OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maxwell Lord

Maxwell Lord IV és un supermalvat fictici que apareix en els còmics publicats per DC Comics. El personatge va aparèixer per primera vegada en Justice League # 1 (maig de 1987) i va ser creat per Keith Giffen, J.M. DeMatteis i Kevin Maguire. Maxwell Lord va ser presentat originalment com un home de negocis astut i poderós que era un aliat de la Lliga de la Justícia i va ser influent en la formació de la Lliga de la Justícia Internacional, però després es va convertir en un adversari de Wonder Woman i la Lliga de la Justícia.
Maxwell Lord va aparèixer en un episodi de Smallville interpretat per Gil Bellows. També va estar en la primera temporada de la sèrie de televisió Supergirl interpretat per Peter Facinelli, en aquesta versió és el fundador de Lord Technologies i desconfia de moltes agències governamentals i superherois. El personatge va fer el seu debut cinematogràfic en la pel·lícula de DC Esteneu Universe Wonder Woman 1984 (2020) com un carismàtic empresari i emprenedor, interpretat per Pedro Pascal. Una nova versió interpretada per Sean Gunn apareixerà en la pròxima franquícia DC Universe (DCU).

## Referències

* ↑ Cowsill, Alan; Irvine; Korte; Manning; Wiacek. The DC Comics Encyclopedia: The Definitive Guide to the Characters of the DC Universe. DK Publishing, 2016, p. 184. ISBN 978-1-4654-5357-0.
* ↑ Greenberger, Robert; Pasko. The Essential Superman Encyclopedia. Del Rey, 2010, p. 215-217. ISBN 978-0-345-50108-0.
# Boofzheim

Boofzheim (en alsacià Bofze) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.030 habitants.
Forma part del cantó d'Erstein, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes del cantó d'Erstein.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 784 | 825 | 899 | 1.052 | 1.065 | 1.030 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Pierre Gracient | |
| 2008- | Eric Klethi | |

## Agermanaments

* Sench Aubin e Cadalech
# Mausoleu de Mao Zedong

El Mausoleu de Mao Zedong és la tomba monumental de Mao Zedong, president del Buró Polític del Partit Comunista de la Xina des de 1943 i president del Partit Comunista Xinès des de 1945 fins a la seva mort el 1976.
Encara que Mao preferia ser incinerat, els seus desitjos van ser ignorats i el seu cos va ser embalsamat. La construcció d'un edifici com a mausoleu va començar poc després de la seva mort. Aquest lloc d'interès es troba al bell mig de la plaça de Tian'anmen de Pequín, a l'anterior lloc de la Porta de la Xina, la porta sud i principal de la Ciutat Imperial durant les dinasties Ming i Qing.
El cos embalsamat del president Mao es conserva a la sala central en una caixa de vidre amb una il·luminació tènue i està custodiat per una guàrdia d'honor militar. La sala commemorativa està oberta al públic tots els dies excepte els dilluns.

## Història

El mausoleu es va construir poc després de la mort de Mao el 9 de setembre de 1976. La cerimònia inaugural va tenir lloc el 24 de novembre de 1976 i el mausoleu es va completar el 24 de maig de 1977. El president Hua Guofeng en va supervisar el projecte.
Gent de tota la Xina va participar en el disseny i la construcció del mausoleu, amb 700.000 persones de diferents províncies, regions autònomes i nacionalitats fent treball voluntari. Per a l'edifici es van utilitzar materials de tot el territori xinès: granit de la província de Sichuan, porcellana de la província de Guangdong, pi de la província de Shaanxi, terra del terratrèmol de Tangshan, còdols de colors de Nanquín, quars lletós de les muntanyes Kunlun, troncs de pi de la província de Jiangxi i mostres de roca de l'Everest. L'aigua i la sorra de l'estret de Taiwan també es van utilitzar per a emfatitzar simbòlicament les reivindicacions de la República Popular de la Xina sobre Taiwan. El mausoleu va ser tancat temporalment per reformes durant nou mesos el 1997 abans de reobrir-se el 6 de gener de 1998. Dins del mausoleu hi ha una estàtua de Mao i quatre grups escultòrics instal·lats fora.
Caps d'estat estrangers, com el líder cubà Fidel Castro i el president veneçolà, Nicolas Maduro, van visitar el mausoleu durant els seus viatges oficials a la Xina. El 29 de setembre de 2019, Xi Jinping juntament amb altres membres del Partit Comunista Xinès van visitar el Mausoleu de Mao Zedong.

