OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Karakol

«Karakol, Karàkol, Kara Kol, Karakul, Karaköl, Kara-Kol, Kara Köl o Kara-Köl» té aquests significats:

## Geografia
### Humana

* Karàkol (Kirguizstan) (antiga Prjevalsk), ciutat del Kirguizstan, capital de la província d'Issik Kel (Karakol)
* Karàkol (Altai), localitat de la república de l'Altai, a Rússia
* Karakol (Altai), localitat de la república de l'Altai, a Rússia
* Karaköl (Jalal-Abad), ciutat de la província de Jalal-Abad al Kirguizstan
* Karakol, nom antic de la regió de l'Ili habitada pels karluks

### Física

* Kara Kol, llac de la part oriental del Kirguizstan
* Kara-Köl llac a la part occidental del riu Zarafshan a l'Uzbekistan entre Bukharà i Charjuy, a la conca anomenada Samdjan.
* Karakol, riu del Kirguizstan, unit a l'Uchkosha forma el riu Talas; alimenta l'Issik Kul
* Karakul és un llac del Tadjikistan.

## Altres

* Karakul, una raça d'ovelles de l'Àsia central.

## Vegeu també

* Caracol Televisión
# Sopar

El sopar és tradicionalment l'àpat que es pren al vespre.
A Catalunya i a Espanya se serveix entre les 7 del vespre i les 10 de la nit. Com més tard se sopa, més lleuger tendeix a ser l'àpat, per evitar indigestió en anar a dormir. Així algú que ha fet un dinar lleuger, soparà aviat i en farà el seu àpat principal del dia, mentre que algú que ha dinat tard i copiosament, tendirà a sopar també tard però amb un àpat més lleuger.
Sol consistir en una amanida o entrant seguit d'un plat principal com carn o peix. Se sol acabar amb fruita o unes postres dolces. A Mallorca, l'entrant tradicional solien ser les sopes mallorquines, plat fet amb verdures i sopes: llesques molt fines de pa.
Viccionari
# Passeig del Parc

El Passeig del Parc és un carrer de la ciutat de la Seu d'Urgell, que té inici a l'entrada de la ciutat, rotonda de la N-260 (Benzinera Repsol) i acaba al carrer de la Canal Baridana a la vora de l'Institut Joan Brudieu. Aquest carrer travessa a l'oest (davant l'Horta del Valira) de nord a sud la ciutat.
En aquest carrer és troben les seus de RàdioSeu i de Ràdio Principat.
L'any 2006 l'Ajuntament de la Seu d'Urgell aprovà la urbanització del contorn de la ciutat. Aquest urbanització va ésser dissenyada per fer una anella al límit de la ciutat; en forma de passeig ampli i segur. Aquesta uneix els parcs Olímpic del Segre, obert el 1992, el del Valira i el del Mesclant de les Aigües, on s'uneixen els rius Valira i Segre. El primer tram, uneix el Parc Olímpic del Segre amb el Camí Ral de la Cerdanya amb un quilòmetre de longitud.
La construcció d'aquesta avinguda va definir la ciutat actual, ja que arran d'aquesta es va fer l'Horta del Valira. Aquest primer tram va suposar el principi d'un cinturó de set quilòmetres, que separa l'àrea central de la ciutat i la uneix a través d'un sistema de parcs fluvials interconnectats, com són el parc del Segre, el parc del Valira i el parc del Mesclant de les Aigües amb els nuclis que estan situats per sobre de la carretera (N-260) cap a la Cerdanya, Puigcerdà i amb Castellciutat i Lleida.
El cost de la construcció va ésser de 573.568 euros finançat pel pla d'obres i serveis (250.000 euros), els fons Feder (161.000), i la resta (162.000) es va finançar mitjançant fons municipals.
A més a més el projecte també va suposar l'ampliació de les voreres del marge del riu Segre; unint el parc del Segre i el Camí Ral de Cerdanya a prop del parc de bombers (Circumval·lació).

