OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Phanoperla nuwara

Phanoperla nuwara és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Banks, 1938. Jour.Fed.Malay States Mus. 18(2):221.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Kawai, 1975 (1973). Entomol. Scand., Suppl. 4:77.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982: A revision of the Oriental stonefly genus Phanoperla (Plecoptera: Perlidae). Systematic Entomology, 7: 87–126.

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1982. Syst.Entomol. 7(1):116.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Phanoperla malayana

Phanoperla malayana és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Tailàndia i Malàisia (incloent-hi el riu Tupah).

## Referències

* ↑ Banks, 1938. Jour.Fed.Malay States Mus. 18(2):221.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982. Syst.Entomol. 7(1):104.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2006-09-16 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Ignac Sivec i Bill P. Stark, 2010. Seven new species of Phanoperla (Banks) from Vietnam and Thailand (Plecoptera: Perlidae). Illiesia 2010 6(10):98-112. (anglès)
* ↑ Stoneflies (Insecta: Plecoptera) in Malaysian tropical rivers: Diversity and seasonality (anglès)
* ↑ Zwick, P., 1982: A revision of the Oriental stonefly genus Phanoperla (Plecoptera: Perlidae). Systematic Entomology, 7: 87–126.
* ↑ Records and descriptions of oriental neoperlini (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Sivec & Stark, 2010. Illiesia 6(10):105.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. Arxivat 2022-10-17 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Pjer Žalica

Pjer Žalica (Sarajevo, 7 de maig de 1964) és un director de cinema i guionista bosnià.

## Biografia

Žalica va néixer a Sarajevo l'any 1964; el seu pare Miodrag (1926–1992) va ser un conegut dramaturg i poeta, autor de diversos guions per a pel·lícules de televisió.
Des de 1989 ha estudiat direcció de cinema i teatre a l'Acadèmia d'Arts Escèniques de Sarajevo (Akademija scenskih umjetnosti u Sarajevu), on es va graduar; en aquell moment va assistir juntament amb el director Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa Danis Tanović.
Durant el setge de Sarajevo entre 1992 i 1996 va produir alguns documentals i testimonis de guerra per a la BBC.
El 1997 juntament amb Ademir Kenović va escriure el guió de la pel·lícula Savršeni krug (el cercle perfecte). Com a director, va fer dues pel·lícules que van rebre reconeixement internacional, Gori vatra el 2003 i Kod amidže Idriza el 2004. La primera de les dues en concret, entre d'altres va guanyar el lleopard de plata al Festival Internacional de Cinema de Locarno, l'Étoile d'or al Festival Internacional de Cinema de Marràqueix i el Cor de Sarajevo al Festival de Cinema de Sarajevo, tot el 2003, així com la Palmera d'Or, el premi Pierre Kast al millor guió a la XXV edició de la Mostra de València.
Des de l'2013 és degà de l'Acadèmia d'Arts Escèniques de Sarajevo.
El maig de 2008 va dirigir el videoclip de la cançó Dabogda de Dino Merlin i Hari Mata Hari.
El 2017 va ser un dels signants de la Declaració sobre la llengua comuna dels països Bòsnia-Hercegovina, Croàcia, Montenegro i Sèrbia, segons la qual croats, bosnians i montenegrins tenen una llengua comuna estàndard i esperen l'abolició de tota forma de segregació lingüística a les institucions públiques i educatives.
Està casat amb l'Actriu Jasna Žalica bosnia amb qui té un fill.

## Filmografia
### Llargmetratges

* Gori vatra (2003)
* Kod amidže Idriza (2004)
* Koncentriši se, baba (2020)
* Praznik rada (film) (2022)

### Documentals

* Čamac, 1992.
* Škola ratnih vještina, 1993.
* Godot Sarajevo, 1993.
* MGM Sarajevo: Čovjek, Bog, Monstrum (1994)
* Djeca kao i svaka druga (1995)
* Mostar Sevdah Reunion (2000)
* Orkestar (2011)

## Curtmetratges

* Kraj doba neprijatonosti (1998)
* Made in Sarajevo (1998) (segment "Kraj doba neprijatnosti")