## Referències

* ↑ «毛主席纪念堂». cpc.people.com.cn. [Consulta: 10 novembre 2019].
* ↑ "The Chairman Mao Memorial Hall Successfully Completed", China Pictorial
* ↑ «Crowds flock to Mao mausoleum». BBC, January 6, 1998. [Consulta: 31 desembre 2013].
* ↑ «CASTRO HONORS MAO» (en anglès). Washington Post. ISSN: 0190-8286.
* ↑ «Venezuela's Maduro pays tribute to 'giant' Mao». MalayMail, September 14, 2018. [Consulta: 10 novembre 2019].
* ↑ «Xi bows to Mao Zedong ahead of Communist China's 70th anniversary». Al Jazeera. Al Jazeera and news agencies. [Consulta: 10 novembre 2019].

## Vegeu també

* Cementiri revolucionari de Babaoshan
* Estàtua del jove Mao Zedong
* Mausoleu de Ho Chi Minh
* Mausoleu de Lenin
* Palau del Sol de Kumsusan
# MercedesCup 2013

El Torneig de Stuttgart 2013, oficialment conegut com a MercedesCup 2013, és una competició tennística jugada sobre terra batuda que està inclosa dins de les sèries 250 de l'ATP. La 35a edició del torneig es va celebrar entre el 6 i el 14 de juliol de 2013 al Tennis Club Weissenhof de Stuttgart, Alemanya.
El tennista italià Fabio Fognini va guanyar el primer títol de la seva carrera.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | T. Haas | 6 | 3 | 6 |
| | E. Gulbis | 0 | 6 | 4 | 1 | T. Haas | 2 | 4 | |
| | L. Mayer | 1 | 3 | | 5 | F. Fognini | 6 | 6 | |
| 5 | F. Fognini | 6 | 6 | | | | | | | 5 | F. Fognini | 6 | 6 |
| 3 | J. Chardy | 2 | 7 | 3 | | | | | | | R. Bautista Agut | 1 | 3 |
| WC | M. Berrer | 6 | 6¹ | 6 | WC | M. Berrer | 2 | 1 | r | | | | |
| | R. Bautista Agut | 6$^3$ | 6 | 6 | | R. Bautista Agut | 6 | 0 | | | | | |
| 8 | M. Kližan | 7 | 1 | 4 | | | | | | | | | | 5 | F. Fognini | 5 | 6 | 6 |
| | T. Bellucci | 1 | 4 | | | | | | | | | | | 2 | P. Kohlschreiber | 7 | 4 | 4 |
| | V. Hănescu | 6 | 6 | | | V. Hănescu | 7 | 6 | | | | | |
| | N. Davidenko | 3 | 1 | | 4 | B. Paire | 5 | 2 | | | | | |
| 4 | B. Paire | 6 | 6 | | | | | | | | V. Hănescu | 3 | 3 |
| 6/WC | F. Mayer | 3 | 0 | | | | | | | 2 | P. Kohlschreiber | 6 | 6 |
| | G. Monfils | 6 | 6 | | | G. Monfils | 4 | 4 | | | | | |
| | N. Langer | 5 | 2 | | 2 | P. Kohlschreiber | 6 | 6 | |
| 2 | P. Kohlschreiber | 7 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| | Facundo Bagnis Thomaz Bellucci | 6 | 7 | |
| WC | Tommy Haas Robin Kern | 2 | 5 | | | Facundo Bagnis Thomaz Bellucci | 6$^3$ | 6 | [10] |
| 4 | Dustin Brown Paul Hanley | 6 | 3 | [10] | 4 | Dustin Brown Paul Hanley | 7 | 4 | [6] |
| | Florin Mergea Lukáš Rosol | 4 | 6 | [7] | | | | | | Facundo Bagnis Thomaz Bellucci | 2 | 6 | [11] |
| WC | Andreas Beck Michael Berrer | 6$^3$ | 6 | [10] | | | | | | Tomasz Bednarek Mateusz Kowalczyk | 6 | 4 | [9] |
| | Andreas Siljeström Igor Zelenay | 7 | 4 | [6] | WC | Andreas Beck Michael Berrer | | | |
| | Lukáš Dlouhý Martin Kližan | 6⁵ | 6 | [4] | | Tomasz Bednarek Mateusz Kowalczyk | w/o | | |
| | Tomasz Bednarek Mateusz Kowalczyk | 7 | 4 | [10] | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (alemany) (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Stuttgart :
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2013
< 2012
2014 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Bodza

Bodza és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2022 tenia una població estimada de 388 habitants.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 1 gener 2022. [Consulta: 19 abril 2022].
# Mikaela

