OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Palau (Vilobí d'Onyar)

Can Palau és un mas sobre un turó a mig camí dels nuclis de Vilobí i Franciac (la Selva) a prop i al sud-est de l'encreuament entre l'AP-7 i la C-25. Es tracta d'una construcció amb un cos principal de dues plantes i vessants a laterals que data del segle xvi, segons indica la inscripció 1567. Aquest mas fins fa 25 anys estava subdividit en tres habitatges amb accessos independents. La part de construcció més moderna corresponia a l'habitatge del propietari i les altres dues als masovers. Cap a l'any 1980 va ser adquirida per Alfons Sala Juanola, actual propietari.
La façana principal, orientada a sud-est, té un portal d'arc de mig punt de grans dovelles i les obertures amb llinda monolítica i brancals i ampit de pedra. La finestra superior del costat dret té arc conopial gravat i motiu floral central a la llinda. També es pot veure un rellotge de sol gravat i pintat sobre el revestiment del mur.
A l'interior els forjats de la sala central són de cairats de fusta i, en aquesta mateixa sala, hi ha una porta original de pedra amb motiu de fulla de roure i la data inscrita de 1567 a la llinda. La resta de portes són de pedra però fetes en els últims anys. A la crugia de l'esquerra hi ha diferents estances cobertes amb volta de rajol, dues de les quals són de volta de quatre punts o de mocador. Al costat dret hi ha l'antiga cuina que es manté tal com era. L'escala ha estat reformada i no es troba en l'emplaçament original. El primer pis conserva els festejadors de la finestra central i l'embigat de fusta de la coberta que ha estat restaurada.
Al costat esquerre hi ha una ampliació, probablement de principis del segle xx, que consta d'un gran cos de planta quadrada de dos pisos i coberta a quatre vessants. Les finestres de la planta inferior són d'arc rebaixat i a la planta superior hi ha una galeria formada per cinc arcs de mig punt amb barana de gelosia de rajols.
Al costat dret, en el lloc de les dependències de serveis, on hi havia les quadres, s'està aixecant un cos de planta quadrada amb pati central. En la rehabilitació d'aquesta edificació es mantenen part dels murs perimetrals i s'observa l'ús dels diferents materials de les múltiples fases de construcció. Els més antics són de tàpia i la resta de diferents tipus de rajols. S'ha conservat una de les portes amb brancals de pedra i llinda de fusta, mentre que les noves s'han fet totalment de pedra. Enfront de la casa hi ha una gran torre d'aigua de rajol vist construïda a finals del segle xx.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Palau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2014].
# Can Rovira de la Volta

Can Rovira de la Volta és un edifici de Jorba (Anoia) catalogat com a bé protegit del patrimoni arquitectònic del municipi i inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya (IPAC).
Fou la casa pairal de la família Rovira, també cognomenada en l'actualitat Rovira-Beleta i Rovira de Saralegui, on va néixer l'industrial Ramon Rovira i Casanella, pare de l'industrial i polític Josep Rovira i Bruguera i avi del realitzador cinematogràfic Francesc Rovira i Beleta, documentada a Jorba des de mitjan segle xv, essent l'estirp del llinatge Miquel Rovira. A finals del segle xx, va ser venuda pels seus últims hereus.

## Referències

* ↑ Fitxa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya (IPAC). Identificador: 33324. [Consulta: 1 d'abril de 2016]
* ↑ «Can Rovira de la Volta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Can Rovira de la Volta (1925). Imatges conservades al fons Josep Marimon Vidal de l'Arxiu Nacional de Catalunya (ANC).
* ↑ BORRÀS, M. et. al. (2011). Pla d'Ordenació Urbanística Municipal de Jorba, Catàleg de Béns Protegits, Patrimoni Arquitectònic. Jorba: Ajuntament de Jorba, p. 23 (A19).
* ↑ ROVIRA DE SARALEGUI I VERGÉS, H. (2006).«Llinatges de pairalia: els Rovira de la Volta».Paratge, 19, 103-112.
* ↑ TORRAS I CORTINA, M. (2003). El manual del notari Pere Pau Solanelles de l'escrivania pública d'Igualada. Barcelona: Fundació Noguera-Pagès Editors, p. 292 (v. I) i 721 (v. II).
# Can Royo (la Torre de Claramunt)

Can Royo és una obra de la Torre de Claramunt (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El conjunt del molí paperer està format per diferents estructures de planta rectangular i de tres pisos amb les típiques "ventanas".
Cal destacar que la part que destaca, amb l'entrada amb portal adovellat i data es el cos mes alt de tots.
Els sostres son a dues vessants.