## Referències

* ↑ Boro Kontić «Moji junaci nisu sretni ljudi već oni koji su dovoljno hrabri da se za sreću bore». Sarajevske sveske.
* ↑ La película bosnia "Gori Vatra" gana Palmera de Oro de la Mostra Valencia, ABC, 24 de juliol de 2004
* ↑ «Management and Services ASU».
* ↑ Alagić-Aletić, S. «Sjećanje reditelja Pjera Žalice: Supruga Jasna i ja pronašli smo se u potpunom mraku». Dnevni Avaz, 05-02-2012. [Consulta: 11.02.2013.].
* ↑ «Firmatari della Dichiarazione sulla lingua comune».
* ↑ Seksan, Vedrana. «Ako su glumci dobri, film možeš snimiti i mobitelom». Gracija, 29-05-2009. Arxivat de l'original el 2011-11-23. [Consulta: 11.02.2013.].
# Pla dels Cirerers

El Pla dels Cirerers és una plana del terme municipals de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca i en territori de l'antic poble d'Herba-savina.
Està situada a ponent d'Herba-savina, entre el Serrat des Bigues, que queda a ponent, i el Serrat de Planers, a llevant. És a migdia de la Roca Roia, als peus de la Serra de Pessonada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer un pas d'aproximació
# Pleasant Dreams

Pleasant Dreams és un grup de música originari de la Plana Baixa de Castelló, fundat i liderat per Juanjo Clausell i Pere Mendo. El nom de la formació fa referència a un disc dels Ramones.
El grup gaudix d'una àmplia trajectòria, durant la qual han fet una gira per Alemanya, han actuat al FIB (2013) i també al festival Cinemascore, on posaren música en directe a la pel·lícula Shara, de Naomi Kawase.
La seua música té moltes connexions amb la terreta, ja siga pels sons mediterranis, les lletres costumbristes o per les adaptacions de cançons populars, com La panderola. Tenen un so propi en evolució constant, però caracteritzat per un estil pop-folk, amb un gran ventall de varietats.
En l'últim treball, Temps, la banda es presenta amb 5 membres. A l'àlbum, íntegrament en valencià, versionen la popular No en volem cap, així com posen música a un poema del lingüista borrianenc Josep Palomero. Encara que no és un disc conceptual, la idea del temps hi està present i amb totes les seues connotacions.

## Discografia

* Temps (Ànima Records, 2019)
* Hacia los bosques del sur (Green Ufos, 2012)
* La panderola, vinil de 7" (Green Ufos, 2008)
* Podría ser hoy (Green Ufos, 2008)

## Referències

* ↑ Cano, Sara. «ENTREVISTA Pleasant Dreams: "És impossible rebutjar la música urbana, han creat sonoritats molt noves"». ValenciaPlaza, 04-12-2019. [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ «Biografia». [Consulta: 5 maig 2020].
* ↑ «T E M P S, by Pleasant Dreams» (en castellà). [Consulta: 5 maig 2020].
* ↑ «“El Temps” de Pleasant Dreams». sonsdexaloc.com, 31-10-2019. [Consulta: 5 maig 2020].
* ↑ «El grup castellonenc Pleasant Dreams presenta el seu nou disc, ‘TEMPS', a la Sala SGAE». ValenciaPlaza, 03-10-2019. [Consulta: 6 maig 2020].
* ↑ «Pleasant Dreams reprèn el camí amb 'Temps'». Enderrock.cat, 24-10-2019. [Consulta: 5 maig 2020].
* ↑ «Pleasant Dreams segueixen somiant amb els ulls oberts al seu nou videoclip». Enderrock.cat, 05-02-2019. [Consulta: 5 maig 2020].
* ↑ «Les noves sonoritats de Pleasant Dreams». El Periódico Mediterráneo, 12-01-2020. [Consulta: 6 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Pleasant Dreams». Viasona.
# Plaški

Plaški és un poble del comtat de Karlovac (Croàcia). El 2011 tenia 2.090 habitants. Kunić és un poble del municipi a 6 km al nord-oest de Plaški que en 2011 tenia 32 habitants.

