OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Rimbau

El Rimbau és un poble del terme comunal de Cotlliure, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
Està situat en el sector sud-oest del terme comunal al qual pertany, a uns 5 quilòmetres en línia recta al sud de la vila de Cotlliure.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «50 - Cotlliure». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cotlliure». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ «El Rimbau en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-06-01. [Consulta: 9 maig 2016].
# Boeing Black

Boeing Black és un telèfon intel·ligent Android segur creat per Boeing i BlackBerry Limited, dirigit a les comunitats de defensa militar i governamental (Estats Units) i persones "que necessiten mantenir les comunicacions i les dades segures". El 27 de febrer de 2014, Boeing es va presentar a la Comissió Federal de Comunicacions dels Estats Units.
Segons Boeing Defense, Space & Security Division, The Black té Característiques implantades funcions de seguretat de maquinari, es pot configurar mitjançant polítiques de programari i té capacitats de modularitat infinites. El telèfon es pot autodestruir si es manipula, i disposarà de dues ranures per a targetes SIM.
Boeing Black també ofereix modularitat. Té un port d'expansió que permet la integració addicional de sensors o altres aplicatius com podrien ser la connexió amb un satèl·lit o incrementar la bateria.

## Referències

* 1 2 3 «BlackBerry works with Boeing on phone that self-destructs». Reuters, 19 December 2014 [Consulta: 19 December 2014].
* ↑ «Boeing Black Product page». Arxivat de l'original el 28 February 2014. [Consulta: 27 febrer 2014].
* ↑ Adhikari, Richard. «Boeing Unveils Suicidally Secure Smartphone», 27-02-2014. [Consulta: 27 febrer 2014].
* ↑ Especificacions, p. 1.
# Santa Maria d'Orfes

Santa Maria d'Orfes és una església barroca de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici estructurat en una sola nau, amb diverses capelles laterals obertes en els murs.
La façana principal presenta un portal amb pedra amb els brancals formant pilastres estriades. La llinda forma tres cossos sobreposats amb frontó partit al damunt, amb una fornícula rematada amb un altre frontó amb la data de 1765. el campanar és de planta quadrangular amb coberta piramidal i balustrada en el perímetre.

## Història

Originàriament hi havia una església romànica que devia ser del segle xii o principis del xiii. La primera notícia d'un temple en aquest lloc és de l'any 1279, referida als delmes.
Al segle xiv ja era parròquia.

## Referències

* 1 2 3 4 «Església parroquial de Santa Maria d'Orfes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Gachnang

Gachnang és un municipi del cantó de Turgòvia (Suïssa), situat al districte de Frauenfeld.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Tecumseh (Oklahoma)

Tecumseh és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 6.098 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tecumseh tenia 6.098 habitants, 2.344 habitatges, i 1.654 famílies. La densitat de població era de 156,5 habitants per km².
Dels 2.344 habitatges en un 34% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.202 $ i la renda mediana per família de 32.235 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 20.820 $. La renda per capita de la població era de 14.300 $. Entorn del 15% de les famílies i el 16,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tecumseh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tecumseh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Casa Tarrats

La Casa Tarrats, o Cal Tarrats és un edifici modernista situat a Reus, construït per l'arquitecte Pere Caselles entre el 1891 i el 1892 i que està protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici cantoner de planta baixa i tres pisos, amb façanes al carrer de Sant Joan i dels Recs. Les dues façanes reben un mateix tractament formal d'estil medievalitzant, freqüent en aquella època, i un tractament sever, trencat només per un gran escut situat a la cantonada, entre el pis principal i el primer, amb les inicials J.T., del propietari. Totes les obertures estan emmarcades per trencaaigües d'estil medieval, sobre mènsules decorades amb figures zoomòrfiques. El balcó del pis principal, de forja com tots els altres, es perllonga per la cantonada i fa d'enllaç entre les dues façanes.
Els murs són d'estucat, molt ben conservats, que imiten un aparell de carreus regulars de pedra de diverses tonalitats. A nivell de les llosanes dels balcons, unes motllures divideixen visualment un pis d'un altre. L'edifici es corona amb una àmplia cornisa que sostenen unes mènsules, entre les quals hi ha uns espiralls de ventilació amagats per plafons decoratius.
El vestíbul també presenta un estil medieval, i hi llegim una inscripció a manera de fris que recorre els murs: "Casa d'en Joan Tarrats y de Homdedéu, fou feta en 1892, fou arquitecte Pere Caselles y Tarrats, fou mestre de cases Pere Monné, fou fuster S. Marimon, fou serraller V. Murgades, fou pintor Pau Codina".
El pis principal conserva mostres molt interessants de disseny modernista d'interiors, amb paviment hidràulic, decoracions als sostres, mobiliari de l'ebenista local Oliva, vidres decorats a l'àcid i pintures murals de Tomàs Bergadà.

