OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Olivert Serra

Joan Olivert Serra (Cullera, 1888 - Madrid, 1949), va ser un pioner de l'aviació que va realitzar el primer vol motoritzat a l'estat espanyol, el 5 de setembre de 1909 a la localitat de Paterna.
Pertanyent a una família relativament acomodada, propietari agrícola a la localitat de Cullera, a la Ribera Baixa del Xúquer, Joan Olivert sempre va mostrar la seua admiració pel vol, guanyant-se el sobrenom en la seua localitat natal del voladoret. Tot i la poca col·laboració familiar, Olivert va seguir amb la seua afició: va estudiar enginyeria industrial a Barcelona, i va invertir part del seu patrimoni a construir un aeroplà-biplà basat en el disseny del seu professor Gaspar Brunet Viadera. També en forma part ostentant el càrrec de Vicepresident de la Secció d'Aviació del Cercle de Belles Arts de València.
L'aparell és exposat al Pavelló d'Indústria de l'Exposició Regional Valenciana de 1909, encara sense motoritzar. L'ajuntament de València li patrocina la compra d'un motor i una hèlix per completar finalment l'aparell. El vol va tinre lloc al camp de maniobres militars del Regiment d'Artilleria Muntada Nº 11 de l'Exèrcit de Terra de la localitat de Paterna. Aparentment la intenció era només carretejar, però l'afluència de públic va animar Joan Olivert, que va fer un curt trajecte en pendent d'uns 40 metres, elevant-se a l'aire uns decímetres.

## Referències

* Historia 1900-1909 (Ejército del Aire)
* Biografía en la Fundación Aérea de la Comunidad Valenciana
* «Hace un siglo había psicosis por volar»
* El piloto que voló contra corriente
* Un homenaje de altos vuelos

## Bibliografia

* Murcia Llorens, Rafael. "Pensamiento de un piloto de los primeros tiempos", en "Aeroplano, Revista de Historia Aeronáutica", n.º 30. Octubre 2012. Pàgs. 4 i ss.
# Oguchi Onyewu

Oguchialu Chijioke "Oguchi" Onyewu (nascut a Washington DC, Estats Units, el 13 de maig del 1982) és un futbolista professional estatunidenc d'origen nigerià que actualment juga de defensa central a l'Sporting Clube de Portugal i per la selecció dels Estats Units. L'estiu del 2009 va ser subcampió de la Copa Confederacions amb el seu país.

## Enllaços externs

* Perfil a ACMilan.com (castellà)
# Yabarana

El yabarana, yawarana o yavarana a punt d'extingir-se parlat per algunes persones en la conca del riu Manapiare al nord de San Juan de Manapiare. Comparteix similitud amb el mapoyo i el Pémono i té a més 2 dialectes ben diferenciats, Curasicana i Wokiare (Uaiquiare). El 2007 eren un total de 320 individus, dels quals només uns 20 parlaven la llengua el 1977.
No ha de confondre's amb la llengua yabaana del Brasil

## Vocabulari

| significat | yabarana |
| Un | Enijpete |
| Dos | Asaque |
| Tres | Petomeyaaquele |
| Home | Tocunu |
| Foc | Huato |
| Sol | Yantonu |
| Lluna | Nune |
| Aigua | Tuna |

## Referències

* ↑ Yabarana a Ethnologue (18th ed., 2015)
* ↑ Yabarana a proel.org

## Enllaços externs

* Idioma yabarana
* Ethnologue
# Voltatge flotant

El voltatge flotant o voltatge de flotació és el voltatge al qual es manté una bateria després d'haver-se carregat completament per mantenir en aquest estat compensant la seva pròpia auto-descàrrega. La tensió es pot mantenir constant durant tota la durada del funcionament de la cel·la (com en una bateria d'automòbil) o es pot mantenir només durant una fase de càrrega determinada pel carregador. La tensió de flotació adequada varia significativament amb la química i la construcció de la bateria i la temperatura ambient.
Amb la tensió adequada per al tipus de bateria i amb una compensació de temperatura adequada, es pot mantenir indefinidament, sense danyar la bateria, una càrrega de goteig, evitant l'auto-descàrrega.
Tanmateix, s'ha d'entendre que el concepte de tensió flotant no s'aplica per igual a tots els tipus de química de bateries. Per exemple, les cèl·lules d'ions de liti s'han de carregar amb molta cura perquè si es carreguen amb una tensió una mica per sobre de l'òptima, que generalment és la tensió de sortida completa de la cèl·lula de liti, el sistema químic dins de la cèl·lula es farà malbé. en certa manera. Algunes variants de les cel·les d'ions de liti són menys tolerants que d'altres, però en general és probable que s'escalfin, que redueixi la vida de la cel·la amb possibles incendis, explosions o altres conseqüències. És important assegurar-se que la cel·la de la bateria implicada es pot carregar de manera segura i que el circuit del carregador entra en estat de càrrega flotant quan s'aconsegueix la càrrega completa.