Micaela Rodríguez Cuesta (Sevilla, 19 de juny de 1935 - Madrid, 29 de març de 1991), més coneguda pel nom artístic de Mikaela, va ser una cantant de copla i actriu espanyola.
Originària del barri de Triana, s'inicia en el món artístic a través de companyies teatrals, que giren per Espanya, i esdevé la protagonista en algunes obres. Grava el seu primer disc el 1956 i es converteix en un èxit radiofònic de l'època, que li serveix de trampolí per a fer papers secundaris en diverses pel·lícules, com La reina del tabarín (1960) i Vampiresas 1930 (1961), de Jesús Franco, i papers principals en obres de teatre i espectacles musicals. Rep un contracte per a viatjar a Mèxic, on actua en obres de teatre, cinema i televisió. A partir de llavors, apareix en diverses televisions internacionals i, el 1964, grava un dels seus grans èxits: "El toro y la luna". Al llarg de la seva trajectòria artística es relaciona amb literats de l'època, i interpreta papers i cançons signades per poetes i intel·lectuals. En els anys 1980 es retira dels escenaris, havent obtingut nombrosos premis i reconeixements. En 1991 mor a causa d'una leucèmia.

## Discografia

* Mikaela canta poesías de Rafael Alberti, Barcelona, Belter, 1970
* Mikaela interpreta a Federico García Lorca, Madrid, Zafiro, 1973
* Dama de España, Barcelona, Olympo, 1974
* A ver quién dice que no, Madrid, Marfer, 1981
* La Copla. La luna y el toro, Madrid, Serdisco, 1992
* El disco de oro, Mikaela, Madrid, El Delirio, 2000.

## Referències

* ↑ «Mikaela». Enciclopedia del Cine Español, 05-07-2018. [Consulta: 29 gener 2021].
* 1 2 Benjumea Cobado, Álvaro Beltrán. «Mikaela, la trianera universal» (en castellà). El Diario de Triana, 12-11-2015. Arxivat de l'original el 2022-07-04. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Miguela Rodríguez Cuesta, Real Academia de la Historia

## Enllaços externs

* Web sobre Mikaela
# Metouia

Metouia o El Metouia (àrab: المطوية, al-Maṭwiyya) és una ciutat de Tunísia a la governació de Gabès, situada uns 10 km al nord-oest de la ciutat de Gabès i uns 5 km al nord-oest de Gannouch. És un nus ferroviari on enllacen la línia que va al nord i la línia de Gafsa a Gabès. La vila d'Ouedhref es troba uns 2 km a l'oest i la d'Aouinet, 3 km al nord. Tota la zona té més de 10.000 mil habitants, però només la meitat viuen pròpiament a la ciutat. És capçalera d'una delegació que forma la part nord-oriental de la governació, amb una població de 25.570 habitants al cens del 2004.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 51 55 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en set sectors o imades:
* El Metouia Nord (51 55 51)
* El Metouia Sud (51 55 52)
* Ouedhref Nord (51 55 53)
* Ouedhref Sud (51 55 54)
* El Akarit (51 55 55)
* El Hicha (51 55 56)
* El Mida (51 55 57)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 51 14).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 112-115. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 158. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Bianchi (Itàlia)

Bianchi és un municipi italià, dins de la província de Cosenza, que limita amb els municipis de Colosimi, Panettieri, Parenti a la mateixa província, i de Carlopoli, Sorbo San Basile i Soveria Mannelli a la de Catanzaro.

## Evolució demogràfica

Població censada al municipi de Bianchi (Itàlia) :
| Notes: | Elaboració gràfica per part de la Viquipèdia |
| | Font: ISTAT (Institut Nacional d'Estadística) |

## Referències

* ↑ «CensimentoPopolazione» (en italià). ISTAT - Istituto nazionale di statistica, 2011.

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de Bianchi» (en italià).
Viccionari
# Mitsue Aoki

Mitsue Aoki (japonès: 青木光恵) (Amagasaki, 24 de febrer de 1969) és un mangaka japonès, més conegut per la sèrie de manga Koume-chan ga Iku (小ume-chan ga go!!, Here Comes Koume!!) que va ser adaptada a una sèrie d'anime de 12 episodis per l'estudi Gainax!.