## Història

Joan Tarrats (Reus 1856 - 1908) va ser un industrial propietari, junt amb el seu germà Josep Maria, de la important fàbrica tèxtil reusenca "La Fabril Algodonera", coneguda popularment com el Vapor Nou, fundada el 1846 per Macià Vila. Va fer construir aquesta casa com a habitatge per la seva família.

## Referències

* 1 2 March Barberà, Jordi. "Catàleg de l'arquitectura modernista de Reus". A: Arquitectura modernista a Reus. Reus: Pragma, 2003. Pàg. 48. ISBN 8493315125
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 639.
# El Foqra

El Foqra (àrab شڭران) és una comuna rural de la província de Khouribga de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 3.154 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Hyde Park Corner

Hyde Park Corner és una plaça important de Londres. Està situada a la Ciutat de Westminster. La plaça es troba al sud-est de Hyde Park, del que en treu el seu nom. És una important cruïlla de carretera, on convergeixen els carrers de Park Lane, Knightsbridge, Piccadilly, Grosvenor Place i Constitution Hill.
Al centre de la cruïlla s'hi troba un gran espai verd, enmig del qual hi ha el Wellington Arch.
# Rick Perry

James Richard Perry conegut com a Rick Perry, (4 de març de 1950 en Paint Creek, Texas) és un polític republicà estatunidenc, actual Secretari del Departament d'Energia dels Estats Units. Va ser el 47º Governador de Texas. Va assumir com a Governador de Texas el desembre de 2000, succeint en el càrrec a George Walker Bush quan aquest va assumir com a President dels Estats Units. També va ser el 44è Tinent Governador de Texas l'any 1999.

## Eleccions presidencials

El 13 d'agost de 2011, Perry va anunciar oficialment que seria candidat a la presidència per las eleccions presidencials de 2012. No obstant això, Perry va suspendre la seva campanya el 19 gener 2012 a causa dels resultats dels "caucus" republicans de dates anteriors.
El 4 de juny de 2015, Perry va anunciar oficialment de nou que seria candidat per las eleccions presidencials de 2016 però de nou va suspendre la seva campanya.

## Referències

* ↑ / James Richard Perry - Texas: un governador, 200 execucions. Consultat 11 febrer 2010.
* ↑ Prometent una millor direcció, Perry entra en la carrera
* ↑ Katz, Celeste. «Former Texas Gov. Rick Perry announces 2016 presidential bid». New York Daily News. [Consulta: 25 abril 2017].
# Esquisandràcies

Schisandraceae és una família de plantes amb flors. Antigament aquesta família estava inclosa dins la família Magnoliaceae.
El sistema de classificació APG II system, de 2003, la posa dins l'ordre Austrobaileyales.

## Enllaços externs

* Schisandraceae Arxivat 2006-04-04 a Wayback Machine. [sensu stricto] in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards) The families of flowering plants: Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine. descriptions, illustrations, identification, information retrieval. Version: 3 May 2006. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine..
* Schisandraceae [sensu stricto] in the Flora of North America
* Nianhe Xia, Yuhu Liu, and Richard M. K. Saunders. «Schisandraceae». A: Wu Zhengyi (吴征镒), Peter H. Raven, and Hong Deyuan (洪德元). Flora of China. 7, 2008, p. 39–39.
# Tecuamburro

Tecuambarro és un estratovolcà que es troba al sud de Guatemala, uns 50 quilòmetres al sud-est de la ciutat de Guatemala. S'eleva fins al 1.845 msnm. El Tecuamburro és un estratovolcà d'andesita que es va formar fa uns 38.000 anys dins d'una caldera en forma de ferradura formada en un segon estratovolcà de 100.000 anys d'antiguitat, conegut com a Miraflores. Al nord del volcà hi ha un llac de cràter àcid, al voltant del qual es troben moltes aigües termals, fumaroles i basses de fang. La darrera erupció va tenir lloc vers el 960 aC.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Tecuamburro» (en anglès). [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ Los Focos Eruptivos Cuaternarios de Guatemala, Otto H. Bohnenberger, Instituto Centroamericano de Investigación y Tecnología Industrial, Guatemala
# Piferrer

