OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emmelie de Forest

Emmelie Charlotte-Victoria de Forest (28 de febrer de 1993), coneguda com a Emmelie de Forest, és una cantant danesa. Després de guanyar el Dansk Melodi Grand Prix 2013, va representar Dinamarca en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2013 que es va celebrar a Malmö, Suècia, amb la cançó "Only Teardrops" ("Només llàgrimes"), i s'alçà finalment amb la victòria.
Forest va començar a cantar als 9 anys. Als 14 anys va col·laborar amb el músic escocès Fraser Neill, fent aparicions en diversos festivals i centres culturals. El 2011 es va mudar de Mariager, Jutlàndia Septentrional a Copenhaguen i es va inscriure a l'escola de cantants 'Complete Vocal Institute' de Katrine Sadolins. Va ser un dels deu participants del Dansk Melodi Grand Prix que es va celebrar el 26 de gener de 2013, on va guanyar amb la cançó "Only Teardrops". Emmelie de Forest va representar el seu país, Dinamarca, al festival d'Eurovisió celebrat a Malmö, Suècia, el 18 maig 2013.
El seu àlbum debut, Only Teardrops, va ser llançat el 6 de maig de 2013, abans que es proclamés com a guanyadora del certamen. L'àlbum té 12 cançons, inclosa la cançó que té el mateix nom que l'àlbum, «Only Teardrops», i versions simfòniques d'aquesta. Es va presentar amb la cançó «Only Teardrops», va superar la primera semifinal del concurs i la interpretació la va portar a guanyar el certamen succeint així a Loreen, la guanyadora d'Eurovisió 2012. Va guanyar el certamen amb 281 punts, aconseguint un marge de 47 punts respecte al que va quedar segon, Azerbaidjan. Cal destacar que es van complir els pronòstics que la situaven com una de les favorites de la nit.

## Referències

* ↑ «DANISH NATIONAL FINAL ON JANUARY 26TH» (en anglès). Escroday.com, 29-05-2012.
* ↑ | DR.dk 27 de enero de 2013
* ↑ «Meet Emmelie de Forest from Denmark | Eurovision Song Contest – Malmö 2013». Eurovision.tv.
* ↑ Søren Bygbjerg. «Emmelie udsender album: Min drøm går i opfyldelse |» (en danish). DR1. Dr.dk, 14-04-2013. [Consulta: 23 maig 2013].
* ↑ «Eurovision 2013: Denmark's Emmelie de Forest is bookies' favourite to win». The Independent, 17-05-2013 [Consulta: 23 maig 2013].

## Enllaços externs

* Emmelie de Forest official website Arxivat 2013-04-20 a Wayback Machine.
# Endocardi

L'endocardi és una membrana que recobreix internament les cavitats del cor. Forma el revestiment intern de les aurícules i els ventricles. Les seves cèl·lules són similars tant en embriològicament com biològicament a les cèl·lules endotelials dels vasos sanguinis. L'endocardi és gruixut en les aurícules, presenta tres capes:
* Capa interna o endotelial medusa positiva.
* Capa intermèdia o subendotelial.
* Capa externa o subendocàrdica.
L'endocardi és un fi revestiment intern del cor. Està constituït per cèl·lules endotelials i una fina capa del teixit connectiu lax. En l'endocardi mural s'agrega una túnica múscul-elàstic rudimentari i abans del miocardi, una capa gruixuda subendocàrdica de teixit connectiu lax vascularitzat. Recorda que l'endocardi valvular és avascular. Les vàlvules cardíaques a més de l'endocardi estan constituïdes per una capa fibrosa densa subendocàrdica, una esponjosa de teixit conjuntiu laxe ric en matriu extracel·lular i una ventricularitat amb moltes fibres elàstiques. Les semilunars (Ao i Pu) presenten comissures i les auricoloventriculars constitueixen un sistema valvular (vàlvula, corda i múscul papil·lar). Totes es troben en un anell fibrós dens. Amb l'edat, es tornen més gruixudes i opaques.
Viccionari
# Escola d'Art de Saldus

L'Escola d'Art de Saldus (en letó: mākslas Saldus skola) és una escola d'art situada a Saldus, Letònia i fundada el 1984. Prop de 130 estudiants des de l'edat de vuit a setze anys assisteixen a l'escola, després de les seves classes de formació a l'escola normal, tres cops a la setmana.