## Obra

* Makoto The Speed Player Special - Història de Kosugi Aya
* Subete wa Moteru Tame de Aru (It's All For Being Attractive) - Història de Hitoshi
* Aoki Tsushin (The Aoki Report)
* Sasami Street
* Koume-chan ga Iku!! (Here Comes Koume!)
* Chouhatsu MUGENDAI (Infinite Provocation)
* Onna no Ko ga Suki (I Like Girls)
* Wakakusa Gakuen Kotobu (Wakakusa Academy High School)
* Etchimono (Naughty Things)
* Pasokon no Mitsue-chan (Mitsue at the PC)
* Yamada-kun to Sono Tsuma-gimi (Yamada and Wife)
* Kisekaegokko (Playing Dress-Up)
* Mitsue-chan ga Iku!! (Here Comes Mitsue!)
* Tonari no Shibafu wa (The Grass Is Greener)

## Referències

* ↑ «GAINAX NET Works Animation & Films 愛のあわあわアワー 小梅ちゃんが行く!!» (en japanese). Gainax. Arxivat de l'original el July 9, 2009. [Consulta: March 9, 2010].
* ↑ 青木通信 1 (SPコミックス) (コミック) (en japanese). ASIN 4845813246.
* ↑ (en japanese). ASIN 4884756649.
* ↑ 挑発MUGENDAI (Bamboo comics―青木光恵初期作品集) (コミック) (en japanese). ASIN 4884757122.
# Mitsue Iwakura

Mitsue Iwakura (japonés: 岩倉三恵; Tòquio, 18 d'agost de 1984) és una futbolista japonesa, sent el seu últim equip el València CF, on va jugar fins a la temporada 2014-2015.
Després de jugar durant nou temporades a l'Urawa Reds, en octubre de 2012 va fitxar per l'Atlètic de Madrid. En acabar la temporada va fitxar pel València CF, tot i que dos temporades després abandonaria l'equip merengot per a tornar al Japó per motius personals.

## Referències

* 1 2 Comunicat Oficial de Baixes i Altes per a la temporada 2015-2016 al web del València CF del 17 de juny de 2015
* ↑ Otro toque oriental para el Atlético de Madrid notícia al Marca del 2 d'octubre de 2012
* ↑ El Valencia femenino ficha a la japonesa Iwakura notícia a Superdeporte del 27 de juny de 2013
# Mikvaot

El tractat talmúdic de Mikvaot (en hebreu: מסכת מקואות) (transliterat: Masechet Mikvaot) és una secció de la Mixnà i del Talmud, que parla sobre la construcció i el manteniment d'una Micvé, un bany ritual jueu. Com la major part de l'ordre talmúdic de Tohorot, Mikvaot està present solament a la Mixnà, i no té un comentari a la Guemarà, ni al Talmud de Jerusalem, ni al Talmud de Babilònia. El tractat té 10 capítols i 83 versicles en total.

## Referències

* ↑ «Sefaria: a Living Library of Jewish Texts Online» (en anglès).
# Boques de l'Elba

El departament de les Boques de l'Elba és un antic departament francès creat l'1 de gener de 1811 a la desembocadura del riu Elba, al nord de l'actual Alemanya i incorporat al Primer Imperi Francès de Napoleó I. La ciutat d'Hamburg n'era la prefectura. Com tots els departaments, es va crear per a imposar una administració nova i rompre amb els usos i costums de l'antic règim. Aquest departament, amb un port i una via aquàtica molt important pel comerç, es creà de més per fer més effectiu el bloqueig continental als productes britànics, en el si de les Guerres napoleòniques.
# Bielefeld

Bielefeld és una ciutat alemanya situada a l'estat de Rin del Nord-Westfàlia. És la ciutat més gran de la regió de Westfàlia Oriental-Lippe i és un centre major en l'estat federal. Forma, juntament amb Gütersloh i Herford, una àrea metropolitana important.