## Plaça del Mossèn Pere Pujol

A la cruïlla entre aquest carrer i el carrer de Sant Ermengol es troba la plaça del Mossèn Pere Pujol en forma de rotonda. Es va conformar com a rotonda de vianants, és a dir, al centre hi ha una petita illa amb bancs.
Cal destacar-ne les obres de pavimentació i condicionament que l'any 2017 va fer l'Ajuntament de la vida en aquest punt.

## Referències

* ↑ «Fets al passeig del Parc». [Consulta: 24 novembre 2018].
* ↑ «RàdioSeu, la ràdio de confiança de la ciutat».
* ↑ «Nous estudis de RàdioSeu al Passeig del Parc». [Consulta: 24 novembre 2018].
* ↑ «RàdioSeu, ràdio certificada i reconeguda a arreu». [Consulta: 24 novembre 2018].
* ↑ «La Seu trasllada l'emissora de ràdio municipal a uns locals més cèntrics». [Consulta: 24 novembre 2018].
* 1 2 3 4 «Construcció del Passeig del Parc i contorn de la ciutat d'Urgell amb les circumval·lacions». El Periodico. [Consulta: 11 novembre 2018].
* 1 2 «Arranjament de la plaça». [Consulta: 11 novembre 2018].
* ↑ «L'evolució de la plaça i diversos incidents». [Consulta: 24 novembre 2018].
# Museu Arqueològic d'Istanbul

El Museu Arqueològic d'Istanbul (en turc: İstanbul Arkeoloji Müzesi, oficialment Müzeleri, 'Museus') és un museu arqueològic situat al districte de Fatih de la ciutat d'Istanbul (Turquia).

## Història

Situat als jardins externs del palau de Topkapı, el museu va ser fundat com a museu imperial (İmparatorluk Müzesi). Es va inaugurar l'any 1891 a l'edifici principal sota la direcció del pintor i arqueòleg Osman Hamdi Bey. El museu aviat va incrementar les seves col·leccions amb fons provinents de tot l'Imperi Otomà.
La construcció de l'edifici principal es va iniciar el 1881, sota la direcció de l'arquitecte Alexandre Vallaury. El 1991 se'n va ampliar el recinte amb un nou edifici de quatre plantes. El pòrtic de l'entrada es va inspirar en el sarcòfag de les Ploraneres.

## Col·lecció

La col·lecció del museu es presenta en una vintena de sales distribuïdes al llarg de l'edifici antic i les quatre plantes construïdes durant la dècada de 1990. Aquestes sales estan dividides en les galeries següents:
* Arqueologia clàssica: situada a l'edifici principal del complex, hi destaquen les obres següents: l'estàtua de Màrsies, l'estàtua i bust d'Alexandre el Gran, el sarcòfag de les Ploraneres i el sarcòfag d'Alexandre, una de les peces més importants del museu. Aquest grup de sarcòfags es van trobar a Sidó (a l'actual Líban).
* Col·leccions tràcies, bitínies i romanes d'Orient: situades a la planta baixa de l'edifici construït el 1991.
* «Istanbul al llarg del temps»: situada al primer pis del nou edifici, hi destaca el mosaic de la icona de la Presentació, del segle VI-VII.
* Troia: al segon pis de l'edifici nou, conté obres d'aquesta zona de Turquia. S'hi exposen algunes de les peces del Tresor Schliemann.
* Cultures adjacents a Anatòlia: s'hi mostren diferents objectes de les zones properes al sud de Turquia, com per exemple Xipre, Síria o Palestina. S'hi poden veure uns relleus funeraris sirians, el calendari de Gezer i la reconstrucció d'un mausoleu descobert a Palmira.
* Museu de l'Antic Orient: hi destaca la taula del Tractat de Cadeix.
* Rajoles i ceràmiques turques: instal·lada al pavelló Çinilli, hi destaca el Mihrab Karaman, un mihrab blau recobert amb rajoles.
* Al pati exterior es poden contemplar els sarcòfags de pòrfir (segles IV-V) on van ser enterrats els primers emperadors romans d'Orient.

