OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Habanot Nechama

Habanot Nechama (en hebreu: הַבָּנוֹת נֶחָמָה) (traduïble al català com a "Les noies del comfort" o "Les filles del consol") és una grup musical de folk israelià. El grup es compon de tres vocalistes femenines: Karolina, Dana Adini, i Yael Deckelbaum.
Són principalment conegudes pel seu àlbum debut, que esdevingué de platí (més de 40.000 discos venuts) a Israel, i per la seva exitosa cançó «So Far».

## Història

Habanot Nechama es va formar el 2004 a Tel-Aviv. Es van conèixer a una botiga de roba local on van despertar les seves frustracions amb les seves carreres i van decidir formar la banda poc després. Karolina va nomenar la banda Habanot Nechama (traduïble com a “Les dones del comfort”) per la tranquil·litat que els treball entre elles els proporcionava.
El seu àlbum de debut, autoeditat, es va publicar l'agost del 2007 a Israel, on va es va convertir en disc d'or en tres setmanes i de platí poc després. L'àlbum té cançons en hebreu i anglès. El seu so va ser descrit com "reggae-soul-folk". Després de l'èxit de l'àlbum, van estar cantant en escenaris, tot fent gira per Israel i actuant a diversos festivals d'estiu d'Europa i finalment als Estats Units, on van actuar al Radio City Music Hall i al Kodak Theatre pel 60è aniversari d'Israel.

## Discografia

| Títol | Any | Discogràfica |
| Habanot Nechama | 2007 | Helicon Records |

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Nominació | Resultat |
| 2017 | Premis del Canal Musical Israelià | Millor nova actuació | Habanot Nechama | Nominat |
| 2017 | Revista DJ Ha'ir | Actuació de l'any | Habanot Nechama | Guanyador |
| 2017 | premis ACUM (premis israelians ASCAP) | Cançó de l'any | So far | Guanyador |

## Projectes en solitari

Les tres membres del grup tenen altres projectes musicals en solitari. Karolina ha actuat amb Lauryn Hill, The Black Eyed Peas i Erykah Badu a Israel i comença a enregistrar el seu propi àlbum en solitari. Dana Adini també és actriu, especialment coneguda pel seu paper al programa de culte israelià, Hashir Shelanu i, el 2007, CMJ la va escollir per actuar a la seva marató musical a Nova York. Yael Deckelbaum es troba en una altra banda anomenada Yael and the Palm Trees que actua regularment a Tel-Aviv. Les tres vocalistes estan en converses per a publicar en conjunt un segon àlbum.

## Referències

* ↑ «Habanot Nechama» (en anglès). GoldenLand.com. Arxivat de l'original el 3 febrer 2009. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ «'The Comfort Girls' satisfy in three part harmony» (en anglès). JewishJournal.com, 05-08-2008. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ Hartog, Kelly. «Comfort far from home» (en anglès). The Jerusalem Post, 13-05-2008. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ «HaBanot Nechama - Bio» (en anglès). Labeleh.com. Arxivat de l'original el 21 novembre 2007. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ «Karolina & Funset» (en anglès). Myspace.com. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ «Dana Adini» (en anglès). Myspace.com. [Consulta: 15 agost 2020].
* ↑ «Yael Deckelbaum» (en anglès). Myspace.com. [Consulta: 15 agost 2020].

## Enllaços externs

* Youtube.com - Cançó «So far» (anglès) (hebreu)
# Thomas William Körner

Thomas William Körner (nascut el 17 de febrer de 1946) és un matemàtic pur britànic i autor de llibres escolars. És professor titular de l'Anàlisi de Fourier a la Universitat de Cambridge i membre del Trinity Hall. És fill del filòsof Stephan Körner i Edith Körner.
Va estudiar al Trinity Hall, Cambridge, i va escriure la seva tesi doctoral Some Results on Kronecker, Dirichlet and Helson Sets, establerts allí el 1971, on va estudiar amb Nicholas Varopoulos. El 1972 va guanyar el Premi Salem.
Ha escrit quatre llibres de matemàtiques acadèmiques adreçades a estudiants universitaris:
* Fourier Analysis
* Exercises for Fourier Analysis
* A Companion to Analysis
* Calculus for the Ambitious
També ha escrit dos llibres dirigits als estudiants de secundària, el popular títol de 1996, The Pleasures of Count i Naive Decision Making (publicat el 2008) sobre probabilitat, estadístiques i teoria de jocs.

