OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Geras (mitologia)

Geras és el nom de la divinitat grega que representa l'envelliment humà. És fill de Nix i es representa com un home vell que sol aparèixer juntament a Hèracles en la ceràmica grega (per fer de contrapunt a la força física). Malgrat la feblesa del cos, Geras s'evocava amb aspectes positius, sobretot pel que fa a l'experiència de vida de la gent gran. S'han trobat altars a Geras a diveses ciutats apart de l'Atenes original, com per exemple Cadis. S'oposa a Hebe, deessa de la joventut i com que aquesta tenia caràcter femení, alguns cultes tardans a Geras representen la divinitat com una dona vella i no un home.

## Referències

* ↑ Frank Brommer, « Herakles und Geras », dins Archäologischer Anzeiger (1952), p. 60-73.
# Garcia Miquel d'Ayerbe

Garcia Miquel d'Ayerbe (Ayerbe, segle xiii - Lleó, 1332) va ser sacerdot i bisbe de Lleó.
Era net del rei Jaume I i quasi amb tota seguretat fill de Pere I d'Ayerbe, baró d'Ayerbe i d'Adolça de Cervera. Va ser canonge de la Seu de Tarragona, i per primera vegada, un canonge no català va passar a ocupar la Cambreria del Capítol, i això li donava jurisdicció sobre la vila de Reus. El càrrec de Cambrer de Reus comportava el domini senyorial d'un terç de la vila, la residència al Castell i la totalitat de la senyoria i els delmes pel que fa al terme parroquial. La Cambreria posseïa unes rendes molt altes, però no era la primera dignitat capitular (el Paborde), sinó la segona, cosa que feia que en cas de Seu vacant, no passés a controlar la Mitra. Garcia Miquel d'Ayerbe va ser Cambrer a partir de 1306, quan el seu antecessor en el càrrec, Ramon d'Anglesola, va ser nomenat bisbe de Vic. Però tenia dues canongies, la de Tarragona, amb la Cambreria, i una altra a Saragossa, on era Sagristà. S'absentava freqüentment de la Seu de Tarragona per desplaçar-se a Saragossa. Va passar llargues temporades a Reus, especialment a partir de 1308, on s'ocupava personalment dels assumptes de la dignitat, i va ser més endavant oficial de l'arquebisbe Guillem de Rocabertí. Va participar activament en la concessió d'un mercat a Reus el 1309, autorització donada per Jaume II, i va signar un compromís entre ell i la vila de Reus, sobre reducció dels delmes.
Garcia Miquel d'Ayerbe va ser promogut per Joan XXII a la dignitat de bisbe de Lleó el 6 de novembre de 1317, i la Cambreria de Reus va quedar vacant fins al 1321, quan va ocupar el càrrec el cardenal Guillem Pere Godin. La Santa Seu es va reservar el benefici del Cambrer fins a la presa de possessió del nou titular.

## Referències

* ↑ Gort, Ezequiel. Els senyors feudals de Reus. Reus: Carrutxa, 1989, p. 30-34.
# Garcia I d'Aragó

Garcia I d'Aragó, dit el Dolent (? - 843), fou comte d'Aragó (820-833).

## Família

Garcia era fill del noble aragonès Galí Belascotenes. Es casà amb Matrona, filla d'Asnar I Galí, comte d'Aragó. Va matar el seu cunyat Centulf i va repudiar a Matrona per casar-se amb Nunila de Pamplona, filla d'Ènnec Arista, rei de Pamplona, amb la que va tenir un fill, Galí Garcés.
Ènnec li va proporcionar un petit exèrcit amb el qual va deposar el seu ex-sogre Asnar I i va prendre el govern del comtat d'Aragó (cap al 820). Segons la tradició, tot va venir perquè Centulf i el seu germà Galí li van gastar una broma tancant-lo en un paller el dia de Sant Joan.
El 824, va donar suport a Ènnec contra una expedició franca a Navarra ordenada per Lluís el Pietós i comandada pels comtes Eble i Asnar. Amb l'ajuda de Mussa ibn Mussa, de la família dels Banu Qasi, els francs van ser derrotats.
Segons algunes fonts, cap al 833 va deixar el govern del comtat al seu fill Galí Garcés. Però també és possible que continués governant fins a la seva mort el 843. Sembla que Galí, el fill d'Asnar I, va aconseguir ajuda dels francs per recuperar el tron del seu pare, i que va matar Garcia fent-lo caure per un barranc.
# Garcia I de Galícia