## Galeria d'imatges

* Sarcòfag d'Alexandre
* Tractat de Cadeix
* Sarcòfag lici de marbre de Paros trobat a Sidó
* Frontó d'un temple
* Icona d'un relleu de la Mare de Déu
* Estàtua de l'emperador romà Valentinià II
* Estàtua d'Alexandre el Gran
* Relleu de la Porta d'Ixtar
* Puzur Ixtar, governador de Mari
* Sarcòfags de pòrfir dels emperadors romans d'Orient
* Sarcòfag de Tabnit, de diorita, procedent de la necròpoli de Sidó

## Referències

* 1 2 3 «Eser zengini-ilgi fakiri müzeler». Milliyet Newspaper Online. [Consulta: 4 març 2017].
# Musée de l'Hôtel-Dieu

L'Hôtel-Dieu de Beaune, també conegut com a Hospices de Beaune ("hospital de Déu" o "hospicis de Beaune") fou una institució de caritativa de l'antic ducat de Borgonya fundada el 1443 per Nicolau Rolin (canceller del duc Felip "el Bo"), convertida actualment en un museu que rep més de 400.000 visites anuals (els serveis hospitalaris s'han traslladat a instal·lacions modernes).
L'edifici és un dels millors exemples d'arquitectura del gòtic tardà francès. El pati central, de forma rectangular, ofereix una espectacular visió de les teulades policromes amb dissenys geomètrics (reconstruïts entre 1902 i 1907 per Louis Sauvageot amb un nou disseny, ja que l'original s'havia destruït). La «Sala de los Pobres», de 50 metres de llargada, 14 d'ample i 16 d'alçària, és una de les parts més destacades del seu interior. Entre altres obres d'art, es conserva un important retaule de Rogier van der Weyden, El Judici Final (1446-1452).
Per al seu manteniment econòmic, compta des del segle xv amb unes 60 hectàrees de vinya d'alta qualitat situades a les zones anomenades côtes de Beaune i côtes de Nuits. Des de 1851 cada mes de novembre se celebra una famosa subhasta de vi de Beaune (una de les denominacions de la vinya de Borgonya), que antigament tenia lloc a la gran sala i que en l'actualitat se segueix aplicant amb finalitats caritatives, dirigida per Christie's.

## Referències

* Gotti, Laurent. Hospices de Beaune: La saga d'un hôpital-vigneron (en francès). Editions Féret, 2009. ISBN 978-2-35156-048-8.
# Moskenesøya

Moskenesøya (en noruec significa «illa de Moskenes») és una illa de l'arxipèlag de les Illes Lofoten, a Noruega.

## Geografia

Moskenesøya és una de les principals illes de l'arxipèlag de les Lofoten i és la més allunyada del continent (els arxipèlags de Vær i Røst són encara més lluny, però aquestes illes són bastants més petites). Està situada al sud-oest de Flakstadøya.
Amb una superfície de 186 km², Moskenesøya és la tercera major illa de les Lofoten, darrere Austvåg i Vestvåg. Culmina al mont Hermannsdalstind amb 1029 metres d'altitud.
Administrativament, Moskenesøya està dividida entre les comunes de Moskenes i Flakstad. Un dels pobles es diu Å.

## Transports

El pont Kåkern connecta Moskenesøya a la veïna illa de Flakstadøya, al nord-est.

## Galeria d'imatges

* Reine.
* Reine.
* Hamnøy.
* Museu Noruec de Telecomunicacions a Sørvågen.
* Poble d'Å.

