OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mâcon

Mâcon és una ciutat de França, capital del departament de Saona i Loira, a la regió de Borgonya - Franc Comtat. És cap de districte i de cantó. El seu terme té 27 kilòmetres quadrats i la població és de més de 35.000 habitants. Entre les empreses amb seu a Mâcon hi ha Sescoi, multi-nacional del sector informàtic. La vila s'estén per la vora occidental del riu Saona, entre la regió de la Bresse, a l'est, i els monts del Beaujolais a l'oest. Com a monuments cal destacar-ne la Catedral de Sant Vicenç, el Museu de Belles Arts (abans convent de les Ursulines) i l'hôtel de Senecé (Museu Lamartine). El seu nom s'origina en la ciutat romana de Matisco, que va perdre la part central i va derivar a Masco i després Mascon, d'on Mâcon.

## Història

Matisco fou una ciutat de la Gàl·lia Cèltica al territori dels hedus. Durant la guerra de les Gàl·lies, després de la conquesta d'Alèsia el 52 aC Juli Cèsar va deixar al seu llegat Quint Tul·li Ciceró a Matisco i Cabillo amb la Legió VI Ferrata, durant l'hivern, per buscar gra per l'exèrcit. Es va desenvolupar amb els romans i es va fortificar al segle iv. Cap d'un important comtat a l'època carolíngia, que al final del segle ix i a mitjan segle x fou governat per vescomtes, va ser venut a la corona francesa el 1239. El 1339 fou donat a Joan, comte de Poitiers i duc de Berry, germà de Carles — delfí de França — que va morir el 1416, data en què retornà a la corona. El 1435 va ser incorporat a Borgonya fins al 1477, que va tornar a la corona. Del 1526 al 1529 fou ocupat pels espanyols. Modernament fou ocupada pels nazis el 1940 i alliberada el 1944.

## Personatges notables

* Antoine Griezmann

## Vegeu també

* Comtat de Mâcon
* Vescomtat de Mâcon

## Referències

* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico VII, 90
# Kittrell

Kittrell és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 148 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kittrell tenia 148 habitants, 59 habitatges i 47 famílies. La densitat de població era de 272,1 habitants per km².
Dels 59 habitatges en un 27,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,5% hi vivien parelles casades, en un 25,4% dones solteres, i en un 20,3% no eren unitats familiars. En el 18,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.250 $ i la renda mediana per família de 48.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.000 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 17.799 $. Entorn del 7,3% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kittrell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kittrell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Richard de Renvoisy

Richard de Renvoisy (Fou cremat viu el 6 de març de 1585), fou un canonge i compositor francès.
Era un hàbil flautista, hi va ser professor dels infants de la Santa Capella de Dijon (Borgonya - Franc Comtat), però fou acusat de practicar pedofília amb els seus alumnes, pel que se'l condemnà a ser cremat viu, complint-se la sentencia en la data indicada.
Deixà les obres següents: Osalmi Davidici quatuor vocum (París, 1573), i Les odes d'Anacréon mises en musique à quatre parties (París, 1581).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 50, pàg. 887. (ISBN-84-239-4550-2)
# Donald C. Spencer

Donald C. Spencer (Boulder, 25 d'abril de 1912 - Durango i Scottsdale, 23 de desembre de 2001) va ser un matemàtic estatunidenc.
Spencer va fer estudis de grau a la universitat de Colorado i, de 1934 a 1936, d'enginyeria aeronàutica al Massachusetts Institute of Technology. El 1936 va començar estudis de doctorat en matemàtiques a la universitat de Cambridge en la qual es va doctorar el 1939 amb una tesi dirigida per John Edensor Littlewood. A partir de 1939 va ser professor de matemàtiques al MIT durant tres anys, a la Universitat Stanford durant 13 anys i a la universitat de Princeton durant 23 anys. El 1978 es va retirar i va anar a viure a Durango (Colorado) essent molt actiu amb els moviments ecològics i conservacionistes de la zona, tot i que no va perdre el contacte amb els seus amics i col·legues del món matemàtic.
Spencer va mantenir una llarga amistat i una fructífera col·laboració amb Kunihiko Kodaira, fins al punt que se'ls considera a tots dos els principals fundadors de la teoria de la deformació. Els seus treballs més notables van ser sobre equacions diferencials parcials, especialment les que apareixen en el camp de la mecànica de fluids, en el camp de l'anàlisi complexa i en la teoria dels sistemes lineals sobredeterminats. Va publicar quatre monografies i a la vora d'un centenar d'articles científics.