## Referències

* ↑ Thomas William Körner, The Mathematics Genealogy Project
* ↑ The Salem Prize until 2003
* ↑ Brown, Gavin «Review: Fourier analysis, by T. W. Körner». Bull. Amer. Math. Soc. (N.S.), 21, 2, 1989, pàg. 307–311. DOI: 10.1090/s0273-0979-1989-15838-2.

## Enllaços externs

* Pàgina web del professor Korner
# Gegants petits del Pi

Els gegants petits del Pi són uns gegants molt populars de Barcelona coneguts des del 1780 sobretot perquè tenen una fesomia fina i unes dimensions petites, que els convertien en figures singulars i properes, a diferència del hieratisme dels altres gegants.
Han estat sempre molt populars. El 1798 es presenten davant el duc de Lancaster perquè permeti que els gegants tornin a sortir per Corpus, fet que era prohibit d'ençà del 1780 per una reial cèdula dictada per Carles III.
Sembla que a la primeria no tenien cavallet. Per tant, les cames del portador quedaven a la vista de tothom, a l'estil del gegantó vallenc Lladrefaves. Les reduïdes dimensions d'aquestes figures permetien que participessin en els saraus de l'aristocràcia barcelonina de l'època, tal com recull Rafel Amat i de Cortada, el baró de Maldà, en el dietari costumista Calaix de sastre.
El 1858 van adoptar una nova imatge: ell era oficial hongarès i ella, la senyora Peruzzi de l'òpera La Traviata. El 1870 va ser desats en unes caixes juntament amb els gegants grans i no van reaparèixer fins al 12 de juny de 1960.
L'any 1985 van ser batejats amb els noms de Josep Oriol i Eulàlia i el 1997 se'n van estrenar les rèpliques, que són les que actualment surten a les cercaviles i passejades. Van ser restaurats aquell 1997 per Manel Casseres i Solé. Els originals es vesteixen tal com es van recuperar el 1960, amb la imatge d'uns senyors del segle xix. Les còpies van abillades com el 1858, amb un vestit reestrenat l'any 2013.
Els gegantons o gegants petits del Pi són una parella molt activa i és normal de veure'ls en cercaviles i passejades, tant de Barcelona com de la resta del país. Fins i tot han arribat a visitar el Japó. Així i tot, sempre són fidels a les cites de la Mercè, com el matí de festa Major, la Xambanga i la cavalcada. També es poden veure per Corpus a la processó, per Santa Eulàlia a la trobada de gegants i per Sant Josep Oriol, festa de la qual són amfitrions.
Els gegantons o gegants petits del Pi són exposats permanentment i doblement. Els originals es poden veure en una vitrina a l'atri de la basílica del Pi i les còpies,a la Casa dels Entremesos.

## Vegeu també

* Gegants del Pi
* Gegantó Mustafà Petit del Pi

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Gegants petits del Pi». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# El Ghrabet

El Ghrabet o El Ghorabet (àrab: الغرابات, al-Ḡurābāt) és una vila tunisiana de la governació de Médenine, a la delegació de Zarzis, que els seus habitants anomenen «Début désert». La vila limita al sud-est amb la Sabkhat El Melah i al sud-oest amb la carretera que porta a Ben Guerdane; al nord té la costa a uns 7 km. La part sud és plena de dunes d'arena. A la vora de la ciutat hi ha un henchir o fortí, considerat jaciment arqueològic.