## Referències

* ↑ «Moskenesøya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Hermannsdalstinden | Mountain Hiking and Camping Guide | Lofoten Islands Norway | 68 North» (en anglès americà). [Consulta: 3 desembre 2020].
* ↑ «tele-museet» (en noruec). [Consulta: 19 juny 2017].
# Museu Molins de la Vila

El Museu Molins de la Vila és un museu de Montblanc integrat dins del compendi del Museu Comarcal de la Conca de Barberà (MCCB), obert al públic des de 1994.
Es tracta d'un conjunt arquitectònic conegut com els Molins de la Vila, antics molins fariners a la banda de llevant de Montblanc, prop de la confluència dels rius Francolí i Anguera. Se'n conserven dos: el molí Gran o molí de la Volta i el molí Xiquet.

## Molins

El molí Gran o molí de la Volta consta d'una planta rectangular de 89 m² i està format per quatre molins de sistema hidràulic, amb un arc adovellat de mig punt i uns grossos murs. Tots els paraments i la coberta amb estructura de volta, així com la base superior, són construïts amb carreus de pedra picada. Al mur est hi ha quatre obertures en forma d'espitllera. La bassa, és de maçoneria per una banda i per l'altra està excavada en un terreny argilós, està en un nivell superior i pren aigua del riu Francolí i desguassa al riu Anguera. Té quatre cacaus amb els respectius cups o pous de pressió, on hi ha l'aigua que cau sobre els rodets o turbines que hi ha en aquests cacaus. En aquest nivell inferior hi ha els desguassos de volta plana i arcs apuntats a la sortida.
El molí Xic està a la vora del riu Anguera i ha estat destruït per nombroses riades. Conserva la planta de 61 m² amb els arrencaments de dos arcs de diafragma que sostenien la coberta o un pis superior. Actualment, el conjunt s'ha incorporat al Museu Comarcal com una secció monogràfica.

## Història

El lloc que ocupen els molins de la vila de Montblanc, entre els rius Francolí i Anguera, també és conegut com a Vila-salva. L'indret està documentat el 1155 quan el comte de Barcelona Ramon Berenguer IV concedeix una carta de població a Pere Berenguer de Vilafranca. El rei Alfons I, amb una nova carta de població, estableix que la vila es traslladi a l'altra banda del riu Francolí i que s'anomeni Montblanc. Els molins foren propietat del comú des del XIII fins a la Guerra dels Segadors. El municipi es vengué a la Comunitat de Preveres. L'any 1846 la Comunitat de Preveres arrendà els molins a Baltasar Pedrol i Anton Casanovas, en el contracte s'esmenta que només en funcionen dos dels quatre. A finals del segle xviii els molins estaven derruïts, i funcionaven parcialment fins a mitjan segle xix (1848) quan un aiguat els enrunà definitivament.

## Referències

* 1 2 Porta Balanyà, Josep M. Montblanc. Cossetània.
* 1 2 3 «Museu Molins de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juny 2012].

## Enllaços externs

* «Museu Molins de la Vila». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# NGC 7318

NGC 7318 (conegudes també com a UGC 12099/UGC 12100 o HCG 92d/b) són dues galàxies NGC 7318B i NGC 7318A, col·lisionants a uns 300 milions anys llum a la Constel·lació del Pegàs. Són membres dels famós Quintet d'Stephan.
El Spitzer Space Telescope va revelar la presència d'una enorme ona intergalàctica, mostrada pel seu gran arc verd (a la imatge a la dreta) produït per una galàxia que va caure a milions de quilòmetres per hora i va xocar contra una altra. Quan NGC 7318B va col·lidir contra NGC 7318A, es van desprendre gas i àtoms d'hidrogen van ser escalfats produint la lluentor verda. L'estructura molecular de l'hidrogen vist allà és una de les més turbulents mai vistes. Aquest fenomen va ser descobert per un equip internacional de científics de l' Institut Max Planck per la física nuclear (MPIK) a Heidelberg. Un fet notable és que aquesta col·lisió pot ajudar a tenir una visió de què va passar a l'univers 10 bilions d'anys enrere quan va ser format.