## Història

S.XVIII segons consta a la porta: 1780 inscrit damunt d'un cort.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Royo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1938

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1938 es disputaren el 5 de setembre a Valkenburg, Països Baixos.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Marcel Kint Bèlgica | 7h 53' 25" | Paul Egli Suïssa | m. t. | Léo Amberg Suïssa | m. t. |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Hans Knecht Suïssa | 4h 51' 59" | Josef Wagner Suïssa | - | Joop Demmenie Països Baixos | - |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Suïssa | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Països Baixos | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* «12a edizione World Championship Road Race - Valkenburg (NED) (1938)» (en italià). museociclismo.it. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 setembre 2012].
* Resultats de la cursa professional a les-sports.info
* Resultats de la cursa amateur a sitiodeciclismo.net
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1946

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1946 es disputaren l'1 de setembre a Zúric, Suïssa.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Hans Knecht Suïssa | 7h 24' 28" | Marcel Kint Bèlgica | + 10" | Rik Van Steenbergen Bèlgica | + 59" |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Henry Aubry França | 5h 21' 41" | Ernst Stettler Suïssa | - | Henri Van Kerkhove Bèlgica | - |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Suïssa | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Bèlgica | 0 | 1 | 2 | 3 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* «13a edizione World Championship Road Race - Zurich (SUI) (1946)» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 20 setembre 2012].
* Resultats de la cursa professional a les-sports.info
* Resultats de la cursa amateur a sitiodeciclismo.net
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1935

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1935 es disputaren el 18 d'agost a Floreffe, Bèlgica.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Jean Aerts Bèlgica | 6h 05' 19" | Luciano Montero Espanya | + 2' 57" | Gustave Danneels Bèlgica | + 9' 08" |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Ivo Mancini Itàlia | 4h 37' 16" | Robert Charpentier França | + 17" | Werner Grundhal Dinamarca | m. t. |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Bèlgica | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Dinamarca | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* «9a edizione World Championship Road Race - Floreffe (BEL) (1935)» (en italià). museociclismo.it. Arxivat de l'original el 2019-04-11. [Consulta: 20 setembre 2012].
* Resultats de la cursa professional a les-sports.info
* Resultats de la cursa amateur a sitiodeciclismo.net
# Campolivar

Campolivar és un districte i barri residencial del municipi de Godella, a l'àrea metropolitana de València. Ocupa els terrenys vinculats històricament als Musoles, barons de Campolivar, on varen construir el Castell-Mas de Sant Ferran. Hi ha un gran nombre de finques i vil·les particulars. És al nord-est del terme municipal de Godella, a la carretera de València a Bétera, a la comarca de l'Horta Nord, a 5 kilòmetres de la ciutat de València, a 33 metres d'altitud, i confronta amb les urbanitzacions de La Creu de Gràcia i de Santa Bàrbara. El 2004 tenia 2517 habitants.

## Història

El 29 de setembre de 1788, el rei Carles III d'Espanya va concedir, amb la denominació de Campolivar, el títol de baró a Bartolomé Musoles i Pastor. La dignitat de baró es va concedir sota una heretat propietat de la família Musoles a Benifairó de les Valls. D'aquesta noble família van prendre el seu nom aquests terrenys, on els barons posseïen una finca. El tercer baró, Ferran Musoles i Arramendia, va manar la construcció en 1864 d'una masia a la finca, amb el nom de Sant Ferran, amb dos torres conformant un castell. Al voltant de la finca s'ha desenvolupat l'actual urbanització.
Des dels anys trenta del segle xx, quan la Cooperativa d'Agents Comercials va adquirir una part dels terrenys de la carretera de Bétera, Campolivar esdevingué en lloc d'esbarjo d'importants famílies de la burgesia valenciana, que va adquirir finques i va edificar confortables vil·les on gaudir de l'estiu.
Eclesiàsticament pertany, històricament, a la parròquia del Salvador, de Godella; el quinze d'agost de 1948 es va celebrar la primera missa en una ermita dedicada a la Verge dels Desemparats, construïda en una cèntrica plaça de la zona, per al culte dels feligresos veïns.
Als anys vuitanta del segle xx es van desenvolupar l'àrea més propera a la construcció original, al sur de l'antiga finca, arribant al terme municipal de Paterna.

## Referències

* ↑ Estudios de historia social. ed.12-13. Instituto de Estudios de Sanidad y Seguridad Social, 1984, p. 254.