## Bateries de plom-àcid

Les tensions de flotació mitjanes acceptades per a bateries de plom-àcid a 25 °C es poden trobar a la taula següent:
| Tipus de bateria de plom-àcid | unicel·lular (2 V) | 3 cel·les (6 V) | 6 cel·les (12 V) |
| Bateria de gel | 2.18 | 6.53 | 13.05 |
| Cel·la de plom-àcid inundada | 2.23 | 6.7 | 13.4 |
| Mat de vidre absorbent | 2.27 | 6.8 | 13.6 |

### Compensació de temperatura

És necessària una compensació per cel·la d'aproximadament -3,9 mV/°C (−2,17 mV/°F) d'augment de temperatura.

### Exemple 1

Una bateria de 12 V (6 cel·les) a 30 °C (86 °F) (Canvi de +5 °C):
(−3.9 mV/°C) × (6 cel·les)) × (Canvi de +5 °C) = −117 mV 13.4 V (voltatge flotant) + (−117 mV) = 13.28 V

### Exemple 2

Una bateria de 12 V (6 cel·les) a 20 °C (68 °F) (Canvi de −5 °C):
(−3.9 mV/°C) × (6 cel·les)) × (−5 °C change) = +117 mV (13.4 V voltatge flotant) + (117 mV) = 13.52 V
No compensar la temperatura escurçarà la durada de la bateria amb una càrrega excessiva o insuficient.

## Referències

* ↑ Bill Moeller. RV Electrical Systems: A Basic Guide to Troubleshooting, Repairing and Improvement. McGraw-Hill Professional, 1 octubre 1994, p. 34. ISBN 978-0-07-042778-5.
* ↑ Whitham D. Reeve. DC power system design for telecommunications. John Wiley and Sons, 2007, p. 239. ISBN 978-0-471-68161-8.
* ↑ «Float charging lithium ion cells». Electronics Weekly.com, 01-02-2006. [Consulta: 4 setembre 2018].
# Regar-TadAZ Tursunzoda

El Regar-TadAZ Tursunzoda és un club de futbol tajik de la ciutat de Tursunzoda.

## Palmarès

* Lliga tadjik de futbol:
** 2001, 2002, 2003, 2004, 2006, 2007, 2008
* Copa tadjik de futbol:
** 2001, 2005, 2006
* Copa President de l'AFC:
** 2005, 2008, 2009

## Referències

* ↑ «Tajikistan - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Tajikistan - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Estadístiques a KLISF
# Emilio Fernández de Angulo y Pons

Emilio Fernández de Angulo y Pons (Gijón, 29 de gener de 1815 - Madrid, 2 de gener de 1862) va ser un noble, polític i agent de borsa espanyol. Va ser comte consort de Cabarrús pel seu matrimoni amb Paulina Cabarrús.
Va néixer a Gijón el 29 de gener de 1815 en una família acomodada. Era fill de l'asturià Domingo Fernández de Angulo, que va ser administrador de rendes estancades d'Astúries, entre altres càrrecs vinculats a tresoreria i comptabilitat, i de la catalana Francesca Pons i Sagnier, natural de Mataró. Va casar-se el 1846 amb Paulina Cabarrús y Kirkpatrick, III comtessa de Cabarrús, amb qui va tenir successió.
Va actuar com a agent de borsa, i en l'àmbit polític va arribar a ser regidor de l'Ajuntament de Madrid. A més, va ser distingir com a cavaller de l'orde de Carles III i va ser nomenat gentilhome de cambra amb exercici del rei.
D'altra banda, també va ser un apassionat de la música i va conrear el cant, essent deixeble de Baltasar Saldoni. La seva veu de baríton va ser molt apreciada en els concerts dels cercles filharmònics de l'alta societat madrilenya. A més, també va posseir obres musicals de molta estima.
Va morir el 2 gener de 1862 a Madrid. La seva mort va ser sentida per familiars i amics.