## Enllaços externs

* Hickson 92 a Pegasus
* SIMBAD: VV 288 -- Galàxies Interactives
* SIMBAD: UGC 12100 -- Galàxies Interactives

## Referències

* 1 2 Karen Masters «Groups of Galaxies in the Two Micron All Sky Redshift Survey» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 01-02-2007, pàg. 790–813. DOI: 10.1086/510201.
* 1 2 3 4 5 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.
# Mil

* Per a altres significats, vegeu «Mil (desambiguació)».
El nombre mil s'escriu 1000 en el sistema de numeració àrab i M en el romà. El quantitatiu corresponent és el miler (Un miler de ...). El divisor és una mil·lèsima part.
En el sistema binari és 1111101000, en l'octal és 1750 i en l'hexadecimal és 3E8. La seva factorització en nombres primers és 2³ × 5³. Els prefixos que el designen són kilo- o quilo- (al SI) xilia- i mil-.
Ocurrències del nombre mil:
* Designa l'any 1000 o el 1000 aC
* El mil serveix com a unitat de temps, el mil·lenni. Ha estat associat a profecies apocalíptiques de la fi del món.
* A l'occident les xifres s'agrupen en tresets (grups de tres) per llegir-les (separades a vegades per punts o comes) indicant milers, mentre que a les cultures orientals agrupen les xifres en quartets.
* És la base per a les estadístiques en ciències socials quan no es parla de percentatges
# Mil (desambiguació)

«Mil o MIL» té aquests significats:
* mil o mill, moneda fraccionària i unitat de compte (1/1.000).
* MIL, sigles amb què fou conegut el Moviment Ibèric d'Alliberament.
* Mil (helicòpter) (Миль), helicòpters russos
* Mil (poeta), poeta còmic de l'antiga Grècia.
* .mil, domini d'Internet per al Departament de Defensa dels Estats Units.
* MIL, codi ISO 4217 de la lira maltesa, moneda substituïda per l'euro.
* mil El nombre (1.000).
* 1000, any mil.
Viccionari
# Mercer Family Foundation

Mercer Family Foundation és una fundació privada dels estats units. El 2013 disposava de 37 milions de dòlars en actius. Està gestionada per Rebekah Mercer, filla del gestor de fons d'inversió conservador Robert Mercer.
Els interessos principals de la fundació són en els camps de política pública, educació superior i la ciència. La fundació ha finançar a diverses organitzacions i institucions, entre les quals s'inclouen la Heritage Foundation, Institut de Política de Illinois, el Heartland Institute, i SUNY Stony Brook. Mercer també finança la Home Depot Foundation, que té la missió de millorar "les cases i les vides dels veterans militars dels Estats Units, així com de les seves famílies."

## Referències

* ↑ Sellers, Frances «How a reclusive computer programmer became a GOP money powerhouse». Washington Post [New York], October 6, 2015 [Consulta: October 11, 2013].
* ↑ «The Man Who Out-Koched the Kochs». Bloomberg [New York], October 22, 2014 [Consulta: October 11, 2013].
* ↑ Johnson, Eliana «Meet Ted Cruz’s Billionaire Donors». National Review, April 8, 2015 [Consulta: 8 octubre 2015].
* ↑ Adeniji, Ade «Meet the New Best Friend of Conservative Policy Groups: Robert Mercer Arxivat 2015-12-22 a Wayback Machine.». Inside Philanthropy, April 14, 2015 [Consulta: 17 December 2015].
# Boques de dragó

Les boques de dragó (Parentucellia viscosa) és una espècie de planta amb flors del gènere Parentucellia dins la família de les orobancàcies (Orobanchaceae). És una planta nativa de l'oest d'Europa, l'Europa mediterrània, el nord d'Àfrica, Orient Pròxim i el Caucas.
Addicionalment pot rebre el nom de motxa borda.