Piferrer és el nom dels següents personatges:
* Joan Francesc Piferrer i Massià (1771-1848) editor i impressor barceloní
* Francesc Piferrer Montells (Lloret de Mar, 1813 – ?), escriptor, heraldista, professor i editor lloretenc
* Montserrat Pau i Piferrer, promotora cultural catalana
* Pau Piferrer i Fàbregas (Barcelona 1818 - 1848), escriptor i periodista català
# El Foquers

El Foquers és una masia de Tavèrnoles (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil d'utilització agrícola. Masia de planta rectangular, coberta a dues vessants a la part nord i amb el carener paral·lel a la façana, situada a llevant. A la part sud es forma un altre cos, que ubica els porxos i és cobert a una sola vessant que envia les aigües cap al sud. L'edifici consta de planta baixa i primer pis. La façana presenta un portal rectangular datat (1783) i tres portes més, totes amb marc de pedra excepte una, que el té de maó. Al primer pis s'obren tres finestres amb els ampits motllurats i lloses per a torratxes. Aquesta part és arrebossada i hi ha un esgrafiat (1784). A migdia hi ha un clos tancat a la planta, pilars quadrangulars als porxos i un rellotge de sol al primer pis. A ponent el mur és de tàpia arrebossada i amb petites obertures de pedra. La part de ponent és gairebé cega.

## Història

Antic mas Foquers, convertit segons la pronúncia local en Foqués.
Avui convertit en masoveria, forma part de la propietat del Banús, que està formada per 130 quarteres de bosc i 85 de conreu. Fins a finals de segle la propietat era molt més gran, però coincidint amb un moment de crisi al mas, es van desprendre del mas Bonarigues i de Can Malgoig.
No es pot precisar, almenys amb la documentació que hi ha, el moment en què el mas Foquers passà a formar part del patrimoni dels Banús, però possiblement formava part de l'àmplia partida de terra anomenada Guardiola, que pertanyia a la família Angulo. El que sí es pot observar a través de les dades constructives és que el mas fou reformat o ampliat al segle xviii.
Anys enrere els habitants del mas s'havien especialitzat en el cultiu de les pomes i s'està intentant tornar a l'explotació del pomer.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Fuquès». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Hiram II

Hiram II (Hi-ru-mu) va ser un rei fenici de Tir de l'any 737 aC al 729 aC aproximadament.
El seu nom apareix en una llista de reis tributaris del rei d'Assíria Teglatfalassar III l'any 738 aC, però això podria ser un error de les llistes assíries, ja que en aquell any, el seu predecessor, Etbaal II, també consta com a rei tributari, i en realitat el tribut l'hagués pagat el 737 aC. Aquest rei no s'ha de confondre amb Hiram I "rei dels sidonis", com l'anomena la Bíblia, i que també havia pagat tribut a Assíria en una època anterior, encara que alguns estudiosos pensen que les relacions entre Hiram I i el rei Salomó s'haurien de situar en unes dates més tardanes, i que en realitat s'haurien donat entre Hiram II i el rei d'Israel Acaz.
L'any 733 aC o 732 aC, Hiram II es va aliar amb el rei Rezin de Damasc, però els dos reis van ser derrotats per Teglatfalassar III. El rei assiri va privar a Hiram del seu domini sobre Sidó, que va entregar a Elulaios. Hiram II tenia agents comercials a Xipre, d'on rebia el mineral de coure extret de les mines d'Amathus i Limassol.
L'any 729 aC Mattan II va deposar Hiram i es va proclamar rei de Tir. L'any següent, el 728 aC, va dipositar un gran tribut davant del rei d'Assíria perquè li reconegués la usurpació.