## Administració

És el centre del sector o imada homònim, amb codi geogràfic 52 55 62 (ISO 3166-2:TN-12), de la delegació o mutamadiyya de Zarzis.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 116-119. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Lliga Juvenil del Kuomintang

La Lliga Juvenil del Kuomintang (en xinès: 中國國民黨青年團) (en pinyin: Zhōngguó Guómíndǎng Qīngniántuán) (en anglès: Kuomintang Youth League) és la secció juvenil del partit polític taiwanès Kuomintang. La Lliga Juvenil del Kuomintang va ser creada en 2006 per l'ex-president del Kuomintang, Ma Ying-jeou, durant el seu mandat com a president per ajudar a promoure la consciència cultural i política entre els joves taiwanesos. La Lliga Juvenil del Kuomintang està present en tot el territori de la República de la Xina (Taiwan). La lliga juvenil té capítols a l'estranger, també en els Estats Units.

## Referències

* ↑ Kuomintang Youth League (中國國民黨青年團)
# Lliga Liberal Catalana

Lliga Liberal Catalana fou un partit polític català fundat el 1976 per Salvador Millet i Bel, antic membre del Club Catalònia, Octavi Saltor i Soler i Modest Sabaté i Puig. Es tractava d'antics militants de la Lliga Catalana, poc o gens vinculats al franquisme, que pretenien recuperar el seu espai polític com una opció de dreta liberal, regionalista, monàrquica, demòcrata i atlantista, però que no sabé connectar amb els empresaris ni amb les classes mitjanes. Es coalitzà per a les eleccions generals espanyoles de 1977 amb Acció Democràtica per a formar la Lliga de Catalunya-Partit Liberal Català, però els mals resultats provocaren una crisi i la desintegració del partit el 1979. El sector més jove ingressà a la Unió de Centre de Catalunya (UCC).

## Referències

* Joan B. Culla L'evolució de l'espai centrista a Catalunya (1976-1982) (1989) UAB, Working Paper n.4 Versió online
# Anna d'Orleans (duquessa d'Aosta)

Anna d'Orleans, duquessa d'Aosta (Château de Nouvion-en-Thiérache (Bèlgica 1906 - Capo di Sorrento (Itàlia) 1987). Princesa de la Casa reial dels Orleans de França amb el tractament d'altesa reial.
Nascuda al Château de Nouvion-en-Thiérache, històrica propietat dels Orleans a Bèlgica el dia 5 d'agost de 1906. Filla del cap de la casa reial dels Orleans, el príncep Joan d'Orleans, i de la princesa Isabel d'Orleans.
La princesa era neta per via paterna del príncep Robert d'Orleans i de la princesa Francesca d'Orleans i per via materna era net del príncep Felip d'Orleans i de la princesa Maria Isabel d'Orleans.
Casada el dia 5 de novembre de 1927 al Palau de Campodimonte amb el príncep Amadeu de Savoia-Aosta, fill del duc Manuel Filibert de Savoia-Aosta i de la princesa Helena d'Orleans. La parella tingué dues filles:
L'any 1942, després de ser nomenat virrei d'Abissínia i de dirigir una expedició en contra de la Somàlia britànica, el duc d'Aosta fou fet presoner i tancat a un camp de concentració de l'exèrcit britànic a Nairobi.
Resident a Milà, la duquessa d'Aosta morí l'any 1987 a Capo di Sorrento. A la dècada de 1950, l'emperador d'Etiòpia pretengué prendre el te amb la duquessa en senyal de deferència per l'actitud de respecte i cavallerositat del duc al país. Malgrat tot, aquest bonic gest fou vetat per la República italiana considerant-lo una falta de respecte a la voluntat popular del país.
# Llista de reis de Burundi