## Descripció

És una planta hemiparàsita, herbàcia, anual, amb glàndules enganxoses, verd clar, recta, normalment no ramificada, de 10-50 cm d'alt, amb tija quadrangular. Fulles oposades, oblongues, de fins a 12 mm de llarg i 5 mm d'ample, més o menys afilades, profundament dentades sobretot les superiors. Les inflorescències terminals són laxes, en espigues, amb fulles. El calze fa de 10-16 mm de llarg, tubular, els 4 sèpals tan llargs com el tub. La corol·la és groga, rarament blanca, bilabiada i caduca. El tub de la corol·la fa fins a 25 mm de llarg i tancat. El llavi superior té forma de casc, l'inferior més llarg, trilobat. Té quatre estams, 2 més llargs i 2 més curts. L'ovari és súper. El fruit és una càpsula vellosa, amb prou feines d'1 cm de llarg. Les llavors són petites.

## Referències

* 1 2 «Parentucellia viscosa». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 6 maig 2024].
* ↑ «Parentucellia viscosa» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 6 maig 2024].
* ↑ Bayer, Ehrentraud; Buttler K.P., Finkenzeller X., Grau J.. Plantas del Mediterráneo. Barcelona:Blume, 1989. ISBN 84-7031-629-X.

## Enllaços externs

* http://ucjeps.berkeley.edu/cgi-bin/get_JM_treatment.pl?7177,7468,7470.
# Bloomsbury (Nova Jersey)

Bloomsbury és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2006 tenia 881 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bloomsbury tenia 886 habitants, 322 habitatges, i 252 famílies. La densitat de població era de 375,9 habitants/km².
Dels 322 habitatges en un 45,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,1% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 21,7% no eren unitats familiars. En el 15,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 38,4% entre 25 i 44, un 17,9% de 45 a 60 i un 10% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.375 dòlars i la renda mediana per família de 67.500 dòlars. Els homes tenien una renda mediana de 51.053 dòlars mentre que les dones 33.750 dòlars. La renda per capita de la població era de 26.392 dòlars. Aproximadament el 4,8% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per sota del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bloomsbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bloomsbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Monango

Monango és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2010 tenia 36 habitants, amb una densitat de població de 37,6 hab./km². Segons el cens del 2000 tenia catorze habitatges i set famílies.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Monango». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Fact Sheet- Monango». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
# Monanthochloë

Monanthochloe és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies. És originària d'Amèrica.
El nom del gènere deriva de les paraules gregues micos (individual), anthos (flor) i chloë (herba), referint-se a les flors unisexuals.

## Taxonomia

* Monanthochloe acerosa (Griseb.) Speg.
* Monanthochloe australis Speg.
* Monanthochloe littoralis Engelm.

## Referències

* 1 2 Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2007-11-18. [Consulta: 3 març 2010].

## Bibliografia

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 en endavant). Monanthochloë. A: GrassBase - The Online World Grass Flora.
# Monapo

Monapo és un municipi de Moçambic, situat a la província de Nampula. En 2007 comptava amb una població de 43.160 habitants. És la seu del districte de Monapo.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2007-12-19. [Consulta: 19 desembre 2007].
# Boïgues de Mitges

Boïgues de Mitges és una partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà. És en territori del poble d'Hortoneda.
Està situat a l'esquerra de la llau dels Pastors i a la dreta de la llau del Rebollar, al nord de Boscarró i a migdia del Planell de Motes.
Consta de 2,0333 hectàrees de conreus de secà, bosquina i zones improductives.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 2 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Boïgues

Boïgues és una masia situada al municipi de Santa Pau, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

Boïgues és el torrent principal de la regió de Les Agulles de Montserrat. Surt de la cresta somital, pasa pel bell mig de les agulles de la Miranda de les Boïgues (nº 30)i la Filigrana (nº 45) Recull aigües dels torrents de Canal Ampla, Coma Figuera, d'en Pasqual i dels Cirerers i baixa fins soto el Serrat de les Arnes, prop de la masia del Castell.