## Referències

* ↑ Kohn et al., 2004, p. 17.
* ↑ Spencer, 1985, p. v.
* ↑ Kohn et al., 2004, p. 18.
* ↑ Kohn et al., 2004, p. 20.
* ↑ Kohn et al., 2004, p. 18-19.

## Bibliografia

* Kohn, Joseph J.; Griffiths, Phillip A.; Goldschmidt, Hubert; Bombieri, Enrico; Cenkl, Bohous; Garabedian, Paul; Nirenberg, Louis «Donald C. Spencer (1912–2001)» (en anglès). Notices of the American Mathematical Association, Vol. 51, Num. 1, 2004, pàg. 17-29. ISSN: 0002-9920.
* Spencer, Donald C. Selecta (en anglès). World Scientific, 1985. ISBN 9971-978-02-4.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Donald C. Spencer» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Donald C. Spencer (1912–2001)». Diffiety Institute, 2010. [Consulta: 17 maig 2022]. (anglès)
# Planarioïdeus

Els planarioïdeus (Planarioidea) constitueixen una superfamília de triclàdides d'aigua dolça que inclou les famílies dels dendrocèlids, kènkids i planàrids.

## Filogènia

Arbre filogenètic dels triclàdides segons Sluys i col·laboradors (2009):
| Tricladida | Maricola Cavernicola Continenticola Planarioidea Planariidae Kenkiidae Dendrocoelidae Geoplanoidea Dugesiidae Geoplanidae |

## Referències

* 1 2 Sluys, R.; Kawakatsu, M.; Riutort, M.; Baguñà, J. «A new higher classification of planarian flatworms (Platyhelminthes, Tricladida)» (en anglès). Journal of Natural History, 43, 29-30, 2009, pàg. 1763-1777. DOI: 10.1080/00222930902741669.
# Eleccions presidencials armènies de 1996

Les Eleccions presidencials armènies de 1996 van tenir lloc el 22 de setembre de 1996 per a escollir el president d'Armènia. Levon Ter Petrossian fou el candidat més votat.

## Resultats de les eleccions

| Candidats i partits nominants | Vots | % |
| Levon Ter Petrossian – Moviment Nacional Pan-Armeni | 646.888 | 51,75% |
| Vazgen Manukyan – Unió Nacional Democràtica | 516.129 | 41,29% |
| Sergey Badalyan – Partit Comunista | 79.347 | 6,34 |
| Ashot Manucharian – Independent | 7.529 | 0,6% |

## Enllaços externs

* Informe de l'OSCE sobre les eleccions presidencials armènies de 1996
# Luci Atili (legat 168 aC)

Luci Atili (en llatí: Lucius Atilius) va ser un militar romà del segle ii aC. Formava part de la gens Atília, una antiga gens romana.
Va servir a la flota de Gneu Octavi, i va ser enviat l'any 168 aC pel cònsol Luci Emili Paule Macedònic a Samotràcia per demanar l'entrega del rei Perseu de Macedònia, que s'havia refugiat a l'illa. Atili es va dirigir a l'assemblea de l'illa amb aquesta petició i en va aconseguir el suport, i finalment Perseu va ser portat a Roma.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 405.
# Anna d'Orleans

Anna d'Orleans és el nom dels següents personatges:
* Anna d'Orleans (reina de Sardenya) (1669 - 1725).
* Anna d'Orleans (duquessa d'Aosta) (1906 - 1987).
* Anna d'Orleans (duquessa de Calàbria) (1938).
# Gracil·larioïdeus

Els gracil·larioïdeus (Gracillarioidea) són un superfamília de lepidòpters ditrisis del subordre dels glossats que conté tres famílies.
Són generalment de mida petita. Les erugues són minadores de teixits vegetals. Hi ha al voltant de 117 gèneres descrits distribuïts arreu del món; els minadors de fulles més comunes estan a la família Gracillariidae.