## Procés d'aprenentatge

L'escola d'art de Saldus és un centre d'ensenyament amb un pla d'estudis d'una durada de set anys en què s'imparteixen les matèries de dibuix, pintura, escultura, introducció al llenguatge de l'art, composició i treballs pràctics amb els materials. Els estudiants participen en estudis de la natura, amb un pràctica durant el mes de juny de cada estiu. Realitzen les seves peces de graduació a l'últim semestre del setè any escolar, amb pintures murals, ceràmiques, mosaics, gràfics i d'altres obres d'art en llocs públics.

## Referències

* ↑ «Cultural Education. Basic information of the sector» (en angès). Ministry of Culture of the Republic of Latvia. Arxivat de l'original el 2015-04-19. [Consulta: 7 gener 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial de l'escola Arxivat 2015-02-26 a Wayback Machine.
# Església de Sant'Alberto Magno

L'església de Sant'Alberto Magno és un lloc de culte catòlic de Roma, situat al carrer delle Vigne Nuove al municipi de Roma III.

## Història

L'església va ser construïda entre 1989 i 1991 segons un projecte de Sandro Benedetti. Hi insisteix la parròquia del mateix nom, erigida l'1 de setembre de 1983 i confiada al clergat diocesà de Roma.
L'orgue de tubs és obra de Leonardo Forti i data de 1996; té transmissió elèctrica amb sistema múltiple, disposa de 35 registres (dels quals 6 reals) sobre dos manuals i pedal.

## El títol cardenalici

Sant'Alberto Magno (llatí: Titulus Sancti Alberti Magni) és un títol cardenalici instituït pel papa Francesc el 19 de novembre de 2016

### Titulars

* Anthony Soter Fernandez † (19 de novembre de 2016 - 28 d'octubre de 2020 mort)
* Virgílio do Carmo da Silva, S.D.B., des del 27 d'agost de 2022

## Referències

* ↑ Plantilla:GCC
* ↑ Mavilio, 2006 - p. 58.
* ↑ «Parrocchia Sant'Alberto Magno». diocesidiroma.it. [Consulta: 4 setembre 2020].
* ↑ «Roma, Italia (Città Metropolitana di Roma Capitale) - Chiesa Parrocchiale Sant'Alberto Magno» (en de,en,fr,nl). orgbase.nl. [Consulta: 8 maggio 2019].

## Bibliografia

* Mavilio, Stefano. Guida all'architettura sacra. Roma 1945-2005. Milano: Electa, 2006. ISBN 88-370-4141-1.
* Fronzuto, Graziano. Organi di Roma. Guida pratica orientativa agli organi storici e moderni. Firenze: Leo S. Olschki Editore, 2007. ISBN 978-88-222-5674-4.

## Enllaços externs

* Sant’Alberto Magno (anglès)
* Sant’Alberto Magno (anglès)
* Sant’Alberto Magno (anglès)
* Parrocchia diocesana – S. Alberto Magno
# Escuts oficials de les entitats municipals descentralitzades de Catalunya