Aquesta pàgina conté dues versions de la llista de reis de Burundi, la versió tradicional i la genealogia moderna. Els noms dels reis de Burundi seguien un cicle: Ntare (que significa 'lleó'), Mwezi (que significa 'lluna'), Mutaga i Mwambutsa. Tradicionalment, es creia que hi havia hagut quatre cicles complets, però la genealogia moderna indica que només va haver dues, començant amb Ntare III Rushatsi. En el segle xvi, Burundi era un regne caracteritzat per l'autoritat política jerarquitzada i l'intercanvi econòmic tributari. El rei (mwami) encapçalava l'aristocràcia (gwana), que posseïa la major part de la terra, governant als seus súbdits i exigint-los tributs i taxes als camperols i pastors que vivien en la selva. La monarquia Tutsi va governar el país durant segles, però es va convertir en una mica cerimonial després de la colonització per part d'Alemanya en 1899. Els reis van continuar al llarg del període colonial, però els últims van ser deposats per cops d'estat. Burundi va deixar de ser una monarquia quan el rei Ntare V Ndizeye va ser deposat pel primer ministre Capità Michel Micombero, que abolí la monarquia i va proclamar la república el 1966.

## Reis de Burundi

Llista tradicional dels reis de Burundi. Les dates anteriors a 1900 són aproximades
* Ntare I Kivimira Savuyimba Semunganzashamba Rushatsi Kambarantama: c.1530–c.1550
* Mwezi I: c.1550–c.1580
* Mutaga I: c.1580–c.1600
* Mwambutsa I: c.1600–c.1620
* Ntare II: c.1620–c.1650
* Mwezi II: c.1650–c.1680
* Mutaga II: c.1680–c.1700
* Mwambutsa II: c.1700–c.1720
* Ntare III: c.1720–c.1750
* Mwezi III Ndagushimiye: c.1750–c.1780
* Mutaga III Senyamwiza Mutamo: c.1780–c.1800
* Mwambutsa III Mbariza: c.1800–c.1830
* Ntare IV Rutaganzwa Rugamba: c.1830–c.1850
* Mwezi IV Gisabo Bikata-Bijogu: c.1850–1908
* Mutaga IV Mbikije: c.1908–1915
* Mwambutsa IV Bangiricenge: 1915–1966
* Ntare V Ndizeye: 1966–[1972]

## Reis de Burundi, 1680-1966

Aquesta és la genealogia moderna:
* Ntare III Rushatsi: c.1680–c.1709
* Mwezi III Ndagushimiye: c.1709–c.1739
* Mutaga III Senyamwiza Mutamo: c.1739–c.1767
* Mwambutsa III Syarushambo Butama: c.1767–c.1796 (también llamado Mwambutsa III Mbariza)
* Ntare IV Rutaganzwa Rugamba: c.1796–c.1850
* Mwezi IV Gisabo: c.1850–21 d'agost de 1908
* Mutaga IV Mbikije: 1908-30 de novembre de 1915
* Mwambutsa IV Bangiriceng: 16 de desembre de 1915-8 de juliol de 1966
* Ntare V Ndizeye: 1 de setembre-28 de novembre de 1966
# Llista de reis de Dublín
## Llista de reis de Dublín

Els reis de Dublín van ser uns monarques d'origen noruec (nòrdic-gaèlics) que van governar el Regne de Dublín des de l'any 839 fins al 1171, quan finalment el regne va ser conquerit per l'irlandès Máel Sechnaill mac Domnaill.

