És autor, entre d'altres, de les novel·les El darrer xaman txuktxi i Unna.
El darrer xaman txuktxi, també conegut com La bíblia dels txuktxis, és una biografia novel·lada de l'avi de l'autor, el xaman Mletkin, precedida d'un recull de les tradicions i llegendes nacionals txuktxis.
Unna narra la història de la vida i la carrera política d'una nena txuktxi aculturada per l'escola russa durant l'època de la Unió Soviètica i vol denunciar l'aculturació i el tractament discriminatori de les minories ètniques per part del règim.

## Referències

* ↑ Traducció al català d'Helena Vidal. Lleida: Pagès Editors, 2007. ISBN 9788497794497
* ↑ Traducció al castellà de Manuel Vega. Madrid: Espasa-Calpe, 2002. ISBN 8467001313
# Lierval

Lierval és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 120 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lierval era de 120 persones. Hi havia 52 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 51 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 51 habitatges eren cases. Dels 47 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris i 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 32 en tenien cinc o més. 42 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 32 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lierval el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 12 | 40 a 44 | 12 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 82 persones, 64 eren actives i 18 eren inactives. De les 64 persones actives 62 estaven ocupades (34 homes i 28 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 18 persones inactives 8 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 2 d'empreses immobiliàries, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Lierval hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lierval a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lierval a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Institut Hoover

L'Institut Hoover (la seva denominació oficial és, en anglès: Hoover Institution on War, Revolution and Peace), és una biblioteca i un think tank fundat el 1919 pel futur president dels Estats Units, Herbert Hoover, que fou alumne de la Universitat Stanford.
L'Institut Hoover és una unitat de la Universitat Stanford, i està situat al campus universitari. Disposa d'un gran arxiu relacionat amb el president Hoover, la Primera Guerra Mundial i la Segona Guerra Mundial. Els seus principis bàsics són: el govern representatiu, l'empresa privada, la pau, la llibertat personal i les garanties del sistema americà.
L'Institut Hoover té gran influència en els sectors conservador i liberal dels Estats Units, i ha estat durant molt temps un centre de formació per als conservadors d'alt perfil polític; un gran nombre de becaris de la Institució Hoover han tingut connexions amb el govern, han ocupat càrrecs a l'administració del govern de George W. Bush o del Partit Republicà dels Estats Units. Per exemple, estan vinculats a l'Institut Hoover les influents personalitats de perfil conservador Edwin Meese, Condoleezza Rice, George Shultz, Thomas Sowell, Shelby Steele i Amy Zegart.

## Referències

* ↑ «Hoover Institution - Mission Statement». hoover.org. Arxivat de l'original el 2009-09-30. [Consulta: 21 gener 2011].

## Enllaços externs

* hoover.org, lloc web oficial
* hoover.org/hila, lloc web oficial de la Hoover Institution Library and Archives
# Lisa Dahlkvist

Lisa Dahlkvist és una centrecampista internacional per Suècia, amb la qual ha jugat 99 partits i ha marcat 9 gols. Ha estat semifinalista del Mundial i l'Eurocopa amb la selecció, i subcampiona de la Lliga de Campions en tres ocasions amb el Umeå IK i el Tyresö FF.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Títols | Selecció (fases finals) |
| | Karlslunds IF |
| 2005 | KIF Örebro |
| 2006 - 2009 | Umeå IK | 3 Lligues, 1 Copa, 2 Supercopes | Eurocopa 2009 (quarts) |
| 2010 - 2011 | Kopparbergs Göteborg | 1 Copa | Mundial 2011 (3r lloc) |
| 2012 - 2014 0 | Tyresö FF 0 | 1 Lliga 0 | Jocs Olímpics 2012 (quarts) Eurocopa 2013 (semifinals) |
| 2014 | Avaldsnes IL |
| 2015 | KIF Örebro | | Mundial 2015 (vuitens) |
| 15/16 - act. | Paris Saint-Germain |

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-08-19. [Consulta: 28 juliol 2016].
* ↑ Marca
# Lisa Gelius