## Referències

* 1 2 3 Lipiński, Edward «On the Skirts of Canaan in the Iron Age: Historical and Topographical Researches». Bulletin of the American Schools of Oriental Research, 87, 349, 2008, pàg. 185-188.
* ↑ Primer llibre dels Reis. 5:15
* ↑ Lipiński, Edward. Itineraria Phoenicia. Leuven: Uitgeverij Peeters en Departement Oosterse Studies, 2004, p. 47. ISBN 9789042913448.
# Rick Rossovich

Rick Rossovich (Palo Alto, Califòrnia, 28 d'agost de 1957) és un actor estatunidenc que ha aparegut en més de trenta pel·lícules (com Terminator, Top Gun, Losin' It…) i en algunes sèries de televisió (com Pacific Blue).

## Biografia

Provinent d'una família d'origen italo-serbi, Rossovich ha aparegut a més de trenta pel·lícules en la seva carrera destacant Carrers de foc, Terminator, Top Gun, Roxanne i Navy Seals, comandament especial.
La seva carrera té moltíssimes participacions televisives: entre les més destacades la interpretació del Dr. John "Tag" Taglieri en E.R. el 1994 i el Tinent Anthony Palermo en el telefilm Pacific Blue del 1995 al 1998. El 1996 apareix en el vídeo musical de la cantant country Lorrie Morgan Watch Me en el paper del seu marit.
Està casat des del 1985 amb Eva, de nacionalitat sueca, amb qui ha tingut dos fills: Roy (1986) i Isabel (1991). El seu germà Tim Rossovich ha sigut jugador professional de football americà els anys 1980 (sobretot als Philadelphia Eagles).

## Filmografia

Actor :
| Any | Pel·lícula | Paper | Notes |
| 1983 | The Lords of Discipline | | |
| 1983 | Losin' It | | |
| 1984 | The Terminator | Matt Buchanan | |
| 1984 | Streets of Fire | Oficial Cooley | |
| 1985 | Alerta: Virus mortal (Warning Sign) | Вов | |
| 1986 | Let's Get Harry | | |
| 1986 | The Morning After | | |
| 1986 | Top Gun | Slider | |
| 1987 | Roxanne | Chris McConnell | |
| 1988 | Secret Ingredient | Nikamia/Bogoljub | |
| 1988 | Spellbinder | | |
| 1989 | Paint It Black | | |
| 1990 | Navy Seals, comandament especial (Navy Seal) | Leary | |
| 1993 | Future Shock | | |
| 1993 | Tropical Heat | | |
| 1994 | New Crime City | | |
| 1995 | Cover Me | | |
| 1996 | Black Scorpion II: Aftershock | | |
| 1997 | Truth or Consequences, N.M. | | |
| 1998 | Telling You | | |
| 2003 | Artworks | | |
| Telefilm ||||
| Any | Títol | Paper | Notes |
| 1983 | Deadly Lessons | | |
| 1984 | Single Bars, Single Women | | |
| 1985 | MacGruder and Loud | | |
| 1988 | 14 Going on 30 | | |
| 1991 | The Gambler Returns: The Luck of the Draw | | |
| 1991 | Sons and Daughters | | |
| 1995 | Black Scorpion | | |
| 1996 | Pacific Blue | | |
| 1997 | Legend of the Lost Tomb | | |
| 1999 | Killer Deal | | |
| 2000 | Miracle in Lane 2 | | |

## Referències

* ↑ TV.com. «Rick Rossovich». Arxivat de l'original el 2018-07-11. [Consulta: 11 juliol 2018].
* ↑ «Rick Rossovich». [Consulta: 11 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Web de Rick Rossovich Arxivat 2010-02-20 a Wayback Machine.
* La seva fitxa a IMDb (anglès)
# Esquist

Els esquists són roques metamòrfiques en què els constituents originals foren argiles o fangs. Es caracteritza per estructurar-se en fines làmines que es trenquen de manera irregular i en paral·lel (exfoliació). Un esquist (del grec σχιστός, escindit) és una roca cristal·lina metamòrfica d'estructura fullada i que pot dividir-se al llarg de plans aproximadament paral·lels. En l'esquist els grans minerals poden veure's a ull nu. La característica textura esquamosa de l'esquist ha donat lloc a l'adjectiu esquistós. Dins l'esquist hi predominen minerals com la mica, la clorita, el talc, l'hornblenda, grafit i altres. El quars es troba sovint en grans estirats cap a l'extrem. Per definició, l'esquist conté més d'un 50% de minerals plans i allargats, sovint finament intercalat amb quars i feldespat. Presenta laminació ondulada, i els cristalls, a diferència dels de la pissarra, són perceptibles a ull nu. Molts d'aquests minerals són de mica, cosa que proporciona a l'esquist una brillantor intensa.