## Llista

| Rei | Regnat | Detalls |
| Turgesius | 839 - 845 | |
| Amlaíb Conung | 853 - 874 | Germà d'Ivar i Auisle. |
| Ivar de Dublín (Ímar) | 857 - 873 | |
| Auisle | 863 - 867 | |
| Eystein Olafsson | 874 - 875 | |
| Halfdan | 873/875 - 877 | |
| Bard | 875/877 - 881 | |
| Mac Auisle | 881 - 883 | |
| Eoloir Jarnknesson | ? - ? | |
| Sichfrith Ivarsson | 883? - 888 | |
| Sigtrygg Ivarsson | 888 - 893 | |
| Jarl Sichfrith | 893 - 894 | |
| Sigtrygg Ivarsson | 894 - 896 | |
| Ivar II | 896 - 902 | |
| Dublín va ser abandonat pels noruecs entre els anys 902 i 917.thumbs |||
| Sitric Cáech | 917 - 921 | Derrotat per Niall Glúndub. També fou rei de Jòrvik. |
| Gofraid ua Ímair | 921 - 934 | Net de Ivar de Dublín. |
| Olaf Guthfrithsson | 934 - 941 | Fill de Gofraid ua Ímair. |
| Blácaire mac Gofrith | 941 - 945 | |
| Sigtrygg (Sitric) | 941 - 943 | |
| Amlaíb Cuarán | 945 - 947 | |
| Blácaire mac Gofrith | 947 - 948 | Restaurat. |
| Gofraid mac Sitriuc | 948 - 951 | |
| Amlaíb Cuarán | 952 - 980 | Restaurat. |
| Glúniairn | 980 - 989 | |
| Sigtrygg (Sitric) Silkbeard Olafsson | 989 - 1036 | Rivalizant amb Ivar de Waterford. |
| Echmarcach mac Ragnaill | 1035 - 1038 | |
| Ivar III Haraldsson | 1038 - 1046 | |
| Echmarcach mac Ragnaill | 1046 - 1052 | |
| Murchad mac Diarmata | 1052 - 1070 | |
| Diarmait mac Maíl na mBó | 1070 - 1072 | |
| Domnall mac Murchada mac Diarmata | 1070 - 1072 | |
| Gofraid mac Amlaíb meic Ragnaill | 1070 - 1072 | |
| Toirdelbach Ua Briain | 1072 - 1074? | |
| Muirchertach Ua Briain | 1074 - 1086 | |
| Enna mac Diarmata mac Mael na mBo | 1086 - 1089 | |
| Donnchad mac Domnail Remair mac Mael na mBo | 1086 - 1089 | |
| Godred Crovan | Después de 1091 - 1094 | |
| Domnall mac Taidc Ua Briain | c.1094 - 1102 | |
| Magnus III de Noruega | 1102 - 1103 | |
| Domnall mac Taidc Ua Briain | 1103 - ? | Restaurat. |
| Donnchad mac Murchada mac Diarmata | ? - 1115 | |
| Diarmat mac Enna | 1115 - 1117 | |
| Enna mac Donnchada mac Murchada | 1118 - 1126 | |
| Conchobair mac Tiorrdelbach Ua Conchobair | 1126 - 1127 | |
| Thorkell | fl.1133 | |
| Conchobair Ua Briain | 1141 - 1142 | |
| Óttar | 1142 - 1148 | Provenia de les Hèbrides. |
| Ragnall Thorgillsson | 11?? - 1146 | |
| Brotar Thorgillsson | 1148 - 1160 | |
| Hasculf Thorgillsson | 1160 - 1171 | |

## Vegeu també

* Història d'Irlanda
* Regne d'Irlanda
* Vikings
# Platja de la Gola (Llançà)

La platja de la Gola és una platja urbana del municipi de Llançà (Alt Empordà) situada darrera del Port de Llançà, que es va crear quan es va unir l'illot de Castellar amb terra per a la construcció del port. Està flanquejada al nord per la roca de Castellar i al sud per una altra gran mole de roca, darrera la qual continua el camí de ronda. Té una longitud de 40 m i una amplada mitjana de 20 m, de sorres gruixudes i graves, i un pendent d'entrada a l'aigua fort. Està orientada a l'est. Just al costat hi ha un aparcament gratuït.