## Referències

* 1 2 Duque de Estrada y Fernando de Alós, Dolores «Los Espriella del concejo asturiano de Llanes». Anales de la Real Academia Matritense de Heráldica y Genealogía, vol. 5, 1998-1999, pàg. 62. ISSN: 1133-1240.
* 1 2 Saldoni, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (en castellà). vol. 1. Madrid: A. Perez Dubrull, 1868, p. 35.
# Rej

* Aquest article tracta sobre la població. Vegeu-ne altres significats a «Rej (riu)».
Rej - Реж (rus) - és una ciutat de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia. Es troba a la riba dreta del riu Rej, afluent del Nitsa. És a 78 km al nord-est de Iekaterinburg i a 1.464 km a l'est de Moscou.
# Emperador Jiaqing

Jiaqing (xinès tradicional: 嘉慶, pinyin: Jiāqìng), també conegut com Aixinjuelo Yongyan, (xinès tradicional: 愛新覺羅顒琰, pinyin: Àixīnjuéluó Yóngyǎn; Beijing, 1760 - Chengde, 1820) va ser un emperador del període de la dinastia Qing de la història de la Xina. Va ser el fill de l'emperador Qianlong, el seu nom de temple era Qing Renzong (xinès tradicional: 清仁宗, pinyin: Qīng Rénzōng). Va ser emperador del 9 de febrer del 1796, després de l'abdicació del seu pare, fins al 1820.
Jiaqing va haver de lluitar contra l'arribada dels europeus i la influència de les seves idees. Encara que el seu pare, que havia estat poderós emperador, havia abdicat, va continuar movent els fils de la política fins que va morir el 7 de febrer 1799. Jiaqing fou un emperador feble i fàcil de manejar. Sota el seu regnat, els eunucs tornaren a cobrar importància a la cort.
Va lluitar contra la importació d'opi a la Xina, així com intentar moderar la despesa pública.
Igual que el rei Wu Yi de la dinastia Shang, va morir colpit per un llamp al Palau de Jehol.
Jiaqing no s'ha de confondre amb l'emperador Jiajing (1507-1567) de la dinastia Ming.

## Referències

* ↑ González, Martha Berenice Vázquez. ¿Más guerra contra el crimen?: Gestión pacífica del conflicto (en castellà). Editorial Didáctica, 2021-09-15, p. 23. ISBN 978-607-99443-4-6.
* ↑ Anguiano, Eugenio; Pipitone, Ugo. China, de los Xia a la República Popular (2070 a.C.-1949) (en castellà). CIDE, 2014-08-21. ISBN 978-607-7843-16-0.
* ↑ Beja, Flora Botton. China: su historia y cultura hasta 1800 (en castellà). El Colegio de Mexico AC, 2008, p. 398. ISBN 978-968-12-0971-1.
Emperador Jiaqing Casa d'Aisin-GioroNascut: 13 de novembre del 1760 Mort: 2 de setembre del 1820 :
| Títols de regnat |||
| Precedit per: L'Emperador Qianlong | Emperador de la Xina 1796-1820 | Succeït per: L'Emperador Daoguang |
# Remundu Piras

Remundu Piras (Villanova Monteleone, Sardenya 1905 - 1978) és un poeta en llengua sarda.
És considerat un de màxim poeta improvisador en llengua sarda, va debutar el 1932 en festivals de poble. La seva producció ha estat recollida a Misteriu (recull de sonets), Bonas noas (satírica), Sas Modas i A Bolu. Sota la dictadura Mussolini, de 1932 a 1945, li era prohibit de cantar.

## Referències

* ↑ Biografia Arxivat 2012-03-05 a Wayback Machine. al web Sardegnativa (en italià)
# Enric Curto i Milà

Enric Curto i Milà (Barcelona, 1957) és un fotògraf català. Va estudiar Biologia i s'inicià, de manera autodidacta, al món de la Fotografia, especialitzant-se en el camp de la macrofotografia. Posteriorment, atret pel blanc i negre, amplia els seus coneixement tècnics a l'Escola Gris Art. A partir de l'any 1994, deixa enrere l'etapa més naturalista i centra la seva obra en la fotografia urbana i paisatgística.
Ha col·laborat en diverses publicacions d'àmbit científic i de divulgació. Cal esmentar la seva aportació a La Història Natural dels Països Catalans d'Enciclopèdia Catalana. El 2005 va publicar en col·laboració amb l'Ajuntament de Barcelona el llibre Barcelona, fàbrica de somnis editat conjuntament amb Jose Manuel Ferro.
Des del 2001 col·labora amb l'agència Mil·lennium Images Ltd. de Londres.
Una mostra del seu treball va ser escollit l'any 1994 per la crítica en el Fòrum de la Primavera Fotogràfica. El 2003 va obtenir una menció honorífica en el Premi Europeu FNAC de Fotografia.