Lisa Gelius (Múnic, 23 de juliol de 1909 - Kreuth, 14 de gener de 2006) va ser una atleta alemanya, especialista en el llançament de javelina i curses de velocitat, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
En el seu palmarès destaquen dues medalles al Campionat d'Europa d'atletisme de 1938, una d'or en el llançament de javelina i una de plata en els 80 metres tanques. Anteriorment, el 1930 i 1934 havia pres part als Campionats mundials femenins, amb un balanç de dues medalles d'or, una de plata i una de bronze.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 45.74 metres (1938)
* 100 metres. 12.1" (1929)
* 200 metres. 25.9" (1930)
* 80 metres tanques. 11.7" (1938)

## Referències

* ↑ Lisa Gelius a trackfield.brinkster.net
# Llei Bosman

Es coneix popularment com a Llei Bosman una sentència del Tribunal de Justícia de les Comunitats Europees de l'any 1995. La sentència ha adoptat el nom d'un dels demandants, el futbolista belga Jean-Marc Bosman i permet els jugadors de futbol de la Unió Europea canviar de club en finalitzar el seu contracte sense haver de pagar cap compensació econòmica per aquest fet.
El cas va començar l'any 1990, en el qual Jean-Marc Bosman esgotà el seu contracte professional amb el RFC Liège de la Primera divisió belga. En arribar aquest a un acord amb la Unión Sportive Dunkerque per la seva contractació, el seu antic equip li exigí una indemnització que el Dunkerque es negà a pagar, motiu pel qual el club no autoritzà la cessió. Per aquest motiu, Bosman denuncià al club, a la Federació Belga de Futbol i a la UEFA.
L'any 1995 el Tribunal de Justícia de les Comunitats Europees sentencià que un club no tenia dret a percebre cap mena d'indemnització si un dels seus jugadors l'abandonava, un cop acabat el seu contracte, per fitxar per un equip de la Unió Europea. Fins i tot es permet que un club i un jugador firmin un preacord contractual si el lligam del jugador amb el seu club actual finalitza en un període menor a 6 mesos.
Més generalment, la sentència considerava també il·legal que les lligues nacionals imposessin cap mena de restricció als seus clubs pel que fa al fitxatge de jugadors de la Unió Europea, evitant així la discriminació d'aquests respecte als jugadors nacionals. Aquesta disposició va tenir molt d'impacte en el futbol europeu de primer nivell, ja que anteriorment a 1995, la majoria de lligues nacionals i totes les competicions europees, imposaven restriccions pel que fa al nombre de jugadors no nacionals que podien jugar al mateix temps en un determinat equip.
Com a resultat de l'aplicació de la Llei Bosman, la majoria de clubs europeus de primer nivell d'avui en dia, estan formats per jugadors de moltes nacionalitats diferents, ja que no existeix limitació pel que fa al nombre de jugadors de la Unió Europea que aquests poden fitxar.

## Referències

* ↑ «25 anys de la llei Bosman, que va canviar el món del futbol». esport3. CCMA, 15-12-2020. [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ «Who is Jean-Marc Bosman?» (en anglès). Independent, 20-09-1995. [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ «Llei Bosman». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Llei Bas-Lauriol

La llei Bas-Lauriol o llei 75-1349 de la utilització de la llengua francesa del 31 de desembre de 1975 legisla sobre l'ús del francès obligatori en la retolació pública i la publicitat comercial i prohibeix fer servir els termes o expressions estrangeres.
El nom amb què és coneguda la llei prové del nom dels dos autors de la proposició de la llei Pierre Bas i Marc Lauriol.
La llei Bas-Lauriol es va abolir quan va entrar en vigor la llei Toubon el 4 d'agost de 1994.

## Vegeu també

* Uniformisme lingüístic a França

## Enllaços externs

* El text de la llei. (francès) Arxivat 2012-01-21 a Wayback Machine.
# Le Gosier

Le Gosier és un municipi francès, situat a Guadalupe, una regió i departament d'ultramar de França situat a les Petites Antilles. L'any 2006 tenia 27.370 habitants. Limita al nord-est amb Les Abymes, a l'oest amb Pointe-à-Pitre i a l'est amb Sainte-Anne. Forma part de l'aglomeració de Pointe-à-Pitre.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1999 | 2006 |
| 25.308 | 27.370 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Jean-Pierre Dupont | Divers gauche, |
# Le Grand