En aquest article s'apleguen els escuts oficials de les entitats municipals descentralitzades de Catalunya.
L'any 1981, la Generalitat de Catalunya va assumir la competència d'oficialitzar els símbols dels ens locals. Només 23 entitats municipals descentralitzades de les 65 existents han oficialitzat el seu escut.
El 15 d'abril del 1987 es promulgà una primera llei (la 8/1987) que fixava la normativa per a la denominació, els símbols i el registre dels ens locals.
A l'hora de definir com havien de ser els escuts oficials de les entitats municipals descentralitzades, aquesta llei fixava, entre altres coses, una forma, la caironada, així com que no havien d'anar timbrades amb corona, per diferenciar-les dels municipis.
El 26 de juny del 2007 es va aprovar un nou decret (el 139/2007) on s'ampliava, es complementava i es corregien aspectes de l'anterior llei.
* Escuts oficials de les EMD de Catalunya
* Ainet de Besan
* Arànser
* Araós
* Arcavell i la Farga de Moles
* Arestui
* Àreu
* Arró
* Arròs e Vila
* Ars
* Arties e Garòs
* Asnurri
* Aubèrt e Betlan
* Bagergue
* Baiasca
* Baldomar
* Bellaterra
* Bescaran
* Betren
* Bítem
* Campredó
* Canalda
* Casau
* Civís
* Durro i Saraís
* Escunhau e Casarilh
* Espui
* l'Estartit
* Fontllonga i Ametlla
* Gausac
* Gerb
* Gessa
* la Guàrdia d'Ares
* Isil i Alós
* Jesús
* Josa del Cadí
* Manyanet
* Montenartró
* els Muntells
* Os de Civís
* Pi
* Picamoixons
* el Pla de la Font
* Raimat
* Rocallaura
* Sant Joan Fumat
* Sant Martí de Torroella
* Sant Miquel de Balenyà
* Santa Maria de Meià
* Seana
* Sellui
* Senet
* la Serra d'Almos
* Sorpe
* Sossís
* Sucs
* el Talladell
* Taús
* Tornafort
* Tredòs
* Unha
* Valldoreix
* Vila i Vall de Castellbò
* Vilac
* Vilamitjana
* Víllec i Estana

## Vegeu també

* Escuts oficials de les demarcacions provincials de Catalunya

## Referències

* ↑ «SIAL - Llei 8/1987». Arxivat de l'original el 2009-05-27. [Consulta: 26 juliol 2009].
* ↑ «DECRET».
# Ermatingen

Ermatingen és un municipi del cantó de Turgòvia (Suïssa), situat al districte de Kreuzlingen.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Església de Santo André

* Per a altres significats, vegeu «església de Santo André de Telões».
Santo André és una església romànica a Vila Boa de Quires, al municipi de Marco de Canaveses, a Portugal. És un dels més significatius exemples d'arquitectura romànica de la vall de Sousa. L'edifici actual s'alçà a mitjan segle xiii per iniciativa de l'Orde de canonges regulars.(2) Al segle anterior, però, ja s'hi esmentava l'existència d'un monestir.(2) La façana principal conté elements decoratius gòtics.(2) L'interior fou restaurat al llarg dels segles, amb pintures murals, revestiment de rajoles a la capella principal, altars laterals neoclàssics i la prolongació de la nau ja el segle xix.(2) El 1927 fou classificada com a Monument nacional i restaurada el 1948.(2) Actualment integra la Ruta del romànic.(1)

## Referències

* ↑ «Igreja de Santo André da Vila Boa de Quires». Rota do Românico. [Consulta: 22 maig 2021].
* ↑ «Igreja de Vila Boa de Quires». Direção-Geral do Património Cultural. [Consulta: 22 maig 2021].

## Enllaços externs

* Església de Santo André de Vila Boa de Quires en el portal de la Ruta del romànic.
* Interior
# Ermita dels Sants Metges

L'Ermita dels Sants Metges és un edifici del municipi de Sarral (Conca de Barberà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una ermita, la planta de la qual, mitjançant un elaborat problema de tangències de corbes, aconsegueix una agrupació asimètrica, però lògica, de diversos espais on es connecten els tradicionals d'un santuari de romiatge (els Sants Metges: Sants Cosme i Damià) amb altres de funcionalitat moderna: nau per al culte, cambra per exvots, sagristia, sales i porxos per a reunions, menjador i cuina.
El projecte respectà l'absis gòtic de la primitiva ermita, que fou determinant en l'intent d'aconseguir una fórmula moderna que lligués amb la tradició.
El material emprat, parets de maçoneria i encofrats de formigó armat, permeten donar atrevides formes curvilínies d'inspiració lecorbusierana prou reeixides.
A la coberta s'utilitza la teulada tradicional de teula àrab que lliga perfectament amb les formes modernes i amb els materials tradicionals que apareixen vistos (pedra, encofrats, etc.).
Destaca sobretot el vitrall-façana de 8 m d'amplada per una alçada semblant que ocupa completament el frontispici de l'ermita, obra de Josep Grau-Garriga. Està muntat amb una estructura de ferro que emmarca i reticula tota mena d'utillatges del camp, formant una bella composició centralitzada amb una mena de cercles que recorda la tipica rosassa.