## Referències

* ↑ «Općine na područjima posebne državne skrbi Republike Hrvatske». Cambra d'economia de Croàcia.
* ↑ «1. POPULATION BY AGE AND SEX, BY SETTLEMENTS, 2011 CENSUS» (en anglès). Croation Bureau of Statistics, 01-12-2012. [Consulta: 28 abril 2021].

## Vegeu també

* Janja Gora
# Platja de la Fustera

La platja de la Fustera és una platja de sorra del municipi valencià de Benissa, a la comarca de la Marina Alta. Aquesta platja limita al nord amb la Cala Pinets i al sud amb la cala dels Bassetes i té una longitud de 110 m, amb una amplitud de 30 m.
Se situa en un entorn aïllat, disposant d'accés per carrer. Compta amb passeig marítim i pàrquing delimitat. Disposa d'accés per a minusvàlids. És una platja abalisada. Aquesta platja compta amb el distintiu de Bandera Blava.

## Referències

* 1 2 3 «Cala Fustera». TURISME COMUNITAT VALENCIANA. [Consulta: 5 novembre 2023].
# Pletiu de Cap de la Canal

El Pletiu de Cap de la Canal és un pletiu del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat de l'antiga caseria dels Masos de la Coma.
Està situat al nord-nord-oest dels Masos de la Coma, al capdamunt de la Canal dels Traginers i a llevant de l'extrem nord-oriental del Serrat de la Pera, a migdia de l'Obaga de Pedra Ficada.
# Pletiu Gras

El Pletiu Gras és un indret del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, a la vall de Carreu, al límit amb el terme municipal de Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca), en el qual entra una mica.
Està situat al costat nord de la vall del riu de Carreu, a l'extrem nord del terme municipal, a prop del límit amb Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca), terme en el qual entra una mica.
Pren el nom d'unes pletes que hi ha en aquest lloc, on hi ha unes pastures de bona qualitat.
# Pietrafitta

Pietrafitta és un municipi (comune) de 1.356 habitants a la província de Cosenza, a Calàbria. Es troba a una altitud de 700 m i té 1.356 habitants (2012)
Formaven part d'aquest municipi les localitats menors (frazioni) de Torzano i Sant'Ippolito, que en la dècada dels anys 90 del segle xix van passar al comune de Cosenza.
L'any 1202 a Pietrafitta, i exactament a la localitat de Canale, morí Gioacchino da Fiore, mentre vigilava les obres de construcció del nou monestir.

## Llocs d'interès

* Chiesa di San Nicola - Església parroquial.
* Chiesa di San Giovanni Battista -
* Chiesa di Sant'Antonio da Padova - al costat del convent dels Frati Francescani (frares franciscans)
* Grancia di San Martino di Giove, el lloc on morí l'abat Gioacchino.

## Notes

* ↑ Dato Istat
* ↑ Domenico Martire, La Calabria Sacra e Profana, Manoscritto del 1700 consultabile presso l'Archivio di Stato di CS.
* http://www.comune.pietrafitta.cs.it/
# Plasmodi (cicle vital)

Un plasmodi és un massa nua de protoplasma, ameboide, multinucleat amb molts nuclis diploides resultat de moltes divisions nuclears sense citoquinesi (coenocit) i normalment es refereix a l'estadi amb alimentació dels fongs mucilaginosos, és a dir, mixomicets. També es pot referir als estadis de desenvolupament multinucleats (és a dir, plasmodi merogonial i plasmodi esporogonial) dels cnidosporidis paràsits intracel·lulars (microesporidis i mixosporidis).

## Referències

* ↑ Sharma OP.. Textbook of Fungi. Boston: McGraw Hill Higher Education, 1988, p. 36–39. ISBN 0-07-460329-9.
* ↑ Berg, Linda. Introductory Botany: Plants, People, and the Environment. 2a edició. Belmont CA: Thomson Corporation, 2008, p. 398. ISBN 0-03-075453-4.
# Pilota d'Or 1993

El premi Pilota d'Or 1993, atorgat al millor futbolista europeu de l'any, a criteri d'un panell de periodistes esportius d'arreu dels territoris membres de la UEFA, fou entregat a Roberto Baggio el 28 de desembre de 1993.

