OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Balneari Lloveras

El Balneari Lloveras era una obra d'Arenys de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya i actualment enderrocada.

## Descripció

Es tractava d'un edifici al peu de la platja, de planta baixa amb serveis de banys a l'interior. Era una mostra de balneari artificial. Cal destacar la simetria del seu cos principal, i les dues torres aixecades al centre del conjunt. Donava accés a l'edifici una escalinata que tenia gairebé l'amplada de l'edifici, i desembocava en un porxo amb catorze pilars amb capitells poligonals, que carregava un fris sobre el qual descansava una terrassa amb balustrades.

## Història

El balneari fou construït el segle xix i enderrocat el 1978. Aquest establiment no tenia fonts; senzillament tractava les aigües per poder oferir els seus serveis d'hidroteràpia en un jardí contigu.

## Referències

* 1 2 «Balneari Lloveras». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 juliol 2015].
# Jaroslav Kulhavý

Jaroslav Kulhavý (Ústí nad Orlicí, regió de Pardubice, 8 de gener de 1985) és un ciclista de muntanya txec, especialitzat en el Camp a través.
Ha participat en quatre edicions dels Jocs Olímpics, aconseguint una medalla d'or i una de plata. També ha guanyat un Campionat del món de Camp a través i un Campionat del món de ciclisme de muntanya en marató.

## Palmarès

* 2003
** Campió del món júnior en Camp a través
** Campió d'Europa júnior en Camp a través
* 2007
** Campió de Txèquia en Camp a través
* 2008
** Campió de Txèquia en Camp a través
* 2010
** Campió d'Europa en Camp a través
** Campió de Txèquia en Camp a través
* 2011
** Campió del món en Camp a través
** 1r a la Copa del món en Camp a través
** Campió d'Europa en Camp a través
* 2012
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Londres en Camp a través
* 2014
** Campió del món en Marató
** Campió de Txèquia en Camp a través
* 2015
** Campió d'Europa en Marató
* 2016
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro en Camp a través
** Campió de Txèquia en Camp a través
* 2017
** Campió de Txèquia en Camp a través

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Sant Bonifaci

«Sant Bonifaci» té aquests significats:
* Toponímia:
** Ermita de Sant Bonifaci de Vinaixa santuari i antic caseriu a Vinaixa, Les Garrigues
** Santa Quitèria i Sant Bonifaci de Montfalcó, ermita al despoblat de Montfalcó, al municipi de Viacamp i Lliterà, a la
** Sant Bonifaci (Canadà), districte francòfon al Canadà
** Saint Boniface Down, turó de 241 m., el punt més alt de l'Illa de Wight
* Biografies:
** Sant Bonifaci de Fulda
** Sant Bonifaci o Papa Bonifaci I
** Sant Bonifaci II, Papa
** Sant Bonifaci IV, Papa
** Sant Bonifaci IV, Papa
** Sant Bonifaci màrtir
** Sant Bonifaci de Tars
** Sant Bonifaci d'Adrumetum
** Sant Bonifaci d'Escòcia
** Sant Bonifaci de Cartago
** Sant Bonifaci de Lausana
** Sant Bonifaci de Roma
# Gomphus

Gomphus és un gènere d'odonats anisòpters de la família Gomphidae amb tres espècies presents a Catalunya.

## Descripció

Les espècies d'aquest gènere són de talla mitjana, amb un cos groc a verdós marcat de negre.
Aquest gènere es distingeix d'altres gèneres de Gomphidae per la línia clara longitudinal marcant la part superior de l'abdomen que és més estreta que la llargada de l'abdomen.
També es caracteritza per la línia mitjana dorsal gairebé contínua que uneix els segments S1 a S7 o S10.
Els cercoides dels mascles són més aviat curts (gairebé tan llargs com el segment S10) i divergeixen considerablement.

## Llista de les espècies presents a Catalunya

* Rodadits esperonat (Gomphus graslinii)
* Rodadits groc (Gomphus simillimus)
* Rodadits de bassa (Gomphus pulchellus)

## Referències

* ↑ «Oxygastra, grup d'estudi dels odonats de Catalunya». Arxivat de l'original el 17 de gener 2016. [Consulta: 1r gener 2016].

