OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sven Fahlman

Sven Fahlman (Estocolm, 11 de juliol de 1914 - municipi de Sollentuna, 23 de juny de 2003) va ser un tirador d'esgrima suec, especialista en espasa, guanyador d'una medalla olímpica.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on disputà tres proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla de plata en la prova d'espasa per equips, mentre les proves d'espasa individual i floret per equips quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen cinc medalles al Campionat del món d'esgrima, dues de plata i tres de bronze, entre les edicions de 1947 i 1951.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Sven Fahlman». [Consulta: 4 setembre 2023].
* ↑ «Sven Fahlman - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 4 setembre 2023].
# Sveržov

Sveržov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1355.
# Amiertes

Amiertes o Amintes va ser sàtrapa de Capadòcia.
Antígon el borni l'any 317 aC quan va dominar el país el va designar per aquell càrrec. L'any 315 aC Ariaramnes I, el va derrotar i es va proclamar rei, i Amiertes i les tropes macedònies que encara quedaven al país al país es van retirar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ariarathes». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 11 novembre 2021].
# Amidar

Amidar és joc d'arcade programat per Konami i publicat en 1981 per Stern. Son format bàsic és similar al de Pac-Man: el jugador es mou al voltant d'unes línies, tractant de visitar cada lloc de la pantalla, evitant al mateix temps als enemics. Quan cadascun s'ha visitat in situ, el jugador passa al següent nivell.
El joc i el nom té les seves arrels en el joc de dibuix japonès Amidakuji. La bonificació en Amida és gairebé una rèplica exacta d'un joc Amidakuji i la forma en què els enemics moure's Amidakuji s'ajustin a les normes.
Actualment es pot jugar al joc a la Game Room de l'Xbox 360.

## Jugabilitat

Amidar és un abstracte joc on els jugadors han de "acolorir" tots els rectangles que apareixen en la pantalla. Cada nivell té un nombre d'enemics patrulladors (o "Amidars") que han de ser evitats. Els jugadors són ajudats en la seva tasca amb la inclusió d'un botó de salt, el qual causa que tots els enemics en la pantalla saltin, donant-li al jugador una oportunitat d'escapar d'una situació incòmoda. No obstant això, només es permeten tres "salts" per nivell.
En cada nivell imparell, el personatge que controla el jugador és un goril·la; en els nivells paris, és una brotxa. Els enemics del joc s'alternen entre soldats i porcs, respectivament.
Acolorint els rectangles de les cantonades li dona al jugador un curt temps on els rols s'inverteixen, podent perseguir als Amidars i guanyar punts extra. Entre nivells, hi ha també una oportunitat de guanyar 5.000 punts. Allí, un porc es mou per la part superior de la pantalla. Pressionant el botó de salt, el porc segueix el rastre a través de les caixes fins a la part inferior. Si el porc aconsegueix els plàtans, el bo és acreditat al jugador.

## Referències

* ↑ Fox, Matt. The Video Games Guide: 1,000+ Arcade, Console and Computer Games, 1962-2012. McFarland, 2013, p. 11. ISBN 9781476600673.

## Enllaços externs

* Amidar a Arcade-History (anglès)
Viccionari
# Alticus simplicirrus

Alticus simplicirrus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,7 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Marqueses.

## Referències

* ↑ Lacépède, B. G. E., 1800. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 2: i-lxiv + 1-632, Pls. 1-20.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 «Alticus simplicirrus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Randall, J.E. i J.L. Earle, 2000. Annotated checklist of the shore fishes of the Marquesas Islands. Bishop Mus. Occas. Pap. (66):1-39.
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Randall, J.E., 2005. Reef and shore fishes of the South Pacific. New Caledonia to Tahiti and the Pitcairn Islands. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 720 p.
* ↑ Springer, V.G., 2001. Blennidae. Blennies (combtooth and sabertooth blennies). p. 3538-3546. A: K.E. Carpenter i V. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles.. FAO, Roma, Itàlia.

## Bibliografia

* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Smith-Vaniz, W.F. i V.G. Springer, 1971. Synopsis of the tribe Salariini, with description of five new genera and three new species (Pisces: Blenniidae). Smith. Contrib. Zool. 73:1-72.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Amplexus

En biologia s'anomena amplexus l'acoblament sexual propi dels amfibis anurs. Els anurs gairebé sempre tenen una fecundació externa i s'efectua a l'aigua. En ser exterior no hi ha penetració.
L'amplexus pot ser axil·lar o inguinal, és a dir, és quan els mascles subjecten les femelles per les axil·les o per la zona de l'engonal. El mascle desenvolupa unes callositats dures que li permeten una millor subjecció de la femella durant l'aparellament, tenint en compte que el tegument dels amfibis és humit i llefiscós.
La femella pon els ous a l'aigua, en cordons, com fan els gripaus, o en paquets, com fan les granotes; i presenten unes dimensions i unes formes que són característicament diferents, segons a la família o a l'espècie a què pertanyin. El mascle es limita a anar ejaculant espermatozoides sobre els ous.
# Tabassaran