## Classificació

| Posició | Nom | Nacionalitat | Club | Punts |
| 1 | Roberto Baggio | Juventus FC | Itàlia | 142 |
| 2 | Dennis Bergkamp | Inter de Milà | Països Baixos | 83 |
| 3 | Eric Cantona | Manchester United FC | França | 34 |
| 4 | Alen Bokšić | SS Lazio | Croàcia | 29 |
| 5 | Michael Laudrup | FC Barcelona | Dinamarca | 27 |
| 6 | Franco Baresi | AC Milan | Itàlia | 24 |
| 7 | Paolo Maldini | AC Milan | Itàlia | 19 |
| 8 | Emil Kostadinov | FC Porto | Bulgària | 11 |
| 9 | Stéphane Chapuisat | Borussia Dortmund | Suïssa | 9 |
| 9 | Ryan Giggs | Manchester United FC | Gal·les | 9 |
| 11 | Andreas Möller | Juventus FC | Alemanya | 7 |
| 12 | Ruud Gullit | UC Sampdoria | Països Baixos | 6 |
| 12 | Peter Schmeichel | Manchester United FC | Dinamarca | 6 |
| 12 | Hristo Stoítxkov | FC Barcelona | Bulgària | 6 |
| 15 | Basile Boli | Olympique de Marsella | França | 5 |
| 15 | Rune Bratseth | Werder Bremen | Noruega | 5 |
| 17 | Enzo Scifo | AS Monaco | Bèlgica | 4 |
| 18 | Andreas Herzog | Werder Bremen | Àustria | 3 |
| 18 | Ronald Koeman | FC Barcelona | Països Baixos | 3 |
| 18 | Jari Litmanen | AFC Ajax | Finlàndia | 3 |
| 21 | Dino Baggio | Juventus FC | Itàlia | 2 |
| 21 | Sergei Kiriakov | Karlsruher SC | Rússia | 2 |
| 21 | David Platt | UC Sampdoria | Anglaterra | 2 |
| 21 | Franck Sauzée | Atalanta BC | França | 2 |
| 21 | Giuseppe Signori | SS Lazio | Itàlia | 2 |
| 26 | Tomas Brolin | Parma | Suècia | 1 |
| 26 | Martin Dahlin | Borussia Mönchengladbach | Suècia | 1 |
| 26 | Georges Grün | Parma | Bèlgica | 1 |
| 26 | Stelios Manolas | AEK Athens | Grècia | 1 |
| 26 | Paul McGrath | Aston Villa FC | República d'Irlanda | 1 |

## Referències

* ↑ Pierrend, José Luis. «European Footballer of the Year ("Ballon d'Or") 1993». RSSSF, 26-03-2005. Arxivat de l'original el 14 març 2013. [Consulta: 13 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Francefootball.fr
# Platja des Llané Gran

La platja des Llané Gran és una platja del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada a la badia de Cadaqués, al límit sud de la població, entre la punta d'en Pampà al nord, i la platja des Llané Petit al sud, separada d'aquesta per les roques d'en Pere Joan. Orientada a l'est, té una longitud de 93 m i una amplada mitjana de 18 m, formada per sorres, graves i còdols.
En aquesta platja hi ha la casa familiar de Salvador Dalí, on hi van passar molts estius. També el va visitar Federico Garcia Lorca els anys 1925 i 1927. Una escultura de J. M. Subirachs prop de la platja ho recorda. A l'extrem nord de la platja hi ha can Salisachs, una bonica casa noucentista.
La toponímia de Llané indica que era un indret on el bestiar de llana baixava de les muntanyes i horts per fer estada a prop del mar durant l'hivern.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Platja des Llané». Casta Brava Pirineu de Girona.
* 1 2 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 24-25. ISBN 978-84-9034-407-1.
# Platja des Marquès