## Formació

El procés del cicle rocós que forma els esquistos és el metamorfisme regional. Les partícules fines que componen els esquistos poden romandre suspeses en l'aigua durant molt de temps després que les partícules grans i denses de la sorra hagin desaparegut. Els materials que formaran els esquistos estan dipositats normalment en aigües de moviment molt lent i se'ls sol trobar en dipòsits de llacs o llacunes, en deltes fluvials, planes inundables i en sorres de platja. També es poden trobar a la plataforma continental, en aigües relativament profundes i calmades.
Els esquistos negres són foscos, essent especialment rics en carboni no oxidat. Els esquits negres, comuns en estrats paleozoics i mesozoics, foren dipositats en ambients anòxics.
Els fòssils, les petges i caus d'animals, i fins i tot marques de caiguda de la pluja es poden preservar en els esquistos, a diferència del que passa amb un grau de metamorfisme més alt. A vegades també contenen concrecions.
Els esquistos tenen un grau de metamorfisme mitjà. Si són exposats temperatures i pressions superiors es converteixen en un material metamòrfic més dur conegut com a llicorella o pissarra, que se sol usar en la construcció.
La majoria de l'esquist procedeix de l'argila i llots que han sofert metamorfisme, incloent la producció de pissarres i filites com a passos intermedis. Certs esquistos procedeixen de roques ígnies de gra fi com el basalts i toves. La majoria dels esquistos són de mica, però també són freqüents els de grafit i clorita.

## Aplicacions

Com que són forts i duradors es fan servir en la construcció, però de vegades produeixen ensorraments. A Nova York s'havien fet servir molt en les dècades de 1920 i 1930.

### Oli d'esquist

L'oli d'esquist pot substituir en gran part el petroli. Per a produir-lo es fa servir el procés Petrosix, té menys sofre que el petroli.

## Referències

* ↑ http://www.termcat.cat/scripts/rwisapi.dll/@Termcat_dev.env Arxivat 2010-09-18 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Llista de roques metamòrfiques
Viccionari
# The Balloonatic

The Balloonatic és un curtmetratge de comèdia estatunidenc del 1923 codirigit i protagonitzat per Buster Keaton. Va ser un dels últims curtmetratges de Keaton.

## Trama

Un jove anomenat Keaton té una sèrie de trobades en una àrea d'oci, com Coney Island. Mentre explora la zona, troba un home que intenta organitzar un viatge en globus aerostàtic. Es dirigeix cap a l'home, que li pregunta si pot ajudar a muntar el globus aerostàtic. Un cop fets, l'home amablement premia a Keaton amb un petit tros de caramel. Keaton es menja immediatament el toffee i comença a inflar-se. El seu cos es converteix en la part del globus aerostàtic i es manté així.

## Reparatiment

* Buster Keaton com a El jove
* Phyllis Haver com a La jove
* Babe London com Noia grossa a La casa dels problemes (sense acreditar)

## Referències

* ↑ «Progressive Silent Film List: The Balloonatic». Silent Era. [Consulta: February 26, 2008].
* ↑ Janiss Garza. «NY Times: The Balloonatic». The New York Times, 2012. Arxivat de l'original el November 2, 2012. [Consulta: April 30, 2010].

## Enllaços externs

* El curtmetratge The Balloonatic es pot trobar en descàrrega lliure a Internet Archive.
* The Balloonatic Arxivat 2020-03-27 a Wayback Machine. a l'International Buster Keaton Society
# Pic del Miracle

El Pic, o Puig del Miracle és una muntanya de 1.274,7 metres del terme comunal de Prats de Molló i la Presta, de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord. Es troba a la zona sud-orccidental del centre del terme de Prats de Molló i la Presta, al nord-est dels Hostalets, o Sant Salvador, i al nord-oest de Prats de Molló. El Coll del Miracle és en el seu vessant meridional.
Diverses rutes de senderisme del massís del Canigó passen pel Puig del Miracle, entre elles, el Camí del Nord, de Mataró a Prada de Conflent.

## Referències

* ↑ El Pic del Miracle en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Camí del Nord, de Mataró a Prada de Conflent