OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shullsburg

Shullsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 1.246 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shullsburg tenia 1.246 habitants, 527 habitatges, i 336 famílies. La densitat de població era de 433,4 habitants per km².
Dels 527 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.333 $ i la renda mediana per família de 41.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.379 $ mentre que les dones 21.630 $. La renda per capita de la població era de 16.902 $. Aproximadament el 5% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shullsburg» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shullsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fibló

El fibló és l'òrgan biològic, o part del cos, esmolat que és present en diversos animals i plantes (en aquest cas s'anomena aculi). Normalment el fibló dels animals expulsa algun tipus de verí, normalment en ser clavat en la pell d'un altre animal o dona una descàrrega elèctrica.
Un fibló verinós difereix d'altres òrgans punxants en què es clava per si mateix a diferència de les dents que es claven gràcies a la força de les mandíbules o de les espines que es claven per acció de la víctima.
El principal tipus de fibló és un òrgan esmolat d'atac o defensa, especialment quan està connectat amb una glàndula de verí i adaptat per infligir ferides punxant, com per exemple el fibló caudal d'un escorpí. Entre els mamífers només l'ornitorrinc mascle en té. Entre les abelles mel·líferes (i només entre elles) el fibló, un ovipositor modificat como en altres himenòpters picadors, té forma d'ham, ubicant-se en la carn de la víctima després de desprendre's del cos de l'abella (en picar a animals de pell resistent) cosa que provoca la mort de l'abella per esquinçament. El fibló té el seu propi gangli nerviós (essencialment un cervell en miniatura) que li permet enfonsar-se en la carn de la víctima i alliberar el verí durant diversos minuts. El fibló de les altres abelles i vespes són de configuració diferent i permeten picar diverses vegades.
# Floursies

Floursies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 134 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 125 | 139 | 127 | 136 | 129 | 129 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Fernand Debarle | |
| 2008- | Alain Deltour | |
# Collada del Maranxina

La Collada del Maranxina, o del Marinxina, és una collada situada a 1.301,4 msnm dins del municipi d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
És a l'extrem sud-est del Serrat de Picoi, al costat nord-oest mateix del Tossal dels Qualls, a migdia de la Borda Marinxina, al sud-oest de la Borda del Castelló i a llevant de Casa Víctor, actualment en ruïnes.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern. La collada pren el nom de la Borda del Maranxina, propera a aquest lloc.

## Enllaços externs

* La Collada del Maranxina en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Collada del Corral del Mestre

El Coll del Corral del Mestre és una collada situada a 1.348,6 msnm del municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà (antic municipi d'Hortoneda de la Conca), a l'àmbit de l'antic poble de Perauba.
És a l'extrem nord-est del Clot del Corral del Mestre, a la carena del contrafort nord-oest de la Serra del Pi, al damunt, sud-oest, de la Feixa de Viu.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Solució aquosa

Una solució aquosa o dissolució aquosa és una solució en la qual el dissolvent és aigua. Normalment, en les equacions químiques s'expressa mitjançant les lletres “aq”. La paraula “aqueous” significa “pertanyent a”, “relacionat amb”, “similar a” o “dissolt” en aigua. Com que l'aigua és un excel·lent dissolvent així com el fet de ser molt abundant, és un dissolvent molt utilitzat en química.
Les substàncies que no es dissolen bé en aigua s'anomenen hidròfobes (“por a l'aigua”) mentre que les que s'hi dissolen bé s'anomenen hidròfiles (“amb afinitat per l'aigua”). Un exemple de substància hidròfila és el clorur de sodi (la sal de taula ordinària). Els àcids i les bases són solucions aquoses si tenim en compte les definicions que va fer el científic Arrhenius.
La capacitat que té una substància de dissoldre's en l'aigua ve determinada per si aquesta substància pot partir o vèncer les forces atractives que les molècules d'aigua exerceixen entre elles mateixes (vegeu pont d'hidrogen). Si la substància no té capacitat de dissoldre's en l'aigua, les molècules formen un precipitat.
Els compostos iònics com el clorur de sodi, són els més solubles en aigua, mentre que els compostos covalents acostumen a ser tan poc solubles com els metalls insolubles.
Les solucions aquoses que condueixen el corrent elèctric de manera eficient contenen forts electròlits, mentre que aquells que són poc conductors són electròlits dèbils. Els que són electròlits forts són substàncies ionitzades totalment en aigua, mentre que els electròlits dèbils presenten molt poca ionització en aigua.
Les substàncies que no són electròlits també es dissolen en aigua, però mantenen la seva integritat molecular (no es dissocien en ions). Com a exemples podríem trobar el sucre, la urea, el glicerol, i el metilsulfidrilmetà (MSM).
Quan es realitzen càlculs tenint en compte la reacció de més d'una solució aquosa, generalment sabem la concentració o la molaritat d'una d'elles. La concentració de la solució es dona tenint en compte la quantitat de solut abans que es dissolgui.
Les dissolucions aquoses tenen una gran importància en la biologia, des dels laboratoris de ciència bàsica fins a la química de la vida, passant per l'enginyeria química industrial.