## Exposicions

Algunes de les exposicions fotogràfiques que ha fet:
* 1995: "Paysages: Lieux et nonlieux". Galera Nei Liicht (Luxemburg)
* 1995: "Paisatges urbans". Casa de Cultura (Valls), Llibreria Tartessos (Barcelona)
* 1996: "Una visió tres somnis". Centre d'Art Santa Mònica (Barcelona), Centre Cultural Caixa de Terrassa (Rubí)
* 1997: "Primavera Fotogràfica 96. La mirada interior" d'Agencia Visión. Rubí, Tortosa, La Garriga.
* 1997: "La Fussina. Espais". Barcelona
* 1998: "Fisonomia d'un paisatge. La revolució industrial". Casa de cultura de Sant Cugat del Vallès
* 1998: "Primavera Fotogrfica 98. Memòries de llum - temps de foscor". Espai fotogràfic Can Basté, Sala Golfes (Barcelona)
* 2000: "Ver o no Ver". Centre Cultural la Farinera (Barcelona)
* 2001: "Paisatges poètics". KOWASA Gallery (Barcelona)
* 2002: "Fàbrica de somnis". Centre Cultural la Farinera (Barcelona)
* 2004: "Fàbrica de somnis". Cambra de la Propietat Urbana (Barcelona)
* 2005: "Fàbrica de somnis". Espai Can Jaumandreu (Barcelona)
* 2006: "Fábrica de sueños". Espacio Fotográfico Artymagen (Saragossa)
* 2007: "Leip-Bya". Kowasa Gallery (Barcelona)

## Referències

* 1 2 Fitxa d'Enric Curto a la Galeria Saatchi (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 «Enric Curto explicarà els secrets de la fotografia al Club Muntanyenc». Tot Sant Cugat. [Consulta: 20 agost 2013].
* ↑ «Barcelona: fàbrica de somnis (ISBN 84-7609-400-0)». Kowasa.com, photography books. [Consulta: 20 agost 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Rentadors vells (el Pont d'Armentera)

Els Rentadors vells és una obra del Pont d'Armentera (Alt Camp) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Els rentadors vells se situen en un costat del carrer Raval Vell, seguint la línia de cases. És a l'aire lliure, adossat sobre les façanes, i alçat un esglaó del nivell del carrer. Un petit mur separa les cases del torrent d'aigua i a l'altre banda es troba el mur de tancament que acaba obliquament per poder rentar. Hi ha passarel·les que passen per sobre del torrent per poder accedir a les cases.

## Referències

* ↑ «Rentadors vells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Rentadors vells». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Enrique Ángel Crespo Calatrava

Enrique Ángel Crespo Calatrava (Manises, 1968) és un polític valencià, alcalde de Manises de 1999 a 2012.
Llicenciat en Econòmiques per la Universitat de València, Enrique Crespo milita al Partit Popular (PP) amb el qual guanyà l'alcaldia del seu municipi a les eleccions de 1999 esdevenint així en el primer candidat popular en trencar el poder socialista als municipis de l'anomenat "cinturó roig" de València. També ha sigut diputat provincial de València, primer al front de Cultura i des de 2003 d'Infraestructures i Medi Ambient. El president Alfonso Rus el nomenà vicepresident de la Diputació de València el 2007. Abandonà tots els càrrecs el febrer de 2012 per les acusacions de corrupció al voltant de l'anomenta cas Emarsa.

## Corrupció política
### Cas Emarsa

Enrique Crespo està imputat en l'anomenat Cas Emarsa com a president d'aquesta empresa pública de tractament d'aigües residuals. Amb la liquidació per fallida econòmica de l'empresa Emarsa el juliol de 2010, es va descobrir l'existència d'un forat de 17 milions d'euros el que propicià l'apertura del cas en el qual s'acusa a Crespo i una quinzena de persones de malversació, estafa continuada i delictes societaris.
El desembre de 2011 fou agraciat amb un important premi de la Loteria de Nadal, pel qual el jutge del cas demanà que digués quant havia guanyat. Aleshores, poques hores després de sortir als mitjans de comunicació anunciant la seua sort, Crespo va dir que tenia un sol dècim amb aquest número. Crespo es va negar a dimitir com a alcalde de Manises després que els 9 regidors de l'oposició li ho demanaren. Finalment deixà tots els càrrecs el febrer de 2012.