## Taxonomia

La superfamília Gracillarioidea inclou 2.216 espècies repartides en tres famílies:
* Família Roeslerstammiidae Bruand, 1850 (13 gèneres, 53 espècies)
* Família Bucculatricidae Fracker, 1915 (4 gèneres, 297 espècies)
* Família Gracillariidae Stainton, 1854 (101 gèneres, 1.866 espècies)

## Referències

* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
# Trajectòria de Henyey

La trajectòria de Henyey és una trajectòria pràcticament horitzontal del diagrama de Hertzsprung-Russell en la que es troben estels de la pre-seqüència principal amb masses menors a 0.5 masses solars després d'abandonar la coneguda com trajectòria de Hayashi i abans d'entrar a la seqüència principal. L'astrònom Louis G. Henyey mostrà que els estels de la preseqüència principal podien romandre en equilibri radioactiu durant algun període de la seva fase de contracció que la portarà cap a la seqüència principal.
La trajectòria de Henyey es caracteritza per una contracció lenta en un pràcticament equilibri hidrostàtid. S'aproximen a la seqüència principal quasi horitzontalment en el diagrama de Hertzsprung–Russell, és a dir, mantenint una lluminositat quasi constant.

## Referències

* ↑ Henyey, L. G.; Lelevier, R.; Levée «The Early Phases of Stellar Evolution». Publications of the Astronomical Society of the Pacific, 67, 396, 1955, pàg. 154–160. Bibcode: 1955PASP...67..154H. DOI: 10.1086/126791.(anglès)
# Cinemagrafia

La cinemagrafia —més coneguda com a cinemagraph (en anglès)— és l'art de crear imatges que contenen moviment, són semblants als GIFs (per poder reproduir-les normalment s'usa aquest format) però diferenciant-se d'aquests en què en les cinemagraphs només una petita part està en moviment.
La creació del seu nom prové de dos termes, cinema i fotografia, i fou creat per dos fotògrafs de nacionalitat nord-americana (Jaime Beck i Kevin Burg) l'any 2011, quan van utilitzar aquesta tècnica per crear i millorar les seves fotografies de moda. Començaren utilitzant aquesta tècnica fent fotografies en la Fashion Week de Nova York amb l'objectiu d'experimentar el caminar en la passarel·la i el moviment dels cabells de les models per a la revista de moda Vogue Magazine.
El que diferencia aquestes fotografies de totes les altres és la petita part de vídeo que tenen, que sovint es troba reproduïda en bucle.
L'objectiu d'aquesta mena d'imatges és merament estètic, es busca sorprendre a l'espectador i intentar crear un conjunt de sensacions que, amb les fotografies, encara no es poden arribar a transmetre.

## Procés de creació

Les cinemagraphs es creen mitjançant programari d'edició d'imatges (per exemple, Photoshop) i a partir de la gravació d'un petit clip de vídeo que opcionalment es pot editar amb el software corresponent (com ara el Final Cut).
El primer objectiu és seleccionar un frame d'aquest vídeo com a part fixa de la fotografia i quina part es vol que estigui en moviment. Llavors, el següent pas és crear la fotografia en moviment mitjançant l'ús d'un programari d'edició d'imatges, per acabar exportant-la en el seu format de reproducció final (GIF).
Actualment, i degut als grans avenços tecnològics en telefonia mòbil, hi han algunes aplicacions (APP), com ara Cinemagraph Pro o Flixel, que creen automàticament cinemagraphs a partir d'un vídeo en el qual prèviament s'hi ha seleccionat quina part es vol en moviment i quina no. El nivell de qualitat no arriba al de la creació manual a partir d'un software d'edició d'imatges.

## Galeria

* Galeria de diferents cinemagraphs

## Referències

* 1 2 «Cinemagraphs: ¿Qué Son y Cómo Realizarlos?». dzoom.
* ↑ «Cinemagraphs: What it looks like when a photo moves». Washington Post. [Consulta: 28 octubre 2016].
# Erable

L'erable (Acer platanoides) és un arbre de la família de les Sapindaceae. És una espècie vegetal autòctona de l'àrea compresa entre França i Rússia, i entre el sud d'Escandinàvia i el nord de l'Iran. El seu lloc d'origen és el Nord i Centre Europa i d'algunes zones muntanyoses del sud. Aquí, als Països Catalans, el podem trobar de forma silvestre en alguns punts del Pirineu, entre els 400 i els 1.800 metres d'altitud. També pot rebre els noms d'auró, blada i plàtan.