La platja des Marquès o des Estanys o inclús també coneguda com es Molí de s'Estany, i a vegades erròniament anomenada es Coto (no s'ha de confondre, ja que n'és la platja propera a ella). És una platja situada a l'extrem oriental de la Badia de sa Ràpita o des Migjorn, a l'extrem meridional de l'illa de Mallorca. La platja constitueix la partió entre els municipis de Campos, que n'ocupa la major part, i ses Salines, que n'ocupa els primers metres, i té una orientació general NNE-SSW. La platja s'estén des del nucli turístic de la Colònia de Sant Jordi fins a la Punta de sa Llova, en una extensió d'una mica més de 500 metres, bordejant la finca de ses Arenes.
La platja des Marquès és la primera de les idíl·liques platges de Campos si s'accedeix als arenals des de la Colònia de Sant Jordi i és, juntament amb la platja de sa Ràpita, la més massificada del conjunt, pel fer que l'accés és molt senzill des del nucli turístic de la Colònia de Sant Jordi. Tot i que es tracta d'una platja verge, té hotels molt a prop que contribueixen a la seva massificació als mesos d'estiu.
La platja compta amb servei de bar, hamaques i lloguer d'embarcacions esportives de vela, per a les quals s'ha creat un canal. Es troba abalisada per tal de protegir els banyistes impedint l'aproximació d'embarcacions a la costa, temptació difícil d'evitar perquè les seves aigües solen ser molt tranquil·les. És la platja amb més desnivell de les platges de Campos, però tot i així, el desnivell és més aviat escàs. La seva arena és blanca i molt fina.
Pel fet de trobar-se molt resguardada, la platja constitueix un bon refugi per a la navegació: es troba protegida de pràcticament tots els vents. A pesar d'això, hi penetren les onades dels temporals de ponent i llebeig. És un refugi excel·lent en situacions de vent de llevant. Cal anar amb compte amb els illots propers: la platja està envoltada per l'illot de sa Llova al nord i per l'illot Gros i na Llarga al sud. En el pas entre aquests illots i la costa és important vigilar el calat.
L'origen del nom prové que a les proxemitats de la platja s'hi localitzen les salines de sa Vall localment conegudes com ets Estanys, propietat del Marquès del Palmer (Família Descatlar).

## Referències

* ↑ Sebastià Abraham Vidal (Coord.). «Nomenclator Toponímic de les Illes Balears: Campos». IEC.
* ↑ «Es Molí de s'Estany». Govern de les Illes Balears. Conselleria de Turisme. Arxivat de l'original el 2018-09-30. [Consulta: 30 setembre 2018].
* 1 2 3 4 5 Jordi Carol; Carmen Muñoz. El litoral de Mallorca (en castellà). 1a.. Barcelona: GeoPlaneta, 2001, p. 51. ISBN 84-08-03939-3.
* ↑ «Es Coto». Govern de les Illes Balears. Conselleria de Turisme. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 30 setembre 2018].
* ↑ «Visor cartografia IDEIB». SITIBSA. [Consulta: 28 setembre 2018].
# Port de Radès

El port de Radès (àrab: ميناء رادس, mīnāʾ Rādis) és el principal port comercial de Tunísia, situat a la governació de Tunis, a la delegació de Radès, a uns 12 km al sud-est de Tunis, a la part sud del canal d'accés al Llac de Tunis, enfront del port de la Goulette.
Està especialitat en contenidors i unitat rodants i té el 24% del trànsit del país (21% de vaixells) però el 86% del trànsit de mercaderies en contenidors i el 90% de les mercaderies en unitats rodants. El 2006 va tenir un trànsit de 5.546.996 tones de les quals 5.386.933 tenien destinació o arribada internacional i 160.063 nacional. Va moure 312.137 contenidors (2.111.036 tones) i 85.525 unitat rodants (979.797 tones). És també el port d'exportació dels carburants (1.323.319 tones) i un dels principals dels cereals (677.082 tones). El seu trànsit de vaixells fou el 2006 de 1.531 dels que 1.297 van anar a la terminal de contenidors. El canal té una profunditat d'accés de 12 metres i una profunditat de 10,5 metres.
# Port de Ripetta