## Història

La primitiva ermita dels Sants Metges, de la qual es conserva l'absis, era probablement del segle xv. Fou modificada al segle xviii segons el gust barroc. Altres restauracions importants van fer-se el 1854 i el 1940.
L'any 1966 amenaçava ruïna i el poble, a proposta del rector Mn. Antoni Morell i Jansà i seguint l'opinió de l'arquitecte vilatà Josep Puig Torné, decidí construir una capella nova. L'edificació, segons el projecte d'aquest arquitecte, es dugué a terme en etapes. La primera, entre l'octubre de 1967 i setembre de 1969 de l'obra pròpiament dita; i la segona, acabada el 1970, de l'embelliment.
L'obra costà 1.331.634,50 ptes. S'ha de deduir les aportacions de treball físic i intel·lectual de la gent que va intervenir-hi.

## Referències

* ↑ «Goigs als Sants Metges venerats a Sarral». [Consulta: 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Ermita dels Sants Metges». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].
* ↑ «Ermita dels Sants Metges (Sarral - Conca de Barberà)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].

## Enllaços externs

* «Ermita dels Sants Metges». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Ermita del Sagrat Cor de Jesús (Terrassa)

L'ermita del Sagrat Cor de Jesús és un edifici religiós del municipi de Terrassa (Vallès Occidental), al barri de Can Boada del Pi, protegit com a bé cultural d'interès local.
És una ermita de petites dimensions, d'una nau i amb coberta amb volta parabòlica de maó pla. L'absis, hexagonal, està cobert amb tres voltes apuntades que s'intersequen amb la nau mitjançant arestes, i amb una finestra d'arc apuntat a cadascun dels tres pinyons de les parets de l'absis. L'obra és de maó i estucada de color blanc, vorejada amb un sòcol fet amb còdols. La façana principal presenta un campanar de cadireta sobre la porta d'accés.
Està situada al damunt d'un turonet artificial, provocat pels rebaixos del terreny, vora la masia de Can Boada del Pi, i és una obra modernista de Josep Maria Coll i Bacardí.
* Vista de l'ermita dalt del turonet
* L'interior de l'ermita, vist des del forat del pany
* Vista de l'absis

## Referències

* 1 2 «Ermita del Sagrat Cor de Jesús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Estância de Brás

Estância de Brás (crioll capverdià Stanxa d Brás) és una vila al nord de l'illa de São Nicolau a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 6 kilòmetres al nord-oest de Ribeira Brava.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Estació de Quart

Estació de Quart és una estació de ferrocarril de Quart (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es va construir per donar servei a l'antiga Línia Sant Feliu de Guíxols - Girona explotada inicialment per la Companyia del Ferrocarril de Sant Feliu de Guíxols a Girona.

## Descripció

Construcció de planta rectangular i coberta a dues aigües amb caiguda a la façana principal i posterior. Composició simètrica als quatre murs: dues portes i una finestra al mig i dues finestres i ull de bou als costats estrets. La part baixa del mur, els marcs i la cornisa són de maó vermell i l'ampit de la finestra de rajola vidriada. El carener està decorat amb un ferro forjat.

## Història

El 15 d'abril de 1889 es constitueix la "Companyia de Sant Feliu de Guíxols a Girona". El primer viatge s'efectua el 30 de juny de 1892. L'estació degué ser bastida entre aquestes dues dates i té les mateixes característiques que les de Castell d'Aro, santa Cristina d'Aro i la Font Picant. L'últim viatge realitzat pel carrilet es feu el 10 d'abril de 1969.Actualment, desapareguda la xarxa viària, ha estat adaptada com a guarderia: s'ha restaurat l'exterior i condicionat l'interior convertint-lo en un únic espai.

## Referències

* 1 2 «Estació de Quart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Explota explota

Explota explota és una pel·lícula musical de comèdia espanyola de 2020 dirigida per Nacho Álvarez i coescrita amb Eduardo Navarro i David Esteban Cubero. Explica la història de María, una ballarina jove, divertida i amb ànsies de llibertat a principis dels anys 70, una època que a Espanya va estar marcada per la rigidesa i la censura, especialment en televisió. Es va estrenar als cinemes el 2 d'octubre de 2020.