## Bibliografia

* Gran Enciclopedia Temática de la Comunidad Valenciana (En castellà). Editorial Prensa Valenciana. 2009

## Enllaços externs

* «Campolivar». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Canana gegant

La canana o pota gegant (Dosidicus gigas) és un gran calamar depredador que es troba a les aigües del Corrent de Humboldt a l'est de l'oceà Pacífic. Normalment es troben a fondàries d'entre 200 i 700 m des de Terra del Foc a Califòrnia. Recentment s'han trobat espècimens als estats d'Oregon i Washington i a la Colúmbia Britànica, i Alaska.

## Característiques

Són invertebrats carnívors marins que es mouen en grups de més de 1.200 individus i poden nedar a 24 km/hora. Són molt agressius i hi ha testimonis d'haver atacat als pescadors. Es creu que només viuen un any. Poden tenir una llargada de 2 metres i pesar 45 kg. Poden canviar ràpidament de color gràcies als seus cromatòfors.

## Pesca

El seu mercat és principalment Espanya, Itàlia i França. Les plantes de processament es troben entre altres llocs a Paita al Perú.
Aquests calamars es pesquen de nit amb llum artificial. Les àrees principals de la seva pesca són el nord del Perú i Mèxic llocs on se'ls coneix com a diables vermells (diablos rojos).

## Referències

* ↑ «TERMCAT - Dosidicus gigas». [Consulta: 9 abril 2021].
* ↑ «Humboldt Squid Found in Pebble Beach (2003)». Arxivat de l'original el 2008-02-13. [Consulta: 5 març 2010].
* ↑ Zeidberg, L. & B.H. Robinson 2007. Invasive range expansion by the Humboldt Squid, Dosidicus gigas, in the eastern North Pacific Arxivat 2008-03-17 a Wayback Machine.. PNAS 104(31): 12948–12950.

## Enllaços externs

* Sea Wolves' presentation on Humboldt Squid's physiology and behavior
* National Geographic: Humboldt Squid
* LA Times: Jumbo Squid
* Google Techtalk by Scott Cassell on Humboldt squid
# Canals Mutha

Els canals Mutha (Mutha Canals) són dos sistemes de reg i abastiment d'aigua a la dreta i esquerra del riu Mutha al districte de Poona a Maharashtra amb una longitud de 142 km. Els canals foren construïts entre 1873 i 1878, el de la dreta el 1873-1874 i el de l'esquerra el 1877-1878. És alimentat pel llac Fife. A finals del segle regaven uns 60 km² però estaven previstos per uns 70 km²; però el seu objectiu principal era abastir d'aigua a Poona i Kirkee.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Can Llinars (Llordà)

Can Llinars és un edifici adossat (mur contra mur) a l'església parroquial del poble de Llordà. Edifici de planta quadrada rectangular, de murs altíssims, que protegeixen tota una banda del poble, convertint la casa en una fortificació. Coberta d'un sol vessant. Les finestres són molt amunt i petites, reforçant el caràcter de fortificació. Algunes llindes són fusta mentre que d'altres són de pedra. Xemeneia i forn de pa (vegeu fitxa). Porta d'entrada d'arc de mig punt, adovellada, amb la inscripció a la dovella: 1617. Al costat oposat, una altra porta d'accés.
El forn de pa de Can Llinàs, té la mateixa datació que la casa. Està adossat a l'angle exterior de la casa. Té un cos cilíndric, per un costat adossat al mur i per l'altre, presenta una obertura rectangular, amb una llosa que fa de rapissa, on reposen dues pedres que sostenen un arquet fet amb una sola pedra, el quan emmarca el forat per on s'introduïa el pa. La coberta és de lloses de pedra i està coberta de vegetació.

## Referències

* 1 2 3 «Can Llinars». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Can Llibre de la plaça Sant Joan

Can Llibre és un edifici a la vila de Cardedeu (Vallès Oriental). És una construcció del 1644 successivament renovada i protegida com a bé cultural d'interès local.. L'any 1882 es feu la vorera. El 1881 el jardí. El 4 d'agost de 1912, Lluís Llibre reforma la façana de la seva casa al carrer del Forn (antic nom d'aquest carrer, ja que hi havia un forn). La reforma s'efectuà en un estil eclèctic i s'hi afegí una elevada cornisa. Les tribunes són posteriors a aquesta data, es feren pel anys 30. La construcció o reforma de la Torre Llibre s'inclou dins de la tasca de reforma de façanes de cases entre mitgeres, antigues. Ha estat donada a la vila fa poc temps per la família Llibre.
Edifici de tres façanes que prové de la reforma d'una antiga masia amb planta baixa i dos pisos. La façana principal dona a la Plaça Sant Joan. És asimètrica, de pedra picada amb obertures de diferents tipus: arc escarser a la planta baixa, finestres balconeres de llinda plana amb esgrafiats a la llinda, arcada al llarg de l'amplada de l'edifici en successió d'arc de mig punt. La façana està coronada per una cornisa de perfil sinuós amb una finestra d'ull de bou al mig. L'altra façana, dues, són també d'estructura asimètrica amb tribuna. Tot el conjunt és de caràcter eclèctic.