## Història

El primer esment conegut de Bielefeld data de 1214, en un contracte del Comte Hermann von Ravensberg i el Monestir de Marienfeld. Anteriorment, havia en la zona un assentament de camperols poc important amb el nom de "Biliuelde". La fundació de la ciutat es deu, probablement, a la necessitat d'assegurar la frontera sud del territori del comtat. També es tenia previst desenvolupar la ciutat perquè fos una referència comercial i la capital del comtat.
La ubicació en les rutes comercials i la proximitat a l'important pas pel bosc Teutoburg li va permetre convertir-se ràpidament en el centre financer del Comtat de Ravensberg.
A finals del segle xv, la ciutat va entrar a formar part de la Lliga Hanseàtica i a partir del segle xvi es va introduir a la indústria del lli.
Com a resultat de la Guerra dels Trenta Anys, la ciutat va ser presa per Brandenburg i Prússia. En el segle xviii, la indústria del lli va entrar en crisi, però amb la introducció del ferrocarril, la indústria es va desenvolupar. En la ciutat es troben encara els edificis d'una de les fàbriques de lli més grans d'aquests temps, la "Ravensberger Spinnerei". Encara avui, Bielefeld és un centre important de manufactura. En el segle xix també es va desenvolupar la indústria d'aliments amb la signa Oetker (d'August Oetker), que és una de les més grans d'Europa.
En el segle xx, la ciutat va créixer particularment, a l'unir-se amb comarques properes i així fer-se una ciutat gran. Al començar la Segona Guerra Mundial, Bielefeld va participar en la indústria armamentista i, al faltar la mà d'obra, es van emprar esclaus polonesos i russos. Els aliats van bombardejar la ciutat el 1940, però la major destrucció en bombardejos va ocórrer el 30 de setembre de 1944.
El 1945 l'exèrcit dels Estats Units va prendre la ciutat sense resistència. La reconstrucció de la ciutat, després de la guerra, va canviar el caràcter de Bielefeld, al reemplaçar edificis històrics amb edificis moderns.

## Geografia

* Altitud: 113 metres.
* Latitud: 52º 01' 59" N
* Longitud: 008º 31' 59" E.

## Educació

Des de 1969 hi ha en la ciutat una universitat, que des de començaments dels 90 s'ha especialitzat a fer estudis sobre el racisme i la xenofòbia contra els estrangers i, en particular, contra els musulmans dintre de la Unió Europea, pel que periòdicament presenta informes a la Comissió Europea.

## Geografia

La ciutat està a la vora del Bosc Teutònic (en alemany Teutoburger Wald), que presenta una cadena de turons que creuen per la zona urbana.

## Personatges il·lustres

* Tilman Rammstedt, escriptor.
* Sophie Cruvelli (1826-1907), soprano dramàtica.
* F.W. Murnau, director de cinema.
* Helmuth Osthoff (1896-1983) músicòleg.

## Vegeu també

* Metro de Bielefeld
* Conspiració de Bielefeld
# Mellionnec

Mellionnec (en bretó Melioneg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 440 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini et INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 120 | 1 163 | 1 168 | 1 154 | - | 1 255 | 1 193 | 1 234 | 1 188 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 210 | 1 143 | 1 104 | 1 093 | 1 117 | 1 261 | 1 200 | 1 227 | 1 252 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 322 | 1 411 | 1 418 | 1 407 | 1 437 | 1 335 | 1 179 | 1 148 | 970 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 889 | 749 | 628 | 567 | 420 | 440 | 413 | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
| 391 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Odette Delplace | |
| 2008- | Marie-Josée Fercoq | |

## Personatges il·lustres

François-Marie Laurent (Fransez Laorañs), originari de Mellionnec, fou un soldat afusellat com a exemple. Durant una acció a la Xampanya en la nit de l'1 al 2 d'octubre de 1914 el soldat va resultar lleument ferit davant del seu capità. Li fou arrencada l'última falange del seu dit petit de la mà esquerra. Seguint les recomanacions del seu capità, que serà tractat en una posició de socors del dr. Buy. El metge va trobar la lesió molt lleu i sospità que s'autolesionà per tal d'escapolir-se de les seves obligacions militars.
Aquest soldat s'expressà en un francès maldestre. Fou acusat d'abandonar dels seus deures, condemnat en consell de guerra i afusellat el 19 d'octubre de 1914. El 3 de desembre de 1933 va ser rehabilitat i la seva família va rebre la suma de 10 000 francs. L'alcaldia de Mellionec el va fer incloure en la llosa de marbre on són inscrits els noms dels soldats morts en combat.

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Population avant le recensement de 1962
* ↑ Mellionnec sur le site de l'Insee
* ↑ «Article de l'Académie de Rennes». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 25 abril 2009].
* ↑ Les fusillés de la Grande Guerre et la mémoire collective, Paris, Odile Jacob Poches, 2002
* ↑ «Les semailles de guerre, de Roger Laouenan et N. Offenstadt». Arxivat de l'original el 2007-10-08. [Consulta: 25 abril 2009].
# Moenkhausia miangi

Moenkhausia miangi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,9 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques dels rius Branco i Caroni.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Taphorn, D., R. Royero, A. Machado-Allison i F. Mago Leccia 1997. Lista actualizada de los peces de agua dulce de Venezuela. p.55-100. A E. La Marca (ed.) Catálogo zoológico de Venezuela. vol. 1. Vertebrados actuales y fosiles de Venezuela. Museo de Ciencia y Tecnología de Mérida, Veneçuela.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.