«Le Grand» té aquests significats:
* Le Grand (Califòrnia), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* Le Grand (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
* Le Grand-Abergement, municipi francès al departament de l'Ain
* Le Grand-Bornand, municipi al departament l'Alta Savoia (regió de Roine-Alps)
* Le Grand-Bourg municipi francès al departament de Cruesa (regió de Llemosí)
* Le Grand-Celland, municipi francès al departament de Manche
* Le Grand-Lemps, municipi francès al departament de la Isèra
* Le Grand-Lucé, municipi francès al departament del Sarthe
* Le Grand-Madieu, municipi francès al departament de Charente
* Le Grand-Pressigny, municipi francès al departament de l'Indre i Loira
* Le Grand-Quevilly, municipi francès al departament de Sena Marítim (regió de l'Alta Normandia)
* Le Grand-Serre, municipi francès al departament de la Droma
* Le Grand-Village-Plage, municipi francès al departament del Charente Marítim
* Cantó de Le Grand-Lemps, cantó francès al districte de La Tour-du-Pin (departament de Isèra)
* Cantó de Le Grand-Lucé, cantó francès al districte de La Flèche (departament de Sarthe)
* Cantó de Le Grand-Pressigny, cantó francès al districte de Loches (departament de l'Indre i Loira)
* Cantó de Le Grand-Quevilly, cantó francès al districte de Rouen (departament del Sena Marítim)
* Cantó de Le Grand-Serre, cantó francès al districte de Valença (departament de Droma)
# Leo Abse

Leopold Abse (Cardiff, 22 d'abril de 1917 - Londres, 19 d'agost de 2008) va ser un advocat i polític gal·lès. Va ser un diputat laborista durant gairebé trenta anys, i va destacar per promoure lleis per despenalitzar les relacions homosexuals masculines i liberalitzar les lleis del divorci. Durant la seva carrera parlamentària, Abse va introduir més projectes de membres privats que qualsevol altre parlamentari del segle xx. Després de la seva retirada parlamentària, va escriure diversos llibres sobre política, basats en el seu interès per la psicoanàlisi.

## Vegeu també

* A Very English Scandal

## Referències

* ↑ «Leo Abse», 20-08-2008. [Consulta: 16 juny 2017].

## Enllaços externs

* Hansard 1803–2005: contribucions al Parlament de Leo Abse
* Obituary in The Independent by Tam Dalyell
* Paul Flynn MP: Leo Abse - backbenchers' backbencher - Chutzpah and contentment August 2008
* Coming out of the dark ages (article from The Observer, 24 June 2007, which includes an interview with Abse)
# Les Goberres

Les Goberres és un paratge del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, al Pallars Jussà, en terres de la vila d'Isona.
El lloc és a llevant d'Isona, a migdia del santuari de la Mare de Déu de la Posa i al nord de Llordà, a la dreta de la llau del Sant. És al contrafort sud-occidental del Turó de la Colomera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# JBoss Inc

JBoss Inc és una divisió de Red Hat. Està especialitzada en programari intermediari de codi obert.
La companyia aprofita un model de negoci basat en els serveis. El programari JBoss és pioner en el camp del codi obert professional, on els desenvolupadors del nucli presten els seus serveis a altri. El projecte, com a projecte de codi obert que és, és desenvolupat i mantingut per una xarxa de programadors.

## Història

Marc Fleury va començar el projecte el 1999 amb la idea d'avançar en el camp de la recerca en el programari intermediari. L'any 2001 ja havia format l'empresa JBoss Group, LLC i el 2004 va evolucionar cap a l'estatus de corporació americana, com a JBoss Inc. Aquesta empresa és la propietària dels drets d'autor i la marca registrada associats a JBoss.
Oracle, un dels principals desenvolupadors de sistemes gestors de bases de dades, es va interessar en la compra de JBoss Inc al principi de 2006, valorant-la en uns 400 milions de dòlars americans. Amb aquesta adquisició hagués competit amb BEA Systems i IBM en el mercat del middleware. Finalment, Red hat va anunciar el 10 d'abril del 2006 que adquiria JBoss Inc per 420 milions de dòlars.