## Enllaços externs

* Catalogue of Life: Gomphus (anglès)
# Vall de Travadell

La Vall de Travadell és una vall històrica i natural del Comtat, al País Valencià. Està formada pels municipis de Benimarfull, Benillup, i Millena. El seu nom es deu al castell de Travadell situat al terme de Millena.
# Troutville (Pennsilvània)

Troutville és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 224 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Troutville tenia 224 habitants, 82 habitatges, i 65 famílies. La densitat de població era de 110,9 habitants/km².
Dels 82 habitatges en un 39% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,2% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 20,7% no eren unitats familiars. En el 18,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.813$ i la renda mediana per família de 37.188$. Els homes tenien una renda mediana de 29.375$ mentre que les dones 20.000$. La renda per capita de la població era de 15.335$. Entorn del 3,3% de les famílies i el 7,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Troutville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Troutville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Diario RED

Diario Red és un diari electrònic espanyol d'ideologia política d'esquerres, fundat el 18 de setembre de 2023 per Canal RED. Igual que Canal RED, el nou diari també es finançaria per micromecenatge.

## Referències

* ↑ «Pablo Iglesias explica el lanzamiento de un nuevo periódico: Diario Red». [Consulta: 18 setembre 2023].
* ↑ «Nace Diario Red» (en castellà). Diario Red, 18-09-2023. [Consulta: 18 setembre 2023].
* ↑ «Pablo Iglesias lanza otro periódico en plena pugna con Díaz y promete 'lo que no verás en los medios'» (en castellà), 15-09-2023. [Consulta: 18 setembre 2023].
* ↑ Cabanillas, Ana. «Pablo Iglesias lanza su propia web en plena guerra con Yolanda Díaz por situar a Irene Montero de ministra en el Gobierno» (en castellà), 15-09-2023. [Consulta: 18 setembre 2023].
# Estadi Lujnikí

El Gran Arena d'Esports del Complex Olímpic «Lujnikí», rus: Больша́я спорти́вная аре́на олимпи́йского ко́мплекса «Лужники́», és un estadi multiús situat a la ciutat de Moscou, capital de Rússia, al barri de Lujnikí, a uns 10 km al sud-oest del Kremlin.
És la seu de dos clubs esportius de futbol de la lliga russa: l'Spartak de Moscou i el Torpedo Moscou. A més, també és la seu habitual de la selecció russa de futbol.

## Història

Va ser construït el 1956 en una zona desocupada a la vora del riu Moskvà i va ser inaugurat amb el nom "Estadi Central Lenin" (en rus, Центральный стадион имени В.И. Ленина, o Tsentralni stadion ímeni V.I. Lénina) el 31 de juliol de 1956, amb un partit de futbol, en el qual la selecció de la Unió Soviètica va vèncer a la xinesa per 1-0, davant de 102.000 espectadors. A aquest estadi es van celebrar les cerimònies d'obertura i de clausura, així com les competicions d'atletisme dels Jocs Olímpics de Moscou 1980. Entre 1995 i 1997 va ser renovat, i van canviar-li el nom per l'actual, es va millorar la qualitat de les graderies reduint el nombre de seients (a 84.745), es va instal·lar la gespa artificial i es va cobrir totalment. El 1999 va ser seu de la final de la Copa de la UEFA i el 2008, de la final de la Lliga de Campions. L'any 2013 fou l'estadi que acollí el Campionat del Món d'atletisme.

## Esdeveniments
### Partits de la Copa del Món de Futbol de 2018

Aquest estadi és una de les seus de la Copa del Món de Futbol de 2018.

#### Fase de grups

| Rússia | 5–0 | Aràbia Saudita |
| Gazinski 12' Txérixev 43', 90+1' Dziuba 71' Golovín 90+4' | Informe | |
| Alemanya | 0–1 | Mèxic |
| | Informe | Lozano 35' |
| Portugal | 1–0 | Marroc |
| Cristiano Ronaldo 4' | Informe | |
| Dinamarca | 0–0 | França |
| | Informe | |

#### Vuitens de final

| Espanya | 1–1 (pr.) | Rússia |
| Ignaxévitx 12' (p.p.) | Informe | Dziuba 41' (p.) |
| Tanda de penals |||
| Iniesta Piqué Koke Ramos Aspas | 3–4 | Smólov Ignaxévitx Golovín Txérixev |

#### Semifinals

| Croàcia | 2–1 (pr.) | Anglaterra |
| Perišić 68' Mandžukić 109' | Informe | Trippier 5' |

#### Final

| França | 4–2 | Croàcia |
| Mandžukić 18' (p.p.) Griezmann 38' (p.) Pogba 59' Mbappé 65' | Informe | Perišić 28' Mandžukić 69' |

## Referències

* ↑ «Match report – Group A – Russia-Saudi Arabia» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 14-06-2018.
* ↑ «Match report – Group B – Portugal v Morocco» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 20-06-2018.
* ↑ «Match report – Round of 16 – Spain v Russia» (PDF). Fédération Internationale de Football Association, 01-07-2018. [Consulta: 1r juliol 2018].