## Referències

* ↑ «Playa de la Gola». Costa Brava's.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». @sigte_udg.
* ↑ «Platja de La Gola». Ajuntament de Llançà.
* ↑ «Platja de La Gola». Visita Costa Brava.
# Blackwell (microarquitectura)

Blackwell és una microarquitectura de la unitat de processament gràfic (GPU) desenvolupada per Nvidia com a successora de la microarquitectura Hopper i la microarquitectura d'Ada Lovelace.
El nom de l'estadístic i matemàtic David Blackwell, l'arquitectura de Blackwell es va filtrar l'any 2022 i B100 i B40 es van revelar oficialment l'octubre de 2023 en un full de ruta oficial de Nvidia en una presentació oficial d'inversors de Nvidia per als inversors i es va anunciar oficialment a la conferència de Nvidia GTC 2024. el 18 de març de 2024.

## Detalls

Les millores arquitectòniques de l'arquitectura de Blackwell inclouen les següents:
* Capacitat de càlcul CUDA 10.0 per a B100 i B200
* Memòria d'amplada de banda alta 3E (HBM3E) per a B100 i B200
* Nuclis tensors de cinquena generació
* Motor transformador de segona generació
* NVLink 5.0 per a B100 i B200
L'esmentat xip Grace Blackwell GB200 arriba com a part clau del nou NVIDIA GB200 NVL72, un sistema informàtic de centre de dades refrigerat per líquid de múltiples nodes dissenyat específicament per a tasques d'entrenament i inferència d'IA. Combina 36 GB200 (és a dir, 72 GPU B200 i 36 CPU Grace en total), interconnectats per NVLink de cinquena generació, que enllaça xips per augmentar el rendiment.
El GB200 NVL72 proporciona un augment del rendiment de fins a 30 vegades en comparació amb el mateix nombre de GPU NVIDIA H100 Tensor Core per a càrregues de treball d'inferència LLM i redueix el cost i el consum d'energia fins a 25 vegades.

## Referències

* ↑ Edwards, Benj. «Nvidia unveils Blackwell B200, the “world’s most powerful chip” designed for AI» (en anglès americà), 19-03-2024. [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ «NVIDIA Corporation - NVIDIA Investor Presentation October 2023». investor.nvidia.com. [Consulta: 19 març 2024].
* ↑ «NVIDIA Blackwell Platform Arrives to Power a New Era of Computing» (en anglès americà). NVIDIA Newsroom. [Consulta: 19 març 2024].
* ↑ «NVIDIA Blackwell Architecture» (en anglès americà). NVIDIA. [Consulta: 19 març 2024].
# Nebridi

Nebridi és el nom dels següents personatges:
* Nebridi (bisbe de Barcelona), pels volts del 540
* Nebridi d'Ègara (final del segle V - ~545), bisbe d'Ègara
* Nebridi de Narbona, bisbe metropolità de Narbona
* Nebridi de Bigerra, bisbe de Bigerra (actual bisbat de Tarba)
# Hassan El-Far

Hassan El-Far (àrab: حسن الفار) (El Caire, 21 de maig de 1912 - Alexandria, 30 de novembre de 1972) fou un futbolista egipci de la dècada de 1930.
Fou internacional amb la selecció d'Egipte amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1934.
Pel que fa a clubs, destacà a Zamalek SC.

## Referències

* ↑ لبيب, عباس «حسن الفار .. لم تدركه الاعانة» (en àrab). Al-Ahram, 10-08-1973, p. 8.
* ↑ «Copa do Mundo da FIFA Itália 1934». Arxivat de l'original el 2014-03-14. [Consulta: 6 agost 2019].
* ↑ «Hassan El-Far's profile at Sports Reference.com». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 6 agost 2019].
# Thomas Wolsey