El tabassaran és una llengua caucàsica parlada pels tabassarans, una ètnia del Caucas que viu al Daguestan meridional, als marges de l'alt Rubas-chai i l'alt Chirakh-chai. Té dos dialectes principals: septentrional (Khanag) i meridional. Té llengua literària basada en el dialecte meridional, un dels sis de la república del Daguestan.
El tabassaran és una llengua ergativa. Els noms tenen fins a 48 casos. El sistema verbal és relativament simple, ja que concorda amb el nom i el nombre, persona i classe. El septentrional té dues classes de nom, mentre que el meridional només en té un.

## Exemples

Uwu aldakurawu "Уву алдакураву" — "Estàs caient."
Uzuz uwu kkundžazuz "Узуз уву ккунжaзуз" — "T'estimo."
Uvu fujuva? "Уву фужува?" - "Qui ets?"
Fitsi vuna? "Фици вуна?" - "Com estas?"
Zakur ghurza "Закур гъюрза" - "Vindré demà"

## Bibliografia

* Chanmagomedov, B.G.-K. & K.T. Šalbuzov. 2001. Tabasaransko-russkij slovar’. Moskva: Ilim. ISBN 5-02-022620-3 [Inclou una gramàtica tabassaran (Grammatičeskij očerk tabasaranskogo jazyka) by K.K. Kurbanov (p. 395-476)]

## Enllaços externs

* Entrada al the Red Book of the Peoples of the Russian Empire
* Text
* El sistema de consonants al tabassaran
* Informació sobre Tabassaran a la XV edició de l'Ethnologue, amb el codi “tab” (anglès)
# Tabas Gilaki

Tabas (abans Tabas-al Tamr, més tard Tabas Gilaki, avui dia Tabas, en persa: طبس) fou una antiga ciutat de Pèrsia oriental al Kuhistan occidental, al centre del Gran Desert a un encreuament de rutes, i avui a la província de Yedz a l'Iran.
Els musulmans hi van arribar per primer cop sota el califa Umar, obra de contingents procedents de Kirman manats per Abd Allah ibn Budayl al-Khuzai que va fer un tractat de capitulació amb els habitants. Al segle X era una fortalesa amb una mesquita. El geògraf Nasir Khusraw hi va passar el 1051 quan ja portava el nom de Tabas Gilaki; al final del segle se'n van apoderar els ismaïlites i el 1102 fou atacada i quasi destruïda per un exèrcit seljúcida enviat per Sandjar. Va subsistir però ja no es va recuperar; a l'inici del segle xvi fou atacada pels uzbeks que la van devastar. El 1621 hi va arribar el primer europeu, el silesià Heinrich von Poser. Als primers anys del segle xix el cap local, un àrab de nom Mir Husayn Khan, era virtualment independent i disposava d'un exèrcit considerable.; però el seu poder va declinar ràpid i quan Lord Curzon va marcar la frontera amb l'Afganistan, el cap local Mirza Bakir al-Mulk només aportava 150 homes a l'exèrcit persa. Al segle xx fou part de la província del Khurasan on fou un districte; després fou inclosa a la província de Yadz i erigida en capital d'un comtat. La població el 1950 era de 8.114 habitants i el 2006 era de 30.681 habitants. Degut a la pèrdua d'importància de Tabas Masinan, aquesta ciutat es coneix ara només com Tabas.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 23
# Amphidon aequicrurius

Amphidon aequicrurius és una espècie extinta de mamífer que visqué durant el Juràssic superior en allò que avui en dia és Nord-amèrica. Se n'han trobat restes fòssils a la formació de Morrison, més concretament a la zona estratigràfica 5. És l'única espècie del gènere Amphidon i fou descrita per Simpson el 1925.

## Referències

* ↑ Foster, J. (2007). "Appendix." Jurassic West: The Dinosaurs of the Morrison Formation and Their World. Indiana University Press. pàg. 327-329. (anglès)
* ↑ Rougier, Guillermo W.; Isagi,Shinji; Manabe, Makoto «An Early Cretaceous mammal from the Kuwajima Formation (Tetori Group), Japan, and a reassessment of Triconodont phylogeny» (en anglès). Annals of Carnegie Museum, 76, 2, 01-06-2007, pàg. 73–115. DOI: 10.2992/0097-4463(2007)76[73:AECMFT]2.0.CO;2 [Consulta: 11 gener 2010].

## Vegeu també

* Organismes prehistòrics de la formació de Morrison
# Amatitlania kanna

Amatitlania kanna és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius atlàntics de Panamà.