## Notes

* 1 2 «Can Llibre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Cantons de Meurthe i Mosel·la

Els Cantons de Meurthe i Mosel·la (Gran Est) són 44 i s'agrupen en quatre districtes:
# Cantons de Luxemburg

Des de la abolició dels districtes el 2015, els 12 cantons constitueixen la divisió més alta de Luxemburg, tot i que no tenen administració pròpia i serveixen només per delimitar circumscripcions electorals i circumscripcions judicials. Aquests cantons se subdivideixen en 100 comunes. Els cantons són:
* Capellen (1)
* Clervaux (2)
* Diekirch (3)
* Echternach (4)
* Esch-sur-Alzette (5)
* Grevenmacher (6)
* Luxemburg (7)
* Mersch (8)
* Redange (9)
* Remich (10)
* Vianden (11)
* Wiltz (12)
# Cantons de Maine i Loira

Fins al 2015 els cantons de Maine i Loira (País del Loira) eren 41 i s'agrupaven en 4 districtes:
* Districte d'Angers (17 cantons - prefectura: Angers) : cantó d'Angers-Centre - cantó d'Angers-Est - cantó d'Angers-Nord - cantó d'Angers-Nord-Est - cantó d'Angers-Nord-Oest - cantó d'Angers-Oest - cantó d'Angers-Sud - cantó d'Angers-Trélazé - cantó de Beaufort-en-Vallée - cantó de Chalonnes-sur-Loire - cantó de Durtal - cantó de Le Louroux-Béconnais - cantó de Les Ponts-de-Cé - cantó de Saint-Georges-sur-Loire - cantó de Seiches-sur-le-Loir - cantó de Thouarcé - cantó de Tiercé
* Districte de Cholet (9 cantons - sotsprefectura: Cholet) : cantó de Beaupréau - cantó de Champtoceaux - cantó de Chemillé-Melay - cantó de Cholet-1 - cantó de Cholet-2 - cantó de Cholet-3 - cantó de Montfaucon-Montigné - cantó de Montrevault - cantó de Saint-Florent-le-Vieil
* Districte de Saumur (10 cantons - sotsprefectura: Saumur) : Cantó d'Allonnes - Baugé - cantó de Doué-la-Fontaine - cantó de Gennes - cantó de Longué-Jumelles - cantó de Montreuil-Bellay - cantó de Noyant - cantó de Saumur-Nord - cantó de Saumur-Sud - cantó de Vihiers
* Districte de Segré (5 cantons - sotsprefectura: Segré) : cantó de Candé - cantó de Châteauneuf-sur-Sarthe - cantó de Le Lion-d'Angers - cantó de Pouancé - cantó de Segré
De resultes de la redistribució cantonal del 2015 el nombre de cantons va passar de 41 a 21:
Angers-1, Angers-2, Angers-3, Angers-4, Angers-5, Angers-6, Angers-7, Beaufort-en-Vallée, Beaupréau, Chalonnes-sur-Loire, Chemillé-Melay, Cholet-1, Cholet-2, Doué-la-Fontaine, Longué-Jumelles, La Pommeraye, Les Ponts-de-Cé, Saint-Macaire-en-Mauges, Saumur, Segré, i Tiercé.

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-259 du 26 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de Maine-et-Loire
# Can Ribé (Montblanc)

Can Ribé és una obra de Montblanc (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Dins el tramat urbà de Lilla, aquestes dos cases són les més representatives de l'arquitectura del segle passat. Lilla ha sofert en els darrers anys un important procés d'abandonament i al mateix temps de construcció d'habitatges de segona residència que ha fet desaparèixer les construccions d'aquest tipus. Les dues cases presenten la típica estructura de tres plantes i terrat amb la planta baixa dedicada a magatzem i les altres a habitatge.

## Referències

* ↑ «Can Ribé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Can Ric

Can Ric és una masia del municipi de Jafre (Baix Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Data de la segona meitat del segle xvii.

## Descripció

Situat al carrer Major, a un extrem del nucli, és un gran casal amb jardí. Té planta rectangular, amb construccions annexes, i coberta de teula. La façana presenta una gran porta d'accés d'arc escarser, amb dovelles de pedra; la resta d'obertures són allindanades, emmarcades en pedra. El conjunt va subir nombroses modificacions per adaptar-lo a residència d'estiueig.