Thomas Wolsey (Ipswich, aprox. 1471 - Leicester, 29 de novembre de 1530) fou un arquebisbe anglès i cardenal de l'Església Romana a més de Lord canceller del Regne d'Anglaterra.
Es va educar en un col·legi d'Oxford orientant la seva formació cap al sacerdoci que va arribar el 1498. El seu fort carisma personal li va permetre ascendir amb rapidesa amb el beneplàcit de la jerarquia catòlica. El seu prestigi va arribar a la Cort, el rei Enric VII, el va nomenar capellà personal el 1507. Amb l'ascens al poder d'Enric VIII, es va incorporar a l'entorn reial, sent nomenat Conseller el 1511. Les seves tasques es van orientar cada vegada més al terreny de la política, especialment a les relacions internacionals per tenir unes grans dots diplomàtiques. Va ser nomenat bisbe de Lincoln i Tournai. El seu paper per aconseguir la pau amb França el 1514 li va valer l'arquebisbat de York.
En 1515 va obtenir el capell cardenalici i va ser nomenat Lord Canceller. Les seves accions prop de Francesc I de França per a afavorir l'acostament d'ambdós països, el va combinar de manera que la filla d'Enric, la futura Maria I d'Anglaterra, es casés amb Carles V del Sacre Imperi Romanogermànic (qui finalment es casaria amb Isabel de Portugal), tractant d'assolir així una posició de privilegi en l'escenari europeu per a Anglaterra. El cardenal Wolsey va usar les seves grans habilitats com a home d'estat i administrador principalment manejant els afers exteriors d'Anglaterra per a Enric VIII d'Anglaterra.
Tota aquesta intensa labor política, de ple grat del monarca, va començar a tornar-se més complicada quan Wolsey, intrigant en les possibilitats matrimonials del rei i en la validesa de les seves decisions enfront del papat, va perdre el favor d'Anna Bolena i, per tant, d'Enric VIII d'Anglaterra que estava decidit a casar-se amb ella i divorciar-se de Caterina d'Aragó. Donades les complexitats diplomàtiques que plantejava el cas, Wolsey, tement el risc físic que correria si ell mateix acordava la nul·litat, va actuar lentament enfront de la petició real. Aquesta demora va enutjar al rei i va fer que Anna Bolena i els seus amics cortesans el consideressin un enemic. No va aconseguir que Roma acceptés el divorci d'Enric VIII i Caterina d'Aragó.
Ràpidament va caure en desgràcia. Se li van llevar els càrrecs i les propietats incloent la seva magnífica residència ampliada del York Place, que Enric va escollir en substitució del Palau de Westminster com la seva principal residència a Londres. No obstant això, a Wolsey se li va permetre seguir sent arquebisbe de York. Va viatjar a Cawood a North Yorkshire. Però poc després, va ser acusat de traïció i el Comte de Northumberland li va ordenar tornar a Londres. Greument pertorbat, va emprendre la tornada a la capital amb el seu capellà personal, Edmund Bonner. Wolsey va emmalaltir i va morir en el camí, a Leicester el 29 de novembre proper a complir 60 anys.

## Enllaços externs

* Catholic Hierarchy
# Galteres (equitació)

En hipologia, es coneix amb el nom de galteres, queixeres, barballeres o barbades les dues corretges o cadenetes de ferro que, partint de la testera de la cabeçada de brida, passen per davall la barba del cavall, una pel costat dret i l'altra per l'esquerre, unint els dos extrems superiors del fre.
La falsa barbada és la corretja que uneix les cames del fre amb la barbada i que serveix per a subjectar el fre.
Cada queixera té dues sivelles, una en la seva part alta, i una altra en la seva part baixa, per mitjà de les quals es puja o es baixa el mos a conveniència.
Als segle xvii i XVIII s'estimava acceptable la llargada de les galteres a dues quartes i mitjana (cap a 50 cm), incloent-hi així mateix les ramificacions, dites també portacabestres de la cabeçada de brida.
En cas de trencament d'una o de totes dues regnes, la manobra per a frenar eel cavall consisteix a aferrar-lo pel coll i estirar fermament i alternativament per les galteres prop dels portamossos.

## Referències

* 1 2 Encyclopedia metodica. Artes academicos (1791), p. 361
* ↑ Encyclopedia metodica. Artes academicos (1791), p. 372