## Referències

* 1 2 «Amatitlania kanna» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Targa Crocifisso

La Targa Crocifisso és una competició ciclista italiana d'un sol dia i que es disputa anualment a Polignano a Mare, a la Pulla. Està reservada a ciclistes de categoria sub-23 i amateurs.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1950 | Vincenzo Pellegrino | | |
| 1951 | Aldo Lotti | | |
| 1952 | Ruggiero Valoroso | | |
| 1953 | Fioravente Bastianelli | | |
| 1954 | Lino Pizzoferrato | | |
| 1955 | Arnaldo Alberti | | |
| 1956 | Giorgio Mancini | | |
| 1957 | Filippo Di Salvatore | | |
| 1958 | Piero Gattoni | | |
| 1959 | Fernando Ricci | | |
| 1960 | Vito Taccone | | |
| 1961 | Nevio Valčić | | |
| 1962 | Otello Paniccia | | |
| 1963 | Matteo Torraco | | |
| 1964 | Renzo Cerati | | |
| 1965 | Giancarlo Polidori | | |
| 1966 | Mario Nicoletti | | |
| 1967 | Enzo Ragnini | | |
| 1968 | Marcello Baccarini | | |
| 1969 | Giuseppe Ascani | | |
| 1970 | Vincenzo Suriani | | |
| 1971 | Aldo Parecchini | | |
| 1972 | Aldo Corallini | | |
| 1973 | Francesco Giordano | | |
| 1974 | Cosimo De Salve | | |
| 1975 | Domenico Perani | | |
| 1976 | Luigina Bissoli | | |
| 1977 | Michele Fabbri | | |
| 1978 | Giuseppe Mori | | |
| 1979 | Giuliano Biatta | | |
| 1980 | Giuseppe Faraca | | |
| 1981 | Corrado-Franco Pinizzoto | | |
| 1982 | | | |
| 1983 | Michele Cuoco | | |
| 1984 | Fabio Roscioli | | |
| 1985 | Luigi Dessi | | |
| 1986 | Claudio Martinelli | | |
| 1987 | Roberto Mattei | | |
| 1988 | Massimiliano Semini | | |
| 1989 | Paolo Manoni | | |
| 1990 | Simone Biasci | | |
| 1991 | Alessandro Maglie | | |
| 1992 | Elio Aggiano | | |
| 1993 | Salvatore Palumbo | | |
| 1994 | Giovanni Mattioni | | |
| 1995 | Massimiliano Giuliani | | |
| 1996 | Luca Cassiani | | |
| 1997 | Alberto Sintoni | | |
| 1998 | Cristian Sambi | | |
| 1999 | Eddy Serri | | |
| 2000 | Giuliano Sulpizi | | |
| 2001 | Mikhail Timochine | | |
| 2002 | Tomas Vaitkus | Sergio Marinangeli | Błażej Janiaczyk |
| 2003 | Elia Rigotto | Stefano Cavallari | Roberto Richeze |
| 2004 | anul·lada | anul·lada | anul·lada |
| 2005 | Elio Saavedra | Fabio Taborre | Marco Fabbri |
| 2006 | Alessandro Cantone | Andrea Grendene | Marco Corsini |
| 2007 | Paolo Capponcelli | Fabio Taborre | Fabio Terrenzio |
| 2008 | Paolo Ciavatta | Matteo Rabottini | Luca Fioretti |
| 2009 | Giacomo Michelessi | Manuel Fedele | Julián Arredondo |
| 2010 | Matteo Rabottini | Marco Zanotti | Gian Marco Di Francesco |
| 2011 | Paolo Totò | Mirko Boschi | Maurizio Anzalone |
| 2012 | Dúber Quintero | Lorenzo Alessi | Andrea Barbetta |
| 2013 | Michele Bicelli | Simone Petilli | Andrea Meggiorini |
| 2014 | Michael Bresciani | Mirco Maestri | Paolo Totò |
| 2015 | Isaia Modena | Mattia Bucci | Giovanni Lonardi |
| 2016 | Antonio Zullo | Francesco Castegnaro | Francesco Di Felice |

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it
# Anià (monjo)

Anià (en llatí Anianus, en grec antic Ἀνιανός) va ser un monjo egipci que va viure al segle v i va escriure una Cronografia on seguia generalment a Eusebi, segons Jordi Sincel·le i de vegades corregia alguns errors.
És dubtós que Anià hagués superat Eusebi en precisió, i Sincel·le n'assenyala diversos errors comesos per ell.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Anianus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 2 gener 2023].
# Telmatobius fronteriensis

Telmatobius fronteriensis és una espècie de granota que viu a Xile i, possiblement també, a Bolívia.