### Cas d'unes obres sense concurs

El 13 de març de 2014, la Fiscalia de València estima la demanda del portaveu del PSPV a l'Ajuntament de Manises i considera que existeixen indicis de possibles delictes contra l'Administració pública de prevaricació i malversació de cabals públics.

## Referències

* ↑ «La guardia pretoriana de Francisco Camps (y 2)» (en espanyol). El blog de Julià Álvaro. Julià Álvaro, 03-11-2008. [Consulta: 28 desembre 2011].
* 1 2 «Enrique Crespo dimite de todos sus cargos y pide la baja en el PP por el saqueo de Emarsa» (en espanyol). ValenciaPlaza.com, 02-02-2012. [Consulta: 2 febrer 2012].
* ↑ Zafra, Ignacio «Colosal saqueo de dinero público» (en espanyol). El País, 27-11-2011 [Consulta: 28 desembre 2011].
* ↑ «El batlle de Manises diu ara que no té cap dècim premiat». Vilaweb, 25-12-2011. [Consulta: 28 desembre 2011].
* ↑ «Enrique Crespo, alcalde de Manises e imputado por Emarsa, agraciado con el segundo premio» (en espanyol). ValenciaPlaza.com, 22-12-2011. [Consulta: 28 desembre 2011].
* ↑ «Enrique Crespo se niega a dimitir en un tenso pleno en Manises» (en espanyol). Las Provincias, 27-12-2011. [Consulta: 28 desembre 2011].
* ↑ «La fiscalía investiga el encargo de unas obras sin concurso en Manises». El País, 13-03-2014.
# Elena Faba de la Encarnación

Elena Faba de la Encarnación (Barcelona, 23 de juny de 1963) és una empresària i política catalana, diputada al Congrés dels Diputats en la XI legislatura.
És llicenciada en psicologia i va obtenir el títol de tècnic superior en Comunicació i Relacions Públiques. Reconeguda experta en estratègia digital, treballa com a empresària i actualment és presidenta del Círculo de Mujeres de Negocios.
Fou escollida diputada per Barcelona en la llista de Ciutadans - Partit de la Ciutadania a les eleccions generals espanyoles de 2015 i 2016.

## Referències

* ↑ Dona i amb èxit: quan el sostre de vidre s'esberla, ara.cat, 17 de febrer de 2014
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Elena Faba de la Encarnación, DEIMOS INTERNET - Presenta tu negocio CMN a Youtube
# Entre platos anda el juego

Entre platos anda el juego va ser un concurs de televisió, emès per Telecinco entre 1990 i 1993.

## Mecànica

Concurs de preguntes i respostes, emès de dilluns a divendres en horari de sobretaula. La particularitat de l'espai consistia en el fet que el qüestionari estava sempre relacionat amb el món de la gastronomia. A més, el concurs estava amanit amb números d'humor a càrrec de Rafaela Aparicio.

## Presentadors

Els conductors inicials van ser Juanito Navarro i Simón Cabido en la pell dels personatges que els havien proporcionat gran popularitat una dècada abans: Don Ciruelo i Doña Cocleta. Arran de la malaltia de Cabido (que va acabar en la seva defunció al maig de 1992), des de febrer de 1992 el seu lloc va ser ocupat per Miguel Caiceo. Posteriorment, al juny de 1992, seria el mateix Navarro el que abandonés el programa, sent substituït per Jordi LP a partir de setembre i fins a la cancel·lació definitiva de l'espai.

## Referències

* ↑ «Guía de programación de noviembre de 1990». Madrid: La Vanguardia, 28-11-1990. [Consulta: 17 octubre 2013].
* ↑ Recurso de Tele 5 ante el Tribunal Superior de Madrid por la retransmisión del Napóles-Juventus El País. 11 de setembre de 1990. Vist el 14 de març de 2009.
# Resolució 109 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 109 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 14 de desembre de 1955 després de ser instruïda per l'Assemblea General per considerar les aplicacions per sembre de l'organisme d'Albània, Àustria, Bulgària, Cambodja, Ceylon, Finlàndia, Hongria, Irlanda, Itàlia, Jordània, Laos, Líbia, Nepal, Portugal, Romania, i Espanya, el Consell va recomanar que tots els països esmenats fossin admesos en les Nacions Unides.
La resolució va ser adoptada per vuit vots; Bèlgica, Xina i els Estats Units es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)

## Referències

* ↑ «Resolution 109: Admission of new Members to the UN». unscr.com, 14 December 1955.