## Vegeu també

* Dissociació
* Solubilitat

## Bibliografia

* Zumdahl S. 1997. Chemistry. 4th ed. Boston: Houghton Mifflin Company. p 133-145.
# Circ Cric

El Circ Cric és una companyia de circ fundada l'any 1981 per Jaume Mateu, més conegut amb el nom de Tortell Poltrona.

## Primera etapa

Va començar les seves activitats en el món del circ instal·lant una carpa al Parc de l'Escorxador de Barcelona. La iniciativa fou molt ben rebuda per part d'alguns artistes com Joan Miró, Joan Brossa o Charlie Rivel, els quals expressaren el seu suport, però la companyia va acabar dissolent-se l'any 1983 a causa de dificultats econòmiques.

## Segona etapa

Després que Poltrona fundés el mateix any Pallassos Sense Fronteres, amb Montserrat Trías Titat Craconi van fundar el CRAC, el Centre de Recerca de les Arts del Circ, un espai fix Sant Esteve de Palautordera (Vallès Oriental), amb el qual assessoren nous artistes i produeixen obres pròpies.
Es refunda el Circ Cric en 2002 amb el suport de l'Institut Català de les Indústries Culturals de la Generalitat com a circ itinerant, que s'estableix demanera estable en Sant Esteve de Palautordera per les dificultats burocràtiques i la competència que suposa l'espectacle ititnerant. L'any 2005 el Circ Cric fou guardonat, en la seva primera edició, amb el Premi Nacional de Circ concedit per la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Artistes i companyies de circ». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: juliol 2013].
* ↑ Olesti, Isabel. «La magia de Tortell» (en castellà). El Pais, 08-01-2002. [Consulta: 24 setembre 2020].
* 1 2 «Circ Cric». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. [Consulta: 24 setembre 2020].

## Bibliografia

* Minguet, Joan: 20 anys del CRIC!. Barcelona: Transversal.
* Tortell Poltrona, Senyoreta Titat i altres: El món fascinant del Circ Cric. Barcelona: Viena Edicions, 2007. ISBN 978-84-8330-419-8

## Enllaços externs

* Circ Cric
* Llibre El món fascinant del Circ Cric Arxivat 2007-08-22 a Wayback Machine.
* Canal de Youtube del Circ Cric
# Fouquescourt

Fouquescourt és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 152 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Fouquescourt era de 152 persones. Hi havia 60 famílies de les quals 16 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 28 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 70 habitatges, 62 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 69 eren cases i 1 era un apartament. Dels 62 habitatges principals, 53 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 10 en tenien tres, 14 en tenien quatre i 37 en tenien cinc o més. 50 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 27 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Fouquescourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 8 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 12 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 82 persones, 68 eren actives i 14 eren inactives. De les 68 persones actives 62 estaven ocupades (33 homes i 29 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 14 persones inactives 5 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Fouquescourt hi havia 64 unitats fiscals que integraven 159 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 18.467 €.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de transport, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Fouquescourt hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Fouquescourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Fouquescourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Chrysiptera rapanui

Chrysiptera rapanui és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Kermadec i a l'Illa de Pasqua.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chrysiptera sinclairi

Chrysiptera sinclairi és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chrysiptera pricei

Chrysiptera pricei és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Pacífic occidental central.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, J.R., 2001. Pomacentridae. Damselfishes (anemonefishes). p. 3337-3356. A: K.E. Carpenter and V. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). FAO, Roma, Itàlia.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chrysiptera oxycephala

Chrysiptera oxycephala és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Borneo, Indonèsia, les Filipines, Nova Guinea i Palau.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chrysiptera rex

Chrysiptera rex és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Ryukyu, Taiwan, les Filipines, Palau, Indonèsia, Nova Guinea, Salomó, Vanuatu, Nova Caledònia i la Gran Barrera de Corall.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Col·lectiu Comunista Català

Col·lectiu Comunista Català (CCC) fou un grup polític català format el 1978 per un petit cercle d'intel·lectuals d'orientació leninista i propers al maoisme, sorgits d'organitzacions comunistes tradicionals, com el PSUC o Bandera Roja. La seva activitat consistia en la redacció de documents polítics, sense cap mena de treball de base real. A partir de setembre de 1979 van iniciar la publicació d'una revista, K.0., de la qual només van sortir dos números. Posteriorment alguns membres s'integraren en el Col·lectiu Nacionalista la Nova Falç. Alguns dels militants més coneguts foren Joan Oms i Llohis i l'advocat August Gil Matamala, provinent del PSUC.