## Referències

* Ortiz, J.C. 2004. Telmatobius fronteriensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 17 de gener de 2008.
# Anodontiglanis dahli

Anodontiglanis dahli és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 40 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja insectes aquàtics, mol·luscs, gambes i detritus del fons.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

És un endemisme d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 3 «Anodontiglanis dahli» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Allen, G.R., 1989. Freshwater fishes of Australia. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
* ↑ Allen, G.R., 1989.
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Anodontostoma selangkat

Anodontostoma selangkat és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 18 cm de llargària màxima.
* 22-28 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigua salabrosa, pelàgic-nerític i de clima tropical (15°N-8°S, 89°E-155°E) que viu entre 0-50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les illes Andaman, el mar de Java i les illes Filipines fins a l'arxipèlag de Bismarck.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1849. Bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van het eiland Madura, met beschrijving van eenige neiuwe soorten. Verh. Batav. Genootsch. Kunst. Wet. v. 22: 1-16.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1852. Bijdrage tot de kennis der Haringachtige visschen van den Soenda-Molukschen Archipel. Verh. Batav. Genootsch. Kunst. Wet. v. 24: 1-52.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303. ISBN 92-5-102340-9
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea. A revised and annotated checklist. Vol. 1. Myxinidae to Synbranchidae. Research Bulletin Núm. 41. Department of Fisheries and Marine Resources, Port Moresby, Papua Nova Guinea. 194 p.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Anodoration

Anodoration és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamilia Erigoninae, pertanyent a la família Linyphiidae.
Fou descrit per primera vegada per Alfred Frank Millidge l'any 1991.

## Distribució

Es poden trobar a Sud-amèrica.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Anodoration claviferum (Millidge, 1991) Brasil, Argentina.
* Anodoration tantillum (Millidge, 1991) Brasil

## Referències

* ↑ Millidge, A. F. «Further linyphiid spiders (Araneae) from South America.». Bulletin of the American Museum of Natural History, vol. 205, 1991, pàg. 1–199.
* ↑ Miller, 2007 : Review of erigonine spider genera in the Neotropics (Araneae: Linyphiidae, Erigoninae). Zoological Journal of the Linnean Society, vol.149, Suppl. 1, p. 1-263.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).
* ↑ «Gen. Anodoration Millidge, 1991». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION
# Tempestas

* Per a altres significats, vegeu «Tempesta».
Tempestas (en llatí: Tempestas) va ser, segons la mitologia romana, la deessa que personificava les tempestats. Com passa amb altres deïtats que es refereixen al temps, era freqüent la forma plural, Tempestates.
Ciceró va fer algunes consideracions sobre si els fenòmens naturals com ara l'arc de sant Martí o els núvols havien de ser considerats divins, i explicava que els romans havien consagrat com una divinitat la Tempestas. Luci Corneli Escipió va dedicar un temple a les Tempestates l'any 259 aC, segons consta al seu epitafi, encara que Ovidi dona el nom del temple en singular. Corneli Escipió s'havia vist sorprès per una tempesta i va quedar isolat amb la seva flota a Còrsega. Va demanar a la deessa la seva salvació, i per complir el vot va construir el temple. Ovidi diu que es va consagrar el dia 6 de juny, però als Fastos apareix marcat el 23 de desembre.
El temple a la deessa era prop de la Porta Capena, potser proper a la tomba dels Escipions, i tenia veïnatge amb els temples de Mart i de Minerva.
Durant aquells anys es van aixecar diversos temples per reconèixer el valor sagrat de l'aigua a més del temple de la deessa Tempestas. Gai Lutaci Càtul va construir un temple en honor de Juturna, una nimfa marina, a la que havia invocat abans de la batalla de les Egusses contra Hannó II el Gran, al Camp de Mart, i un temple a Fontus construït durant una guerra a Còrsega l'any 231 aC.

## Referències

* ↑ Ciceró. De natura deorum, III, 51
* ↑ Lipka, Michael. Roman Gods: A Conceptual Approach. Boston: Brill, 2009, p. 128. ISBN 9789004175037.
* 1 2 Ovidi. Fastos, VI, 193
* 1 2 Richardson, L. A new topographical dictionary of ancient Rome. Baltimore: Johns Hopkins Univ. Press, 1995, p. 255, 379. ISBN 9780801843006.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 653-654.
# Taftan (pa)

El Taftan, taftoon o taftun és un tipus de pa amb llevat propi de les gastronomies persa, pakistanesa i d'Uttar Pradesh, que és cuit en un forn d'argila. És una paraula persa.
Aquest pa es prepara amb llet, iogurt, i ous. Sovint és aromatitzat amb safrà i una mica de pols de cardamom, i de vegades es decora amb llavors de rosella.

## Referències

* 1 2 Babbar, P.. Rotis and Naans of India. Bombay: Vakils, Feffer and Simons Ltd., 1988.