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 177 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 177 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 15 d'octubre de 1962, després d'examinar l'aplicació d'Uganda per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Uganda fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de Resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a 200 (1943 - 1976)

## Referències

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Ratchet & Clank: Into the Nexus

Ratchet & Clank: Into the Nexus (conegut com a Ratchet & Clank: Nexus a les regions PAL) és un videojoc de plataformes del 2013 desenvolupat per Insomniac Games i publicat per Sony Computer Entertainment per a PlayStation 3. És la vuitena entrega principal de Ratchet & Clank, i el quart de la saga Future La sèrie destaca per la inclusió d'ubicacions exòtiques i úniques i gadgets exagerats, elements de l'experiència tradicional de Ratchet & Clank que tornen en aquest joc.
Into the Nexus va rebre una recepció generalment positiva després del llançament, encara que inferior als jocs anteriors de la saga Future, amb els crítics elogiant els seus gràfics, jugabilitat, controls i humor, però criticant la seva història i la curta durada. El següent llançament de la sèrie, una reimaginació de la primera entrega, es va llançar per a PlayStation 4 l'abril de 2016, mentre que una seqüela adequada, titulada Ratchet & Clank: Rift Apart, es va llançar per a PlayStation 5 el juny de 2021.

## Crítica

El joc va rebre crítiques possitives.

## Referències

* ↑ Moriarty, Colin. «Traditional Ratchet and Clank Is Back With Into the Nexus». IGN, 10-07-2013. [Consulta: 10 juliol 2013].
* ↑ «Ratchet & Clank: Into the Nexus for PlayStation 3 Reviews». Metacritic. [Consulta: 12 novembre 2013].
* ↑ Reiner, Andrew. (November 11, 2013). "Ratchet & Clank: Into the Nexus — Short But Sweet" Arxivat 2014-01-18 a Wayback Machine.. Game Informer. Retrieved September 12, 2015.
* ↑ Woolsey, Cameron. (November 11, 2013). "Ratchet & Clank: Into the Nexus Review". GameSpot. Retrieved September 12, 2015.
* ↑ Saldana, Giancarlo. (November 11, 2013). "RATCHET AND CLANK: INTO THE NEXUS REVIEW". GamesRadar. Retrieved September 12, 2015.
* ↑ Engen, Josh. «Ratchet & Clank: Into the Nexus Review: Follow the bouncing bolts». GameZone, 13-12-2013. [Consulta: 22 gener 2014].
* ↑ Shea, Cam. (November 11, 2013). "Ratchet & Clank: Into the Nexus — BACK TO THE FUTURE". IGN. Retrieved September 12, 2015.

## Enllaços externs

* Ratchet & Clank: Into the Nexus - Lloc web oficial
# Resolució 193 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 193 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 9 d'agost de 1964, després d'un greu deteriorament de la situació a Xipre, el Consell va reafirmar una crida a Turquia, que deixés de bombardejar l'illa i a Xipre, ordenant a totes les seves forces armades que deixessin de disparar. El Consell va convidar a tots a que cooperessin plenament amb el Comandant de la Força de les Nacions Unides pel Manteniment de la Pau a Xipre i s'abstingués de qualsevol acció que pogués agreujar o ampliar les hostilitats.
La resolució 193 va ser adoptada nou vots a cap, amb dues abstencions de Txecoslovàquia i la Unió Soviètica.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 101 a la 200 (1953 - 1965)
* Conflicte de Xipre

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Districte de Rolle

El districte de Rolle és un dels antics 19 districtes del cantó suís de Vaud que va desaparèixer en la reforma del 2008. Els seus municipis van anar a parar al districte de Nyon, excepte el municipi d'Allaman que va anar al districte de Morges.

## Municipis

* Cercle de Gilly
** Bursinel
** Bursins
** Burtigny
** Dully
** Essertines-sur-Rolle
** Gilly
** Luins
** Tartegnin
** Vinzel
* Cercle de Rolle
** Allaman
** Mont-sur-Rolle
** Perroy
** Rolle