## Descripció

És un arbre caducifoli, polígam-dioic, de port alt, arribant fins als 25 m d'alçada. Fa una capçada arrodonida o ovalada i l'escorça del tronc és més aviat de color marró bru i fissurada. Les fulles presenten un pecíol llarg i de color vermellós, són palmatilobades i el marge és recorregut per dents espaiades i acuminades. Les fulles són verdes per ambdues cares i manquen de pilositat (glabres). Normalment, les flors són unisexuals i es presenten en raïms curts i pènduls. Els fruits són dues sàmares divergents que maduren a finals d'estiu i es dispersen pel vent a la tardor.

## Taxonomia

Acer platanoides va ser descrita per Carl von Linnaeus i publicada a Species Plantarum 2: 1055. 1753. (1 maig 1753) (Sp. Pl.) El nom Acer procedeix del nom llatí ǎcěr, -ĕris (afilat), en referència a les puntes característiques de les fulles o a la duresa de la fusta que, suposadament, es feia servir per a fabricar llances. i platanoides significa semblant a l'arbre del plàtan d'ombra (Platanus x hispanica).

## Galeria

* Vista de l'arbre.
* Il·lustració.
* Les flors apareixen en el moment d'obrir-se les gemmes.
* Les sàmares tenen la llavor aplanada.
* Les fulles d'algunes cultivars poden ser de color vermell purpuri.
* Escorça d'arbre adult.
* Acer platanoides cv. Schwedleri.

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbres dels Països Catalans. 3a edició. Barcelona: Pòrtic Natura, 1994, p. 132-133. ISBN 84-7306-390-2.
* 1 2 «Acer platanoides». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 25 juny 2016].
* ↑ http://www.arbolesibericos.es/especie/acerplatanoides
* ↑ «Erable». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 9 juliol 2015].
* ↑ François Couplan. Dictionnaire Étymologique de Botanique. Delachaux et niestlé, París, 2000, p. 14. ISBN 2-603-01182-0.
* ↑ marginatus a Epítetos Botánicos.

## Bibliografia

* François Couplan. Dictionnaire Étymologique de Botanique. Delachaux et niestlé, París, 2000, p. 14. ISBN 2-603-01182-0.

## Enllaços externs

* Distribució mundial de l'erable. (anglès)
* Informació sobre aquesta espècie vegetal. (anglès)
* Mitchell, A. F.: The Trees of Britain and Northern Europe. Collins. ISBN 0-00-219037-0. Any 1982.
# Gaëtan Picon

Gaëtan Picon (Bordeus, 19 de setembre de 1915 - 13è districte de París, 6 d'agost de 1976) fou un assagista i crític d'art francès. Va ser director de la publicació Mercure de France, sota el ministeri d'André Malraux, director general d'Arts i Lletres.

## Referències

* ↑ Notice de personne "Picon, Gaëtan (1915-1976)". BnF Catalogue général - Bibliothèque nationale de France [Consulta: 13 abril 2021].
# Cinemacoloris

El Cinemacoloris és un sistema de procediment de color que va ser inventat per Segundo de Chomón l'any 1911.
Aquest, consistia en un sistema de pintat mecànic amb trames a l'estil del Pathécolor. Però a diferència d'aquest i dels altres procediments anteriors, amb els quals es retallaven les trames manualment, en el Cinemacoloris es disposava d'una caixa en la qual la pel·lícula es projectava cap a un vidre polit amb esmeril que s'utilitzava com a pantalla, i sobre la qual es dibuixaven els contorns o les siluetes dels dibuixos. Aleshores, un burí retallava en la trama de la pel·lícula o en la plantilla que li conferia els diversos colors.
Aquest sistema era precís en l'obtenció dels colors i els seus límits, ja que amb Cinemacoloris, Chomón aconseguia donar a cada objecte i personatge el seu color requerit.
Tot i així, malgrat el perfeccionament del procediment, aquest invent no va progressar, degut a què just al mateix any, al Regne Unit s'explotà el sistema bicrom Kinemacolor, i un any després, a França, la Gaumont va inventar el Chronochrome tricrom.