## Repartiment

* Ingrid García Jonsson com a María
* Verónica Echegui com a Amparo
* Fernando Guallar com a Pablo
* Giuseppe Maggio com a Massimiliano
* Fran Morcillo com a Lucas
* Fernando Tejero com a Chimo
* Pedro Casablanc com a Caledonio
* Carlos Hipólito com a Ismael
* Natalia Millán com a Rosa

## Banda sonora

El tema principal de la pel·lícula, En el amor todo es empezar és una cançó de la cantant Raffaella Carrà i que va ser versionat per la cantant Ana Guerra, qui va gravar la sintonia acompanyada d'un videoclip barrejat amb escenes de la pel·lícula.

## Premis i nominacions

| Premis | Categoria | Nominada | Resultat |
| Premis Goya | Millor actriu | Kiti Mánver | Nominada |
| Premis Goya | Millor actriu secundària | Juana Acosta | Nominada |
| Premis Goya | Millor direcció novell | Bernabé Rico | Nominat |
| Premis Feroz | Millor actriu de repartiment | Verónica Echegui | Guanyadora |
| Premis Feroz | Millor música original | Roque Baños | Nominat |
| Premis Feroz | Millor tràiler | Miguel Ángel Trudu | Nominat |

## Referències

* ↑ «Explota Explota». Cinema Ribes, 22-09-2020. Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 28 setembre 2020].
* ↑ «Universal Pictures Spain en Instagram: "@anaguerramusic participa en la BSO de la película #ExplotaExplota versionando `En el amor todo es empezar´, la canción original de…"» (en castellà-la). [Consulta: 2 setembre 2020].
# Etheostoma fragi

Etheostoma fragi és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Arkansas (els Estats Units).

## Referències

* ↑ BioLib
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* ↑ Pflieger, W. L., 1997. The fishes of Missouri. Edició revisada. Missouri Department of Conservation, Jefferson City. vi + 372 pp.
* ↑ Robison, H. W. i T. M. Buchanan, 1988. Fishes of Arkansas. The University of Arkansas Press, Fayetteville, Arkansas. 536 pp.
* ↑ Robison, H.W. i R.T. Allen, 1995. Only in Arkansas: A Study of the Endemic Plants and Animals of the State. University of Arkansas Press: Fayetteville, Arkansas.
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Ceas, P. A. i L. M. Page, 1997. Systematic studies of the Etheostoma spectabile complex (Percidae; subgenus Oligocephalus), with descriptions of four species. Copeia 1997:496-522. «Enllaç».
* Ceas, P.A. i B.M. Burr, 2002. Etheostoma lawrencei, a new species of darter in the Etheostoma spectabile species complex (Percidae: subgenus Oligocephalus), from Kentucky and Tennessee. Ichthyol. Explor. Freshwat. 13(3):203-216.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J., 1994. Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* Discover Life (anglès)
# Eucalyptus cladocalyx

Eucalyptus cladocalyx és un eucaliptus d'Austràlia Meridional. Naturalment es troba a tres poblacions separades: a la Carena de Flinders, Península d'Eyre i a l'Illa Kangaroo.

## Descripció

Els eucaliptus d'aquesta espècie de la Carena de Flinders arriben als 35 m d'alçada i tenen el clàssic "hàbit d'eucaliptus": amb un tronc recte i branques inclinades creixent des de la meitat superior. Cada branca principal acaba amb la seva pròpia petita copa. Aquests són comunament cultivats com a tallavents i per a fusta. No obstant això, els arbres de la Península d'Eyre i l'Illa Kangaroo són molt més curts i sovint tenen troncs corbats.
E. cladocalyx no té parents propers dins del gènere Eucalyptus. És notable per la seva escorça clapejada de groc a taronja, fulles molt discoloroses i inflorescències agrupades en ramells sense fulles dins de la copa.
La vella escorça és llisa i grisa, i cau a trossos irregulars per exposar la fresca escorça cafè-groguenca. Les flors són blanc-cremoses. Les càpsules tenen des de forma de barrilet a urna.