Garcia I de Galícia (1042-1090) fou rei de Galícia en dos períodes (1065-1071) i (1072-1073).
Tercer fill del rei Ferran I de Castella, després de la seva mort (1065) d'acord amb el seu testament va rebre Galícia i el petit territori del que llavors era el comtat de Portugal en qualitat de regne. Els seus germans Sanç i Alfons van rebre respectivament els regnes de Castella i Lleó.
La divisió del patrimoni de Ferran va produir grans conflictes entre els germans, sent Garcia el primer sobirà a perdre la seva corona. Els seus germans Sanç i Alfons es van apoderar del regne (1071) i se'l van repartir entre ells, sent Garcia bandejat a la cort del rei de la taifa de Sevilla, Muhàmmad ibn Abbad al-Mútamid. A la mort de Sanç (1072), Garcia va recuperar el seu regne, però convocat pel seu germà Alfons, llavors ja rei de Lleó i Castella, va ser capturat (1073) i enviat al castell de Lluna, on va romandre reclòs fins a la seva mort, ocorreguda disset anys després (1090).
Garcia va ser el primer monarca a usar el títol de rei de Portugal, en 1071, quan va derrotar en la batalla de Pedroso al comte Nunó II de Portugal, comte de Portugal i últim sobirà de la casa de Vímara Peres, que s'havia alçat en 1070 contra el rei Garcia.
# George Follmer

George Follmer va ser un pilot de curses automobilístiques estatunidenc que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 27 de gener del 1934 a Phoenix, Arizona, Estats Units.

## A la F1

George Follmer va debutar a la tercera cursa de la temporada 1973 (la 24a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 3 de març del 1973 el GP de Sud-àfrica al circuit de Kyalami.
Va participar en un total de tretze curses puntuables pel campionat de la F1, totes dins la temporada 1973 aconseguint un tercer lloc com a millor classificació en una cursa i assolí cinc punts pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Posició | Punts |
| 1973 | Shadow | Shadow | Ford | ARG | BRA | SUD 6 | ESP 3 | BEL Ret | MON NVS | SUE 14 | FRA Ret | GBR Ret | HOL 10 | ALE Ret | AUT Ret | ITA 10 | CAN 17 | USA 14 | 13è | 5 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 13 | 0 | 1 | 0 | 0 | 5 |

## Referències

* ↑ Jenkinson, Denis «1973 South African Grand Prix race report». MotorSport, 1973.
* 1 2 «1973 Driver Standings: George Follmer» (en anglès). F1. [Consulta: 31 agost 2024].
# Freeman (Missouri)

Freeman és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 521 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Freeman tenia 521 habitants, 172 habitatges, i 142 famílies. La densitat de població era de 437,3 habitants per km².
Dels 172 habitatges en un 41,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64% hi vivien parelles casades, en un 15,7% dones solteres, i en un 17,4% no eren unitats familiars. En el 14,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,01 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,4% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 32,2% entre 25 i 44, un 15,7% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.339 $ i la renda mediana per família de 48.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 17.450 $. Entorn del 5% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Freeman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Freeman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Freek Jacobus Vonk

Freek Jacobus Vonk (Dordrecht, 24 de febrer del 1983) és un biolèg i presentador de televisió neerlandès especialitzat en serps.