## Productes

JBoss Inc desenvolupa un joc de productes J2EE, incloent-hi JBoss AS, Hibernate, Tomcat, JBoss Rules, JBoss Cache, JBoss Seam, JBoss Transactions i JBoss Messaging. Tots ells es distribueixen sota la marca JEMS (JBoss Enterprise Middleware Suite).
La seva llista de productes és coneguda com a JBoss Enterprise Middleware Suite (JEMS) i inclou:
* JBoss application server - el servidor d'aplicacions de JBoss
* JBoss Messaging - sistema de cues de missatges
* JBoss Web Server - un servidor web basat en Tomcat, que suporta Java (JSP, servlet), .Net (ASP.NET), CGI, and php. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2007-02-05. [Consulta: 10 setembre 2007].
* JBoss Plugin per Eclipse IDE
* JBoss Portal

## Referències

* ↑ «Update: Red Hat to buy JBoss for at least $350M», 10-04-2006.
* ↑ «Red Hat to Acquire JBoss», 10-04-2006.
* ↑ «Red Hat Completes JBoss Acquisition».

## Enllaços externs

* Guia de productes de la companyia
# Jaime de Piniés Rubio

Jaime de Piniés Rubio (Madrid, 18 de novembre de 1917 - 29 de desembre de 2003) va ser un diplomàtic espanyol, representant d'Espanya a les Nacions Unides entre 1968 i 1985 i president de la XL Assemblea General de l'ONU.

## Biografia

Després de rebre la seva llicenciatura en Dret en la Universitat Complutense de Madrid, en 1941, es va incorporar com a assessor legal del Banc d'Espanya, ja que va exercir fins a 1945. En 1944, va accedir a la carrera diplomàtica i va ser destinat a les ambaixades d'Espanya a Cuba, Regne Unit, Estats Units i Filipines. En 1957, va ser nomenat responsable de la secció de política estatunidenca del Ministeri d'Afers exteriors.
En 1960, va ser rellevat del seu càrrec en el Ministeri d'Afers exteriors i fou escollit Representant adjunt de l'Espanya franquista davant les Nacions Unides; vuit anys més tard accediria al càrrec de Representant permanent. Va exercir aquesta tasca entre 1968 i 1985 (data de la seva jubilació), amb una sola interrupció entre 1972 i 1973, quan va ser nomenat ambaixador d'Espanya en el Regne Unit. Durant el seu mandat va tenir una coneguda topada amb Nikita Khrusxov perquè no li va aplaudir un discurs. També va estar quan la Marxa Verda al Sàhara Occidental. Ja en democràcia, el seu càrrec va ser confirmat pels governs democràtics d'Adolfo Suárez i Felipe González.
Després de la seva jubilació, encara va ser nomenat per Reial decret Ambaixador en missió especial davant Nacions Unides, exercint com a President de la XL Assemblea General de l'ONU. Casat i amb dos fills, Jaime de Piniés va morir a Madrid a finals de l'any 2003.

## Referències

* ↑ Jaime de Piniés Rubio, embajador de España, ABC, 12 de gener de 2004
* ↑ El País, 18/09/1985, Jaime de Piniés, embajador incombustible.

## Enllaços externs

* Biografia de Jaime de Piniés al website de l'ONU
# Jaume Uriach i Lafita

Jaume Uriach i Lafita (Barcelona, 1 de març de 1904 - Barcelona, 18 de novembre de 1983) fou un futbolista català de les dècades de 1920 i 1930

## Trajectòria

En els seus inicis també se'l conegué com a Uriach II, perquè el seu germà Joan Uriach també fou futbolista i porter. Ambdós jugaren al FC Barcelona. Jaume començà a destacar l'any 1924 al FC Lleida, on hi romangué fins al 1927. Aquest any ingressà al FC Gràcia. Un any més tard fitxà pel FC Barcelona, on jugà durant tres temporades. Formà part de l'equip que guanyà la primera lliga de la història, la temporada 1928-29, debutant a primera divisió el 24 de març de 1929 enfront del Club Esportiu Europa (F.C. Barcelona 5 - C.E. Europa 2). En total disputà 16 partits a Primera en aquestes tres temporades. L'agost de 1931 signà contracte amb el FC Martinenc. Disputà un partit amb la selecció catalana de futbol l'any 1931.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1929-30, 1930-31
* Lliga espanyola:
** 1928-29