## Història

Can Ric és una de les dues cases pairals més importants del nucli, juntament amb Can Pou, també situada a la banda de migdia del carrer Major. Ambdós edificis daten dels segles xvii-xviii.
Can Ric va ser bastida a partir del 1655, data que apareix a la dovella central de la porta d'accés; hi ha també altres inscripcions del segle xviii a les llindes de les obertures.

## Referències

* 1 2 3 «Can Ric». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ «Can Ric». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rihla

Rihla (en àrab: رحلة) es un terme àrab que es refereix tan a un viatge com a un gènere literari, molt comú en el món musulmà medieval, que és la crònica de viatge i que està associada a la idea de viatge en cerca de la saviesa. Usualment fa referència a la peregrinació a La Meca, però no en tots els casos. Escrites en un estil convencional del món àrab, el llibres acabant sent un compendi detallat dels llocs visitats, de les personalitats conegudes, del govern i les costums de cada indret i de tota mena de curiositats viscudes durant el viatge. La crónica més coneguda és la del erudit amazic Ibn Battuta del segle XIII, qui va fer un viatge d'uns trenta anys cobrint quasi tot el mòn àrab.
Existeixen tres tipus de rihla:
* Rihla - viatge dins del propi país, normalment per trobar-se amb altres peregrins abans de partir cap a La Meca
* Rihla hijaziyya - el viatge a La Meca.
* Rihla sifariyya - viatges a altres països incloent les ambaixades diplomàtiques.

## Referències

* ↑ Netton, 2012, p. x.
* ↑ Dunn, 2005, p. 4.
* ↑ Dunn, 2005, p. 1.
* ↑ Eickelman i Piscatori, 1990, p. 69-71.

## Bibliografia

* Dunn, Ross E. The Adventures of Ibn Battuta: A Muslim Traveler of the 14th Century. Berkeley: University of California Press, 2005. ISBN 978-0-520-27292-7.
* Eickelman, Dale F.; Piscatori, James P. Muslim Travellers: Pilgrimage, Migration and the Religious Imagination (en anglès). University of California Press, 1990. ISBN 9780520072527.
* Netton, I.R.. «Riḥla». A: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs (eds.). Encyclopaedia of Islam, Second Edition (en anglès). Brill, 2012.
# Ballesteros

«Ballesteros» té aquests significats:
* Biografies:
** Primer cognom:
*** Enrique Ballesteros (Montevideo, 1905 - 1969), porter de futbol uruguaià.
*** Francisca Ballesteros (1969), assassina en sèrie espanyola d'origen valencià.
*** Francisco Ballesteros Villanueva (Oriola, 1852 - 1923), polític valencià.
*** José Alfonso Ballesteros Fernández (Fuentesaúco, 1944), metge espanyol, president de la Reial Acadèmia de Medicina de les Illes Balears.
*** Josep Fèlix Ballesteros Casanova (Tarragona, 1959), alcalde de Tarragona pel PSC des del 2007.
*** Pablo Ballesteros Lago (A Veiga, 1974), futbolista asturià que ocupa la posició de migcampista.
*** Severiano Ballesteros (Pedreña, Cantàbria, 1957-2011), golfista espanyol.
** Segon cognom:
*** Antoni Sánchez Ballesteros (Palma, 1971), pilot de motociclisme mallorquí.
*** Anxo Rei Ballesteros (Codeso, 1952 - Vigo, 2008), escriptor gallec.
*** Empar Moliner i Ballesteros (Santa Eulàlia de Ronçana, 1966), escriptora i periodista catalana.
*** Gregorio Manzano Ballesteros (Bailén, 1956), entrenador de futbol espanyol.
*** Luis Albert Ballesteros (?-1968)
*** Luis Tejedor Ballesteros (1948, Cifuentes), alcalde del Prat de Llobregat.
*** Luis Víctor Verde Ballesteros (Madrid, 1964 - 2004), futbolista i entrenador espanyol.
*** Sergio Martínez Ballesteros (Burjassot, 1975), futbolista valencià.
* Toponímia:
** Ballesteros de Calatrava, municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.
** San Sebastián de los Ballesteros, municipi de la província de Còrdova (Andalusia, Espanya)
# Marpiré

Marpiré (en bretó Marbererg, en gal·ló Marpirae) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 992 habitants. L'1 d'octubre de 2010, Marpiré va passar del districte de Rennes al de Fougères-Vitré.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 374 | 397 | 368 | 417 | 657 | 769 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977- | Auguste Fauvel | Divers droite |