## Carrera

Va estudiar Biologia a la Universitat de Leiden i es va especialitzar en la biologia evolutiva dels rèptils. El 2006 va ser coautor d'un article a la revista Nature sobre les seves investigacions de glàndules de verí en les sargantanes. El 2007 va escriure el seu primer article científic propi per a la revista Litteratura Serpentium i va ser nominat pel Premi Academisch Jaar.
El 2008, Freek Vonk va rebre una beca per a grans talents de l'Organització Neerlandesa per a la Recerca científica (NWO) amb la qual va finançar la seva tesi doctoral. Va obtenir el seu doctorat el setembre del 2012 a la Universitat de Leiden amb la tesi Snake evolution and prospecting of snake venom.
Entre setembre 2012 i març 2014, Vonk va treballar per la Universitat de Bangor, a Gal·les, on va investigar la cobra reial com a part del grup de treball biologia molecular i evolució. Des del setembre 2014 treballa per Naturalis a Leiden, on investiga el genoma de l'escurçó malai i de la cobra reial.

## Televisió

Durant els seus estudis, Vonk va aparèixer sovint als mitjans de comunicació, com als programes De Wereld Draait Door, GIEL i Vroege Vogels. També va escriure columnes per a, entre d'altres, Sp!ts i KIJK.
Freek Vonk va fer i presentar des del 2012 diversos programes de televisió per a National Geographic a Discovery Channel. Des del juliol 2012, l'organització pública de televisió i ràdio VPRO va emetre el programa Freek op Safari. El 2014 va fer la sèrie Freek Vonk in Australië i ha emprès accions per a portar l'esquelet d'un tiranosaure descobert per investigadors de Leiden als Estats Units d'Amèrica al museu d'història natural Naturalis.
El 15 d'octubre del 2015 va guanyar amb el seu programa Freeks Wilde Wereld el premi Gouden Stuiver al millor programa infantil.

## Referències

* ↑ Bart Braun. «Geen paniek om HAGEDISSENGIF» (en neerlandès). Mare, 17-11-2005. [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ «Leidse student genomineerd voor Academische Jaarprijs» (en neerlandès). Omroep West, 05-06-2007. [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ Ben van Raaij. «Oerslang had giftand achterin de bek» (en neerlandès). De Volkskrant, 30-07-2008. [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ Bart Braun. «In de ban van de slang» (en neerlandès). Mare, 13-09-2012. [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ «Freek Vonk» (en neerlandès). Naturalis Biodiversity Center. [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ «Freek Vonk het nieuwe gezicht van National Geographic Channel» (en neerlandès). spot.nl, 12-11-2012. [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ «Skelet van T-rex komt naar Naturalis» (en neerlandès). Algemeen Dagblad, 20-12-2014. [Consulta: 14 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Web oficial de Freek Vonk (neerlandès)
* Leids proefschrift Snake evolution and prospecting of snake venom (anglès)
* Evolution Bites (arxivat) (anglès)
# Garibaldi (Uruguai)

Garibaldi és una entitat de població de l'Uruguai ubicada al sud-oest del departament de Salto.
Es troba a 72 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 100 habitants.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Gelsemiàcies

Gelsemiaceae és una família de plantes amb flors dins l'ordre Gentianales. Només conté dos gèneres: Gelsemium i Mostuea. Gelsemium té tres espècies, una d'elles és planta nativa del sud-est d'Àsia i el sud de la Xina i dues natives dels sud-est dels Estats Units, Mèxic i Amèrica Central. Les 8 espècies del gènere Mostuea són plantes natives de l'Amèrica del Sud Àfrica i Madagascar. Tots dos gèneres anteriorment estaven classificats en la família Loganiaceae.
La família Gelsemiaceae va ser descrita l'any el 1994, i es diferencien pel fet de ser plantes sense làtex i de tenir flors heteròstiles amb les corol·les grogues.