## Referències

* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Necrológicas». La Vanguardia, 19-11-1983. [Consulta: 1r octubre 2014].
* 1 2 «LLEYDA - REUS». Mundo Deportivo, 16-11-1924. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «En Gracia Uriach procede del Lleida». Mundo Deportivo, 10-10-1927. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «¿También Uriach?». Mundo Deportivo, 10-10-1928. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Los clubs catalanes ante el campeonato». La Vanguardia, 11-09-1929. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Ficherias futbolísticas de importancia». Mundo Deportivo, 27-08-1931. [Consulta: 1r octubre 2014].
# Jaume Truyols i Santonja

Jaume Truyols i Santonja (Sabadell, 18 de març de 1921 - Oviedo, 28 d'agost de 2013) va ser un paleontòleg català, primer president de la Societat Espanyola de Paleontologia

## Biografia

Es va llicenciar en Ciències Naturals el 1945 a la Universitat de Barcelona i es va doctorar en Ciències Geològiques per la Universitat d'Oviedo el 1962. Entre 1945 i 1961 va treballar en l'Institut Laboral de Sabadell i es va traslladar a Oviedo el 1961, on va residir. Allí va ser professor adjunt de Paleontologia fins a l'any 1964 quan es va aconseguir la càtedra d'aquesta especialitat. Des de 1945 va ser investigador especialitzat en la fauna fòssil de les sèries paleozòiques de la serralada Cantàbrica. Va ser director del Departament de Paleontologia de la Universitat d'Oviedo fins a la seva integració en el de Geologia. Es va jubilar el 1987 però va seguir impartint classes de les assignatures de paleontologia i participant en conferències i palestres.
Va ser membre de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals de Madrid, de l'Institut d'Estudis Catalans i professor emèrit de la Universitat d'Oviedo. Va publicar més de 250 treballs de diferents matèries de la seva especialitat i té múltiples taxons dedicats. El 14 de desembre de 1999, l'Ajuntament d'Oviedo va dedicar un carrer de la ciutat en la seva memòria. La seva filla, Montserrat Truyols-Massoni, és professora titular a l'àrea de Paleontologia, a la Universitat d'Oviedo.

## Obra

* López Martínez, N. y Truyols Santonja, J.. Paleontología. Conceptos y métodos. Editorial Síntesis. Ciencias de la vida, 19, 1994, p. 334. ISBN 84-7738-249-2. Paleontología. Conceptos y métodos. Editorial Síntesis. Ciencias de la vida, 19. p. 334. ISBN 84-7738-249-2.

## Referències

* ↑ Montes, E. (2013) Muere a los 92 años el maestro de la paleontología española Jaime Truyols El comercio.es 29 de agosto de 2013
# Jacques Porte

Jacques Porte (Grenoble, 20 de gener de 1910 - Chevilly-Larue, 1 de maig de 1991) fou un compositor, musicòleg i musicoterapeuta francès.
És autor d'una enciclopèdia de referència de quatre volums sobre música sacra, de diverses obres musicològiques i d'assaigs sobre el tema de la musicoteràpia. També va ser compositor i, sobretot, va intercanviar correspondència amb Nadia Boulanger.

## Escrits

* Le Pauvre Jean, partitura per a piano solista, 18 pàgines,Maig de 1938.
* Le Pauvre Jean, partitura orquestral, 41 pàgines, maig-Juny de 1938.
* Carta de Jacques Porte a Nadia Boulanger, 1957.
* Enciclopèdia de música sacra, volums 1 a 4, París, Labergerie, 1968-1971.
* Art i realitat terapèutica, París, Epi, 1973.
* Musicoteràpia i harmonia humana, Saint-Michel de Provence, Harmonia mundi, 1974.
* Musicoteràpia i flautes de bambú, amb Nicoletta Arbusti, Guy Gerbi i Eric Toriel, prefaci de Hephzibah Menuhin i Yehudi Menuhin, Lausana, Institut ma utique, 1981, 174 pàgines.
* Els efectes psicodinàmics de l'expressió a través de la música, Blois, JP Klein, 1984.

## Bibliografia

* La musicothérapie réceptive et son au-delà, selon l'enseignement de Jacques Porte, par Michèle Guillin-Hurlin, Paris, L'Harmattan, 2004.

## Referències

* ↑ Articles de Jacques Porte [arxiu], sobre l'Enciclopèdia Universalis.
* ↑ Enciclopèdia de música sagrada [arxiu], al lloc d'Amazones.