## Enllaços externs

* Estadi Lujnikí - Lloc web oficial
# Sant Briç de Tapis

Sant Briç de Tapis, antigament Sant Brici de Tàpies, és una església del municipi de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església de planta rectangular d'una sola nau té una coberta a dos vessants i aparell de pedra sense treballar a excepció de les cantonades. Un campanar de cadireta de dos arcs de mig punt s'alça damunt el mur de ponent. Per altra banda, l'única porta d'accés es troba en el mur de migdia, és amb llinda i l'element més remarcable el constitueix la ferramenta romànica que decora els batents de fusta.
Tot i que a l'exterior cap element palesa una separació entre la nau i el presbiteri, a l'interior un arc ultrapassat de dovelles estretes i llargues, sostingut per pilastres rectangulars, adossades. Un altre arc de ferradura, en funció d'arc toral, divideix la nau en dues crugies. La forma ultrapassada també fou emprada a la volta que cobreix l'edifici, tota ella coberta de calç igual que la resta de l'interior.

## Història

Un document de l'any 1362 esmenta la parròquia de Sancti Brici de Tapis. A finals del segle XIV figura també en els nomenclàtors de la diòcesi "Ecclesia parrochialis sancti Bricci" de Tapies, i a inicis del segle xv com a "Sancti Bricii de Tapiis". La seva dedicació a Sant Briç resulta indicativa del culte que sant Martí ja rebia durant l'època romànica. Convé tenir en compte que sant Briç fou el bisbe que succeí al sant cavaller francès en la seu de Tours. Les capelles laterals i la sagristia s'afegiren a la construcció entre els segles XVII-XVIII.

## Referències

* 1 2 3 Text importat de: «Església de Sant Briç de Tapis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 25 agost 2014] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
# Vermell d'Andrinòpol

El vermell d'Andrinòpol és un pigment vermell antic, també conegut com a vermell turc. Pren el seu nom de la ciutat d'Andrinòpol, actual Edirne, a Turquia.
És un pigment tòxic en procés d'eliminació, compost per cromat de plom i òxid de plom com el groc de crom taronjat, i que, com aquest, contenia eosina.
La seva recepta era un secret comercial que es va descobrir durant l'edat mitjana. Greixos rancis, oli, orina i excrements, sang animal: la fabricació era especialment repugnant. Aquesta color s'utilitzava principalment per a la tintura. A la fi del segle xviii, els tintorers alemanys i alsacians van aconseguir fabricar el tint vermell d'Andrinòpol i trobar un procés per al mordentatge dels teixits.
Al segle xix, Michel-Eugène Chevreul es va comprometre a identificar les colors entre si i en relació amb les línies de Fraunhofer. Va avaluar un vermell turc sobre cotó del tintor Steiner 2vermell10 to Aquesta qualificació és idèntica a la del nacrat de les fàbriques de Gobelins i Savonnerie.

## Referències

* ↑ Plus d'information sur cet industriel sur le site municipal de Ribeauvillé, «Ribeauvillé - L'industrie textile». ribeauville.fr. Arxivat de l'original el 2014-12-30. [Consulta: 1 décembre 2014]..
* ↑ Chevreul, Michel-Eugène «Moyen de nommer et de définir les couleurs». Mémoires de l'Académie des sciences de l'Institut de France, 33, 1861, pàg. 120.. Voir la note sur le calcul de la couleur dans Nacarat. La teinte effectivement présentée sur l'écran dépend de sa conformité aux primaires et au réglages sRGB.
* ↑ Chevreul 1861.

## Vegeu també

* Noms i adjectius de color
# Trouvelot (cràter)

* Aquest article tracta sobre un cràter lunar. Si cerqueu un cràter marcià, vegeu «Trouvelot (cràter marcià)».
Trouvelot és un cràter d'impacte de la Lluna localitzat al sud de la Mare Frigoris. És una formació en forma de bol amb una albedo més gran que el seu entorn.
* Localització de Trouvelot (fotografia de la missió LRO)
* Cràters satèl·lit
* Ubicació de Trouvelot sobre la Lluna
La vora és aproximadament circular, però una mica desigual. No s'ha erosionat significativament per impactes posteriors. El cràter es troba a menys de 10 km a sud de la vallis anomenada Vallis Alpes.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Trouvelot.
| Trouvelot | Coordenades | Diàmetre |
| G | 47° 30′ N, 0° 24′ E﻿ / ﻿47.5°N,0.4°E﻿ / 47.5; 0.4﻿ (Trouvelot G) | 5 km |
| H | 49° 48′ N, 4° 30′ E﻿ / ﻿49.8°N,4.5°E﻿ / 49.8; 4.5﻿ (Trouvelot H) | 5 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Diari personal