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III» (PDF). Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 161, 2, 2009, pàg. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 6 juliol 2013].
# Gelsolina

La gelsolina és una proteïna d'unió a actina que intervé en l'acoblament i desacoblament dels filaments d'actina. La gelsolina causa la fragmentació de l'actina filamentosa. Té dos subdominis d'unió a l'actina: un d'ells s'acobla lateralment a una subunitat i l'altre s'introdueix a la unió entre aquesta subunitat i la següent, cosa que causa el trencament del filament. A més, encaputxa l'extrem més. En deixar lliure només l'extrem menys, s'afavoreix la despolimerització. L'actina pot trobar-se formant xarxes gràcies a certes proteïnes d'unió, de forma que adquireix una consistència de gel (col·loide). L'acció fragmentadora de la gelsolina transforma aquest gel en sol. D'aquí ve el seu nom. La gelsolina s'activa amb un increment de la concentració citosòlica de Ca$^{2+}$.

## Estructura

La gelsolina té una massa molecular de 82 kD i està formada per sis subdominis homòlegs, anomenats d'S1 a S6. Cada subdomini està compost de làmines beta de cinc cadenes, flanquejades per dues hèlixs alfa, una de les quals està posicionada perpendicularment a la làmina i l'altra paral·lelament.

## Referències

* 1 2 Alberts, Bruce; Et. Al.. Biología molecular de la célula. Barcelona: Omega, 2010. ISBN 978-84-282-1507-7.
* ↑ Lodish, Harvey; Et. Al.. Molecular Cell Biology (7th ed.). Nova York: MacMillan Higer Education, 2013. ISBN 978-1-4641-0981-2.
* ↑ Kiselar, J., Janmey, P., Almo, S., Chance, M. «Visualizing the Ca2+-dependent activation of gelsolin by using synchrotron footprinting». PNAS, 100, 7, 2003, pàg. 3942–3947. DOI: 10.1073/pnas.0736004100. PMC: 153027. PMID: 12655044.
# Gesina ter Borch

Gesina ter Borch (Deventer, 15 de novembre de 1633 – Zwolle, 16 d'abril de 1690) fou una escriptora i pintora neerlandesa del Segle d'or neerlandès, i el seu treball va consistir, en la seva major part, en àlbums de pintures d'aquarel·la. La temàtica de les seves obres va ser la captura de les observacions de la vida familiar i els esdeveniments coetanis. Les seves imatges, de colors vius, mostren les formes de vida, la indumentària i els costums de la burgesia benestant, i així de vegades representen viatges a cavall o en carruatge, passejades amb trineu sobre el gel o a la llum de la lluna. El seu treball és senzill però apassionat.

## Biografia

Gesina ter Borch va néixer al novembre de 1633 a Deventer, a les Províncies Unides dels Països Baixos. Era la filla de Gerard ter Borch el Vell i la germanastra de Gerard ter Borch, que li va ensenyar dibuix i pintura. Després de la pèrdua del seu germà petit, Moisés, en la Segona Guerra anglesa, el treball de Gesina va transmetre la seva profunda tristesa.Va residir tota la seva vida a Zwolle, on va morir el 16 d'abril de 1690.

## Treballs

* Autoretrat
* Lluita domèstica
* Retrat pòstum del seu germà menor Moisés, pintat per Gesina amb ajuda del seu germanastre, Gerard, ca. 1667-1669.

## Referències

* ↑ Bleyerveld, Yvonne. «Borch, Gesina ter (1631-1690)» (en neerlandès). DVN: Digitaal Vrouwenlexicon van Nederland. Huygens, 17-09-2019. [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ «Gesina ter Borch» (en neerlandés). RKD. [Consulta: 9 abril 2016].
* ↑ «Gesina ter Borch» (en neerlandés). Historici.nl. [Consulta: 9 abril 2016].

## Enllaços externs

* Gesina ter Borch en Artnet
# Frontera entre el Sudan i el Sudan del Sud

La frontera entre el Sudan i el Sudan del Sud és la línia fronterera de 1.937 kilòmetres entre Sudan i Sudan del Sud que s'estén des del trifini entre ambdós estats amb la República Centreafricana fins a trifini entre ambdós estats i Etiòpia. Fou creada el 2005 després de la signatura dels acords de Naivasha (Kenya), concedint als deu estats sud-sudanesos una autonomia política en el si de la república del Sudan. Aquesta autonomia va donar lloc a una independència total del sud del Sudan el 2011.