## Història

Segundo de Chomón va inventar aquest sistema de procediment de color l'any 1911. Va poder desenvolupar i perfeccionar aquesta tècnica després de treballar en diverses professions relacionades amb l'edició cinematogràfica amb Pathé a França. Al principi va patentar aquest revolucionari sistema com a Chomón-Zollinger, i tot i que no va tenir molt èxit a causa de l'emergència de procediments de color més avançats, Chomón va seguir aportant invents i descobriments al cinema de color fins al final de la seva carrera.

## Films

Abans que aquesta nova tècnica es deixés de fer servir, durant dos anys, Segundo de Chomón va editar uns films rodats per a la Ibérico Films amb el seu procediment:
* Soñar Despierto (1911)
* Física Diabólica (1911)
* El Iris Fantástico (1911)
* Pulgarcito (1911)
* El Biombo de Cagliostro (1912)
* El Gusano Solitario (1912)
* El Genio de Fuego (1912)

## Referències

* 1 2 «Cinemacoloris | enciclopèdia.cat». [Consulta: 26 novembre 2019].
* ↑ Dialnet, Universidad de La Rioja «Dialnet (Servicio de Difusión de Alertas en la Red)». Contextos Educativos. Revista de Educación, 0, 5, 30-06-2002, pàg. 276. DOI: 10.18172/con.519. ISSN: 1695-5714.
# Manuel Rodríguez Alonso

Manuel Rodríguez Alonso, nascut a Groba (Ribadavia) el 16 de gener de 1952 i mort a Pozuelo de Alarcón (Madrid) el 23 de setembre de 2015, va ser un crític literari i filòleg gallec. Era nebot de Xesús Alonso Montero.

## Trajectòria

Era llicenciat en Filologia per la USC i doctor per la Universitat Autònoma de Madrid. Va treballar a la UNED, com a professor. Des de 1988, treballava com a lingüista per a l'editorial Edicións SM. Havia treballat en el desenvolupament de diversos materials didàctics i d'ensenyament, com ara diccionaris i gramàtiques. Va col·laborar en revistes com ara Grial, A Nosa Terra, Revista de Lengua y Literatura Catalana, Gallega y Vasca, Vieiros i Tempos Novos.

## Obra en gallec
### Assaig

* Diccionario crítico de dúbidas e erros do galego (1993).
* O galego correcto (1995).
* O españolismo lingüístico (2004, Espiral Maior)

### Obres col·lectives

* Diccionario didáctico do galego (1995).
* Dicionario Xerais de Primaria (2011, Xerais). Amb Xosé Feixó Cid.
* Historia didáctica da literatura galega (2011, Morgante). Amb Héitor Mera.
* Rosalía na cobiza do lonxe (2013, Centro Ramón Piñeiro para a Investigación en Humanidades).

## Obres en castellà
### Obres col·lectives

* Diccionario de las lenguas de España (1985).
* Manual de dudas de la lengua española (1987).
* Historia de la literatura gallega (2002).

## Notes

* ↑ "Finou o profesor e crítico Rodríguez Alonso", article a Letra en obras, 23 de setembre de 2015.
* ↑ Falece o crítico Manuel Rodríguez Alonso, coautor do Dicionario Xerais de Primaria Arxivat 2015-09-26 a Wayback Machine., necrològica al blog de l'editorial Xerais, 24 de setembre de 2015.
* ↑ O cangués Héitor Mera lerá a primeira tese en galego na historia da UNED, nova en La Voz de Galicia o 10 de xuño de 2009.

## Bibliografia

* Dicionario biográfico de Galicia. 3. Ir Indo Edicións.