El diari personal o dietari és un tipus de text on l'autor escriu les seves experiències, somnis o comentaris sobre la realitat a partir d'entrades sota la data del dia. En un principi serveixen per portar un registre d'esdeveniments vitals i són per a ús privat, tot i que molts es publiquen, constituint un gènere de la literatura (concretament de l'autobiografia). Hi ha diaris de tota classe, temàtics, epistolars, com a esborranys de les memòries i els més moderns diaris a Internet, que han adoptat el format de blog.
Les entrades poden variar en periodicitat i poden estar dirigides a una segona persona en forma de carta (sigui la personificació del diari, un personatge inventat o algun referent real) o bé ser reflexions en primera persona.
Al llarg del segle xx ha esdevingut una de les tipologies textuals més practicades pels escriptors europeus, sobretot durant la Primera i Segona Guerra Mundial, ja que és un tipus d'escriptura fragmentada i discontínua, capaç de reflectir el món contemporani.
Alguns escrits literaris són diaris ficticis, ja que la forma permet l'expressió de sentiments i un punt de vista parcial (en teoria literària es parla de narrador intrahomodiegètic) que involucra el lector per la seva proximitat als fets. També augmenta la versemblança d'allò narrat.

## Enllaços externs

* Llicències Individuals per a Documents Personals (LIPADP)
# Oesling

Oesling o Ösling (en luxemburguès: Éislek) és una regió que abasta la part nord del Gran Ducat de Luxemburg i l'Eifelkreis Bitburg-Prüm, dins l'àrea de la gran Regió de les Ardenes, que també cobreix part de Bèlgica i França. Oesling cobreix el 32% del territori de Luxemburg, mentre que el 68% restant l'ocupa la regió de Gutland.
La regió es caracteritza per un ampli paisatge de pujols i grans boscos caducifolis. Gairebé tots els pujols més alts de Luxemburg es troben aquí, sent més abundant en el nord i en el nord-oest. Els pujols es tallen per les valls dels rius escènics com el Clerve i el Wiltz.
La regió està escassament poblada, amb poques grans ciutats; Clervaux, Vianden i Wiltz són les més grans a la part luxemburguesa, de les quals només Wiltz té una població de més de 4.816 habitants. En el seu lloc, la zona és coneguda per les seves nombroses aldees al costat de turons pintorescos, que es nodreixen de la temporada turística de visitants.
A les eleccions legislatives de 2004, el Partit Lliure de Luxemburg, un petit partit regionalista d'Ösling liderat per una celebritat de la zona com era Jean Ersfeld, es va presentar però no va treure representació. El partit tingué dificultats per mantenir l'organització després de les eleccions.

## Enllaços externs

* Kneiff/Burgplatz Arxivat 2015-01-26 a Wayback Machine. (alemany)
* Öslinger Landschaft und mehr Arxivat 2008-05-21 a Wayback Machine. (alemany)
* Ausflugsziele im Islek ohne Grenzen Arxivat 2018-06-23 a Wayback Machine. (alemany)
* Kunst, Kultur & Veranstaltungen im Dreiländereck Belgien - Deutschland - Luxemburg (alemany)
# Banc de Palafrugell

El Banc de Palafrugell va ser un banc de la vila de Palafrugell, actiu entre 1920 i 1929, impulsat per un seguit de prohoms locals arran de la bonança econòmica que havia arribat a la zona amb la indústria tapera (suro), entre els quals destaca Joan Miquel Avellí. Va arribar a tenir sucursals a Sant Feliu de Guíxols, Torroella de Montgrí i La Bisbal d'Empordà, tot i que no va aconseguir aguantar la crisi econòmica de 1929.