## Traçat

Correspon als límits administratius de Bahr al-Ghazal de l'oest, Bahr al-Ghazal del nord, Warrap, Unitat i Nil Superior, amb els estats del Sudan del Nord no afectats per l'autonomia i que restaven sota l'autoritat del règim de Khartum al moment de la independència.

## Litigis fronterers

No obstant això, aquesta ruta està sotmesa a litigis, ja que la pertinença als Estats Federats Sudanesos situats a la rodalia del Sudan del Sud, com el Nil Blau, el Kordofan del Sud i la regió d'Abyei encara no s'han decidit: de moment, continuen sota la sobirania de la República del Sudan.
El 8 de desembre de 2011, les forces armades sudaneses i sudaneses del sud s'enfronteren militarment per controlar el poble de Jau a Kordofan del Sud, cadascun dels quals en reclama la possessió legítima. La frontera entre ambdós estats va romandre tancada fins a gener de 2016.

## Referències

* ↑ «Sudan army claims SPLA launched deadly attack in Abyei». Sudan Tribune, 19-05-2011 [Consulta: 3 setembre 2011]. Arxivat 30 August 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-08-30. [Consulta: 3 gener 2018].
* ↑ «North Sudan seizes disputed Abyei, thousands flee». Reuters, 22-05-2011 [Consulta: 25 maig 2011]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-05-29. [Consulta: 10 juny 2021].
* ↑ bbc.com. «Sudan's Bashir orders border with South Sudan to reopen», 27-01-2016.
* ↑ reuters.com. «Sudan opens border with South Sudan for first time since 2011 secession», 28-01-2016.
# Frontera entre el Senegal i Mali

La frontera entre el Senegal i Mali és la línia fronterera de traçat nord-sud, seguint gairebé la direcció del meridià 10 a l'Oest que separa el sud--oest de Mali del sud-est del Senegal a l'Àfrica central, separant les regions senegaleses de Tambacounda i Kédougou de la regió maliana de Kayes. Té 419 km de longitud. Al nord la frontera té el seu origen al trifini entre ambdós estats i Mauritània, segueix una orientació sud-sud fins que arriba al trifini entre el Senegal, Mali i Guinea. El principal pas terrestre i ferroviari es troba a Kidira.
La frontera entre ambdós estats es va formar el 20 d'agost de 1960, quan ambdós se separaren de la Federació de Mali.

## Referències

* ↑ «Senegal». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ «Mali». The World Factbook. Central Intelligence Agency.

## Enllaços externs

* Mali – Senegal Boundary International Boundary Study No. 151 – April 10, 1975
# Gens Lèlia

La gens Lèlia (en llatí Laelia gens) va ser una gens romana d'origen plebeu que apareixen als Fasti per primer cop l'any 190 aC. El seu cognomen habitual era Balbus, i només es coneix un Leli amb un cognom diferent, un amic d'Escipió Africà el jove, anomenat Sapiens. Es va extingir al cap de quatre generacions en línia masculina però va seguir en línia femenina.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/714?rgn=full+text;view=image;q1=LaeliaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Londres:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 704. ]
# Gens Mamília

La Gens Mamília (en llatí: gens Mamilia) va ser una gens romana d'origen plebeu, una de les més distingides famílies de Tusculum i del Latium, que apareix ja en temps dels Tarquins. Una filla de Tarquini el Superb va ser promesa d'Octavi Mamili membre de la família.
El seu origen el remuntaven a la mítica Mamília, filla de Telègon, llegendari fundador de Tusculum i suposat fill d'Ulisses i de Circe. El primer que va tenir ciutadania romana va ser Luci Mamili l'any 458 aC en agraïment per haver ajudat a Roma quan va ser atacada per Appi Herdoni Però malgrat de la obtenció de la ciutadania, els Mamilis van tardar a obtenir algun dels alts càrrecs de l'estat.
El primer cònsol de la família va ser Luci Mamili Vítul l'any 265 aC. La gens es va dividir en tres branques, els Limetà (Limetanus), els Turrí (Turrinus) i els Vítul (Vitulus). Les dues últimes famílies eren les més antigues i les que van ser més importants.