## Enllaços externs

* Manuel Rodríguez Alonso e a “tremenda loita” contra o españolismo lingüístico, article de l'acadèmic Francisco Fernández Rei a Madrygal. Revista de Estudios Gallegos. Vol. 18 (2015) SSN 1138-9664.
* Blog de crítica literària a càrrec de Rodríguez Alonso Arxivat 2018-03-07 a Wayback Machine.
# Llista de ciutats de Moçambic

Aquesta és una llista de ciutats de Moçambic.
La major aglomeració de Moçambic és Maputo amb una població de 1.810.641 habitants (l'1 de gener de 2005). Per tant, el 10 % de la població del país viu a l'aglomeració de la capital.
A la taula de sota hi ha les ciutats de més de 20.000 habitants, segons els resultats del cens d'1 d'agost 1980, del cens de l'1 d'agost de 1997 i un càlcul de l'1 de gener de 2005, així com la unitat administrativa (província) a la qual pertany la ciutat. La ciutat (cidade) de Maputo és independent i no pertany a cap província. Les xifres de població reflecteixen la ciutat real i sense el cinturó urbà.
Llista de ciutats de Moçambic :
| Posició | Cidade | Població | Població | Població | Província |
| Posició | Cidade | Cens de 1980 | Cens de 1997 | Càlcul de 2005 | Província |
| 1. | Maputo | 755.300 | 989.386 | 1.191.613 | Maputo Cidade |
| 2. | Matola | k.A. | 440.927 | 543.907 | Maputo |
| 3. | Beira | 230.744 | 412.588 | 530.706 | Sofala |
| 4. | Nampula | 156.185 | 314.965 | 388.526 | Nampula |
| 5. | Chimoio | 74.372 | 177.608 | 256.992 | Manica |
| 6. | Nacala | 80.426 | 164.309 | 224.853 | Nampula |
| 7. | Quelimane | 62.174 | 153.187 | 188.964 | Zambézia |
| 8. | Mocuba | k.A. | 127.200 | 136.393 | Zambézia |
| 9. | Tete | 47.000 | 104.832 | 129.316 | Tete |
| 10. | Xai-Xai | 44.000 | 103.251 | 127.366 | Gaza |
| 11. | Gurué | k.A. | 101.367 | 125.042 | Zambézia |
| 12. | Maxixe | k.A. | 97.173 | 119.868 | Inhambane |
| 13. | Lichinga | 41.000 | 89.043 | 109.839 | Niassa |
| 14. | Pemba | 43.000 | 88.149 | 108.737 | Cabo Delgado |
| 15. | Angoche | k.A. | 88.985 | 93.777 | Nampula |
| 16. | Dondo | k.A. | 74.388 | 78.648 | Sofala |
| 17. | Cuamba | k.A. | 59.396 | 73.268 | Niassa |
| 18. | Montepuez | k.A. | 58.594 | 72.279 | Cabo Delgado |
| 19. | Chokwé | 10.963 | 51.635 | 63.695 | Gaza |
| 20. | Chibuto | k.A. | 53.425 | 59.165 | Gaza |
| 21. | Ilha de Moçambique | 32.317 | 44.031 | 54.315 | Nampula |
| 22. | Inhambane | 54.990 | 54.147 | 51.253 | Inhambane |
| 23. | Namialo | k.A. | 31.218 | 32.899 | Nampula |
| 24. | Manica | k.A. | 29.662 | 31.259 | Manica |
| 25. | Mutuáli | k.A. | 28.963 | 30.523 | Nampula |
| 26. | Moatize | k.A. | 27.302 | 29.062 | Tete |
| 27. | Gondola | k.A. | 27.389 | 28.864 | Manica |
| 28. | Mocímboa da Praia | k.A. | 26.483 | 27.909 | Cabo Delgado |
| 29. | Catandica | k.A. | 25.627 | 27.007 | Manica |
| 30. | Mandlacaze | k.A. | 24.236 | 25.541 | Gaza |
| 31. | Ulongué | k.A. | 22.102 | 23.528 | Cabo Delgado |
| 32. | Bilene Macia | k.A. | 21.973 | 23.156 | Gaza |
| 33. | Monapo | k.A. | 21.165 | 22.304 | Nampula |
| 34. | Vilankulo | k.A. | 20.513 | 21.709 | Inhambane |

## Referències

* ↑ http://www.ine.gov.mz/censo07 Xifres del 3r Cens General de Població i Habitació 2007
* ↑ Població resident

## Enllaços externs

* Instituto Nacional de Estatistica Moçambique
* City Population - Població històrica de Moçambic