El Port de Ripetta, en italià: Porto di Ripetta va ser el port de la ciutat de Roma. Estava situat a la riba del riu Tíber i va ser dissenyat i construït l'any 1704 per l'arquitecte barroc Alessandro Specchi. Se situava enfront de l'església de San Girolamo degli Schiavoni, les seves parets descendien fent corbes des del carrer al riu. Aquest port ja no existeix però se'n sap l'aspecte pels gravats i per les primeres fotografies.
Estava situat a la riba esquerra del Tíber: el Porto di Ripa Grande estava a l'altra banda del riu.
Durant la segona meitat del segle xix, les ribes i carreteres al llarg del Tíber van ser refetes radicalment per millorar la defensa de Roma davant les inundacions i les seves connexions de transport. La nova carretera de la riba esquerra es va dir Lungotevere.
Es va construir un pont de ferro al Port de Ripetta entre 1877-1879 adjacent al port. Això va portar a la construcció d'un altre ponte, el Ponte Cavour, inaugurat el 1901, i el Porto di Ripetta va ser derribat.

## Referències

* ↑ Blunt, Anthony. Guide to Baroque Rome, Granada, 1982, p. 254-5
* ↑ Blunt, 1982, p. 255
* ↑ See Rome in Early Photographs 1846-1878. Photographs from the Roman and Danish Collections. Trans. Ann Thornton. Thorvaldsen Museum, Copenhagen, 1977, plates 142-5

## Enllaços externs

* Roberto Piperno, "Porto di Ripetta"
# Port de Pisco

Pisco, formal i oficialment el Terminal Portuario de Paracas i antigament Terminal Portuari General San Martín, és un port marítim de la costa central del Perú, al Pacífic sud-oriental, està situat a Punta Pejerrey, Districte de Paracas, Província de Pisco, Departament d'Ica. El 2018 el moviment portuari al port de Pisco va ser de 3.217 TEU ocupant la posició 105 a la llista d'activitat portuària de l'Amèrica Llatina i el Carib.
L'activitat portuària del Terminal Portuari General San Martín, té gran importància en les activitats pesqueres i agroindustrials, indústria metal·lúrgica i minera de la zona. Els productes que mobilitza estan relacionats amb el desenvolupament socioeconòmic dels departaments d'Ica, Ayacucho, Huancavelica i el nord d'Arequipa.
Per la seva proximitat al Terminal Portuari del Callao es projecta com a terminal complementari d'atracament, davant requeriments ocasionals d'embarcacions amb càrrega destinada a la capital de la república.

## Infraestructura

Compta amb un moll d'atracament directe del tipus marginal, amb una llargada de 525 metres i una amplada 20 metres. El tipus de construcció de la plataforma és de ciment armat i pilons d'acer.
A més té tres amarradors de 33 peus de profunditat i 175 metres de llarg.
El 2014 es va anunciar una despesa de 230 milionsUS$ per a modernitzar el port.

## Notes

* ↑ Datos estadísticos del Informe de la actividad portuaria de América Latina y el Caribe 2018, cepal.org
* ↑ «Terminal Portuario General San Martín: Descripción del puerto». Arxivat de l'original el 11 de novembre de 2014.
* ↑ «Terminal Portuario General San Martín: Instalaciones». Arxivat de l'original el 11 de novembre de 2014.
* ↑ «Puerto de Pisco recibirá inversiones por US$ 230 millones». Arxivat de l'original el 11 de novembre de 2014. [Consulta: 11 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Port de Pisco - Lloc web oficial
* Vídeo de nou Port de Pisco
* Capitania Marítima Pisco
* Fitxa ENAPU
# Plaça del Fòrum (Tarragona)

La Plaça del Fòrum és una plaça pública de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Plaça singular dins la part alta de la ciutat en què es preserven importants restes de l'antiga plaça de representació del fòrum provincial d'època romana. Lloc de mercat i zona de pas durant les festes de Santa Tecla de diverses processons i de celebració d'actes. Aquesta es crea després de la guerra civil espanyola, ja que els bombardejos sobre la ciutat destruíren part dels edificis que s'aixecaven a l'interior de l'actual plaça.

## Referències

* ↑ «Plaça del Fòrum». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2018].