## Referències

* ↑ «Col·lectiu Comunista Català». Enciclopèdia Catalana de Partits. [Consulta: 10 gener 2020].
* ↑ Giralt i Esteve, Olga. Inventari del Fons DPP. Subsèrie Organización Comunista de España (Bandera Roja) (OCE-Br)de la Biblioteca del Pavelló de la República (.pdf). Barcelona: Universitat de Barcelona, 2006.
* 1 2 3 4 Fernàndez Calvet, Jaume. Terra Lliure (1979-1985). Barcelona: editorial El Llamp, 1986, pàg. 111 (col·lecció La Rella). ISBN 84-86066-77-8.
# Sirvent

«Sirvent» té aquests significats:
* Bartomeu Sirvent, funcionari de la Cancelleria Reial i autor d'epístoles en llatí humanístic
* Pic del Sirvent, muntanya entre la Baixa Cerdanya i Andorra
* Serra del Sirvent, serra al municipi de Lles de Cerdanya a la comarca de la Baixa Cerdanya
* Riu empordanès
# Chlorurus oedema

Chlorurus oedema és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 42 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Sri Lanka fins a les Filipines i les Illes Ryukyu.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Uranium City (Saskatchewan)

Uranium City és un assentament situat al nord-oest de la província de Saskatchewan, Canadà. Es troba a la costa nord del Llac Athabasca prop del límit amb els Territoris del Nord-oest. És a una altitud de 230 m. Té 89 habitants i el seu nom és per les mines d'urani que hi ha a la zona.

## Història

El 1949 s'hi va trobar el mineral d'urani athabascaïta.
El 1952, el govern provincial decidí establir-hi una població que donés serveis a les mines d'urani del Llac Beaverlodge Beaverlodge L'any 1954 hi operaven 52 mines d'urani 12 més a cel obert. En el seu inici la majoria de les residències a urani City eren simples tendes de campanya.
Uranium City va ser una ciutat pròspera fins a l'any 1982, quan la seva població s'acostava als 5.000 habitants, que era el llindar per assolir l'estatus de ciutat a la província. El tancament de les mines de l'any 1983 va portar a col·lapsar-ne l'economia i molts dels seus habitants van abandonar la ciutat. Més tard va ser nomenat northern settlement (assentament del nord) amb uns 300 habitants que hi quedaven. Després del tancament de l'hospital només van restar uns 79 habitants que incloïen alguns with Métis i de les First Nations.
Aquesta població disposa d'un aeroport certificat, Uranium City Airport, amb una pista de grava. No hi ha una carretera normal que connecti Uranium City amb la resta del Canadà, està prevista una carretera d'hivern (winter road) que la connectaria amb Fond-du-Lac.

## Clima

Uranium City és part de l'ecozona de la taigà i té un clima subàrtic, en la classificació de Köppen designat com Dfc. La temperatura més alta enregistrada va ser de 3,7 °C del juliol de 1984. La temperatura mitjana anual és de - 3,5 °C, essent la mitjana del mes més fred la de gener amb -26,8 °C i la del mes més càlid, juliol, amb 16,2 °C. La precipitació anual mitjana és de només 223,7 litres.

## Referències

* ↑ Fission Avenue: Uranium City "Beaverlodge"
* ↑ Fission Avenue: Uranium City Pg2
* ↑ «Winter Highway Conditions». Saskatchewan Highways and Transportation. Arxivat de l'original el 20 d’agost 2006. [Consulta: 1r setembre 2006].
* ↑ «Canadian Climate Normals 1961-1990». Environment Canada. [Consulta: 12 gener 2012].

## Enllaços externs

* Friends of Uranium City Arxivat 2006-04-02 a Wayback Machine.
* COPA Places To Fly page about the town's airport Arxivat 2012-06-13 a Wayback Machine.
* Photos of Uranium City
* Encyclopedia of Sasktchewan Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine.
# Joan II de Castella-Aumale

Joan II de Castella-Aumale (1293-16 de gener de 1340) fou comte d'Aumale, senyor de Montgommery i Épernon, fill de Joan I de Castella-Aumale i d'Ida de Meulan, i besnet de Ferran III de Castella. Es va casar abans del 1320 amb Caterina d'Artois (filla de Felip d'Artois, senyora de Lusignan, d'Épernon i de Remalart. Van tenir dos fills:
* Blanca d'Aumale o Castella-Aumale, dita també Blanca de Ponthieu, hereva del comtat d'Aumale, casada amb Joan V d'Harcourt i III d'Aumale (1355), origen de la nissaga d'Harcourt a Aumale.
* Joana de Castella-Aumale (dota també Joana de Ponthieu), hereva de la senyoria d'Épernon, comtessa consort de Vendôme i de Castres) casada amb Joan VI de Vendome i Castres (+1365), foren els pares de Burcard VII de Vendôme i Castres i de Caterina (mort cap al 1411/1412). Burcard VII es va casar amb Isabel de Borbó-La Marca, i foren pares de Joana de Vendome i Castres; Burcard i Isabel van morir amb pocs mesos de diferència el 1371 però Joana només va viure fins al 1372, i llavors la va heretar la seva tia Caterina (la filla de Joana de Castella-Aumale) que fou comtessa de Vendome i Castres la qual estava casada amb el comte Joan I de Borbó-La Marca (germà d'Isabel de Borbó-La Marca, el qual havia heretat el comtat de la Marca) i fou comte consort de Vendome i Castres.

## Referències

* Genealogia