## Referències

* ↑ «Banc de Palafrugell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Parreño, David «L'empresari Joan Miquel, nou fill predilecte de Palafrugell». Diari Ara (Comarques Gironines).
* ↑ Castells, Narcís «canvistes i banquers». Quaderns del Diari de Girona.
# X-15 Flight 91

El X-15 Flight 91 va ser una missió de vol espacial tripulat americà en 1963, i el segon vol i final del programa per arribar al vol espacial suborbital, un vol per sobre dels 100 km en altitud, que va ser aconseguit prèviament durant el Flight 90 un mes abans. Va ser el vol més alt del programa X-15. Va ser el primer vol d'una nau espacial reutilitzada, ja que l'avió número tres va volar en l'anterior vol suborbital el 19 de juliol. Aquesta missió va ser pilotada per Joseph A. Walker el 22 d'agost de 1963, amb el llançament en aire gràcies a un Boeing B-52 Stratofortress modificat sobre el Smith Ranch Dry Lake, Nevada, Estats Units. Walker va pilotar el X-15 a una altitud de 107,96 km i va romandre en ingravidesa durant aproximadament cinc minuts. Aquesta altitud va ser la més alta en un vol tripulat per un avió espacial fins aleshores i va mantenir el rècord fins al vol de 1981 del Transbordador Espacial Columbia. Walker va aterrar el X-15 en 12 minuts després d'haver-se llançat, al Rogers Dry Lake, Edwards Airforce Base, a Califòrnia. Aquest va ser el vol final del X-15 per en Walker.

## Tripulació

El X-15 va ser pilotat per Joseph A. Walker en el seu segon vol.

## Paràmetres de la missió

* Massa: 15,195 kg alimentat; 6,577 kg cremat; 6,260 kg aterrat
* Altitud màxima: 107,96 km
* Abast: 543.4 km
* Temps d'ignició: 85,8 segons
* Mach: 5.58
* Vehicle de llançament: NB-52A Bomber #003

## Referències

* Goodwin, Robert. X-15: the NASA mission reports, incorporating files from the USAF. Burlington, Ontario: Apogee Books, 2000. ISBN 1-896522-65-3.
* Jenkins, Dennis R. . NASA, 2000. Document ID: 20000068530. «Hypersonics Before the Shuttle: A Concise History of the X-15 Research Airplane»
* Price, A. B.. . NASA, 1968. Document ID: 19680016245. «Thermal protection system X-15A-2 Design Report»
* Stillwell, W. H.. . NASA, 1965. Document ID: 19650010561. «X-15 research results with a selected bibliography»
* Watts, Joe D. . NASA, 1968. Document ID: 19920075739. «Flight experience with shock impingement and interference heating on the X-15-2 research airplane»
# Emeterio Arrese

Emeterio Arrese (Tolosa, Guipúscoa, 1869- 1954) va ser un poeta en èuscar. Estudià als Escolapis de Tolosa. Home d'idees esquerranes. Poeta líric, postromàntic. Va ser amic de Pedro María Otaño (1857-1910) un bertsolari molt conegut. La seva lírica és de gust popular. Passà molt de temps a l'estranger principalment a l'Havana i Saint Louis de Missouri. Es va dedicar també a difondre l'esport de la pilota basca. Es diu que va travessar l'Atlàntic 44 vegades.

## Obra

* Nere bidean (1913, E. López)
* Olerki Berrizte (1952, Itxaropena)
* Txindor (1928, Leizaola)
* Sentierak (1900), llibret de l'òpera d'Eduardo Mocoroa.

## Enllaços externs

* (basc) Emeterio Arrese literaturaren zubitegian
# Gaiter (possiólok)

* Per a altres significats, vegeu «Gaiter».
Gaiter (en rus: Гайтер) és un poble (un possiólok) del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia 32 habitants. Pertany al districte rural de Komsomolsk na Amure.

## Referències

* ↑ «Бельговское сельское поселение - Поселения - О районе - Официальный сайт администрации Комсомольского муниципального района». raion-kms.khabkrai.ru. Arxivat de l'original el 2019-03-22. [Consulta: 22 març 2019].
# Ussurka

Ussurka (en rus: Уссурка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2018 tenia 613 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края» Arxivat 2014-10-09 a Wayback Machine.
# Dies natalis

Dies natalis (llatí per dia de naixement) és una expressió de la litúrgia catòlica per a designar el dia de la mort d'un màrtir. L'església catòlica utilitza aquest terme per a expressar que un màrtir neix a la vida eterna el dia de la seva mort. És per això que els catòlics celebren sant Esteve, el primer màrtir de la història, l'endemà de nadal, segons la llegenda el dia de naixement de Jesús de Natzaret, però de fet una antiga festa solsticial, per a mostrar que tots els fidels poden renéixer sants.
El mot prové de la celebració romana del Dies natalis solis invicti (trad.: dia de naixement del sol invencible) per a celebrar el solstici d'hivern. Més tard, el mot també va utilitzar-se per a designar la data de creació d'una universitat o d'una organització estudiantil.

## Referències

* ↑ Web del Vaticà – Sant Esteve