## Personatges destacats

* Octavi Mamili, notable de Tusculum
* Luci Mamili, dictador o magistrat en cap de Tusculum vers el 460 aC
* Gai Mamili (Caius Mamilius) edil plebeu l'any 207 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 912.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXVII,36
# Francesc Alomar Florit

Francesc Alomar Florit (Sineu, 23 de desembre de 1928 - Ourense, 9 d'agost de 1955) va ser un ciclista mallorquí que fou professional entre 1951 i 1955. El seu germà Jaume també fou ciclista. La seva mort es va produir mentre entrenava per les carreteres gallegues després d'haver abandonat a la Volta a Galícia d'aquell any.
Va formar part del grup de ciclistes mallorquins destacats de la dècada dels cinquanta, que seguien l'estela de Bernat Capó, junt amb Antoni Gelabert, Andreu Trobat, Miquel Gual, Biel Company, Miquel Bover, Gabriel Mas, Antoni Karmany o Guillem Timoner.
Des de 1955 a Sineu se celebra durant les festes d'estiu la cursa ciclista Memorial Alomar en record seu. Una estàtua, situada a la plaça del Fossar de Sineu, també el recorda.

## Palmarès

* 1952
** 1r al Trofeu Masferrer
* 1953
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
* 1954
** 1r a la Volta a Aragó i vencedor d'una etapa
** 1r a la Volta a Mallorca i vencedor d'una etapa
** 1r a la Barcelona - Vilada
** 1r al Trofeu Borras
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries
* 1955
** Campió d'Espanya de Muntanya
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Llevant

## Referències

* ↑ «Francisco Alomar». El Mundo Deportivo, 10-08-1955, pàg. 3 [Consulta: 30 març 2013].
* ↑ Palma, A. OLIVA / T. ARBONA. «Medio siglo sin Francisco Alomar» (en castellà), 08-08-2005. [Consulta: 14 agost 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Francesc Alomar a www.sitiodeciclismo.net
# Francesc Altés i Casals

Francesc Altés i Casals (c. 1780 - Marsella, 28 de novembre de 1838), també conegut pels pseudònims Altés Gurena i Selta Runega, fou un dramaturg, poeta i periodista català en llengua castellana.

## Biografia

Va exercir càrrecs a l'Ajuntament de Barcelona i a l'Acadèmia de Bones Lletres (1822), fou també director al teatre de la Santa Creu.
Va escriure al Diario de Barcelona i a Diario Constitucional, on va publicar poemes revolucionaris de gran difusió popular. També fou redactor i va formar part del grup d'El Propagador de la libertad.
L'any 1824 marxà cap a França i no va tornar fins onze anys després (1835), obligat pels esdeveniments polítics.
Fou traductor i adaptador d'obres de teatre i va escroure, especialment, poesies. La seva forma d'escriure conserva encara un estil neoclàssic a l'obra Gonzalo Bustos de Lara (1819) i el seu protagonista Mudarra. La següent obra Los caballeros de la banda ja deriva cap a un Romanticisme al qual es lliurà plenament. Un altre drama escrit per ell fou Edipo en Tebas.
Polític liberal, el seu criteri polític, i no només l'estètic, el va impulsar a traduir, entre d'altres, obres de Voltaire, George Sand, Alexandre Dumas i Walter Scott.

## Referències

* ↑ «Francesc Altés i Casals». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Panyella, Ramon. La projecció social de l'escriptor en la literatura catalana contemporània: Actes del Congrés Internacional, Barcelona/Bellaterra, 26, 27 i 28 d'octubre de 2005. Punctum, 1 de gener de 2007, p. 45–46. ISBN 978-84-934802-6-4.
* ↑ Montoliu, Manuel de. Aribau i el seu temps. Editorial Alpha, 1962, p. 156. ISBN 978-84-9859-095-1.