## Taxonomia

Eucalyptus cladocalyx va ser descrita per Ferdinand von Mueller i publicada a Linnaea 25(4): 388–389. 1852[1853].

### Etimologia

* Eucalyptus: prové del grec kaliptos, "cobert", i el prefix eu-, "bé", en referència a l'estructura llenyosa que cobreix i dona protecció a les seves flors.
* cladocalyx: epítet llatí.

### Sinonímia

* Eucalyptus langii Maiden & Blakely

## Referències

* ↑ «Eucalyptus cladocalyx». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 8 març 2014].
* ↑ Eucalyptus a Etymonline.
* ↑ «Eucalyptus cladocalyx» a EOL. Data consulta: 30 de juny de 2014.

## Bibliografia

* Holliday, I. A field guide to Australian trees (3rd edition), Reed New Holland, 2002
* Cronin, L. Key Guide to Australian Trees, Envirobook, 2000
* Rawlings, M. Regional allozyme divergence in Sugar Gum, Eucalyptus cladocalyx, 2005, Centre for Plant Biodiversity Research
# Eusebi de Bolonya

Eusebi de Bolonya (mort el 400) fou bisbe de Bolonya al segle iv. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes. Venerat a les esglésies catòlica i ortodoxa, la seva memòria es va establir el dia 26 de setembre. Fou elegit bisbe de Bolonya en 370, a la mort de Joan I. Fundà els monestirs de Sant Pròcul i dels Sants Vidal i Agrícola, dels qui retrobà les relíquies cap al 392. Va assistir al concili d'Aquileia inaugurat el 3 de setembre de 381, on prengué la paraula dinou cops. Amb Ambròs de Milà, de qui era amic, i d'altres, defengué l'ortodòxia catòlica enfront de l'arrianisme. En morir, el 400, el succeí al bisbat Fèlix de Milà.

## Bibliografia

* Giuseppe Cappelletti. Le chiese d'Italia della loro origine sino ai nostri giorni. Venezia: G. Antonelli, 1845, p. 448-451.
# Exit Music: Songs with Radio Heads

Exit Music: Songs with Radio Heads és un àlbum de tribut a la banda britànica Radiohead publicat l'any 2006. L'àlbum inclou cançons interpretades per Mark Ronson, Alex Greenwald de Phantom Planet, Sia, Matthew Herbert, Sa-Ra, The Cinematic Orchestra, RJD2 i altres.

## Enllaços externs

* Exit Music: Songs with Radio Heads a Rapster Records (anglès)
* Exit Music: Songs with Radio Heads Arxivat 2006-05-06 a Wayback Machine. a Barely Breaking Even Records (anglès)
# Kerststol

El kerststol és un pa amb fruita nadalenc, tradicional dels Països Baixos. Hi ha també una coca d'aquest tipus per Pasqua, anomenada paasstol o paasbrood. El kerststol es fa amb massa de pa amb llevat a la qual se li afegeixen fruita seca, panses i groselles, pela confitada de llimona i taronja, aigua, llet, mantega, sucre, conyac i canyella. Una versió més luxosa pot incloure nou, ametlla o avellana, i de vegades també gingebre en pols o confitat, cirera seca, poma, kiwi o cardamom. La massa, després de reposar, s'omple amb una pella de pasta d'ametlla (amandelspijs) que es posa al centre del paste. La massa es doblega i s'estreny una mica per tancar-la. Quan està cuit, el pastís s'empolvora amb sucre abans de servir-lo a rodanxes gruixudes, untades amb mantega.

## Referències

* ↑ «Kerststol (Dutch Christmas Bread)» (en anglès). About.com. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 10 maig 2015].
* ↑ «Paasstol» (en neerlandès). Allrecipes.nl. Arxivat de l'original el 18 de maig 2015. [Consulta: 10 maig 2015].
# Serge Masnaghetti

Serge Masnaghetti (nascut el 15 d'abril de 1934) és un antic jugador de futbol professional francès.
Va passar tota la seva carrera professional al Valenciennes FC (llavors conegut com a US Valenciennes-Anzin), i va ser el màxim golejador de l'edició 1962-63 de la lliga francesa, marcant 35 gols.

## Enllaços externs

* Perfil
* Detalls de la carrera