OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crespinell blanc

El crespinell blanc o cresp (Sedum album) és una espècie de planta suculenta dins la família crassulàcia. És de distribució holàrtica des del sud de Noruega i Suècia al nord d'Àfrica. Als Països Catalans manca només a Mallorca i a Menorca. Viu des del nivell del mar a 2.000 metres d'altitud. Té fulles de 5 a 15 mm de longitud, cilíndriques; flors blanques;planta normalment de 10 a 30 cm d'alt; flors amb 10 estams. Floreix de juny a agost. Viu en replans de roques, codines, teulades i sòls poc profunds, àrids. És un planta capaç d'aclimatar-se segons les condicions ambientals on creixi i fins i tot és capaç de canviar el seu metabolisme de fixació del carboni del tipus general via de 3 carbonis al metabolisme àcid de les crassulàcies del metabolisme de les crassulàcies. Tradicionalment s'ha emprat amb el seu suc que no és agre l'ungüent anomenat "populeum" que és astringent i cicatritzant.

## Notes

* ↑ Crespinell blanc a PlantyList consultat el 21 de maig de 2011
* ↑ «Crespinell blanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* 1 2 Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans

## Bibliografia

* Munz, P. A. 1974. Fl. S. Calif. 1-1086. University of California Press, Berkeley.
* Voss, E. G. 1985. Michigan Flora. Part II Dicots (Saururaceae-Cornaceae). Bull. Cranbrook Inst. Sci. 59. xix + 724.
* Penas A. et alii. (1991): Plantas Silvestres de Castilla y León, Valladolid, Ámbito, ISBN 84-86770-40-8
* Clausen, R. T. 1975. Sedum of North America North of the Mexican plateau. p.. 1–742.
* Fernald, M. 1950. Manual (ed. 8) i-lxiv, 1-1632. American Book Co., New York.
* Gleason, H. A. 1968. The Choripetalous Dicotyledoneae. vol. 2. 655 pp. In H. A. Gleason Ill. Fl. N. U.S. (ed. 3). New York Botanical Garden, New York.
* Gleason, H. A. & A. Cronquist. 1991. Man. Vasc. Pl. N.E. U.S. (ed. 2) i-lxxv, 1-910. New York Botanical Garden, Bronx.
* Jansson, C. A. & K. H. Rechinger. 1970. Crassulaceae. Fl. Iranica 72: 1–32.
* Munz, P. A. 1968. Suppl. Calif. Fl. 1-224. University of California Press, Berkeley.
# Raion d'Aizkraukle

El raion d'Aizkraukle (letó Aizkraukles rajons) és un dels nous raions en els quals es dividia administrativament Letònia abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009, i que formava part de les regions històriques de Vidzeme i Selònia .
# Raion

Un raion (o rayon, en rus райо́н) és un terme emprat a moltes llengües eslaves que deriva del francès rayon, per a designar un tipus d'unitat administrativa en diversos països post-soviètics. Descriu tant un tipus d'entitat subnacional com de divisions de ciutat, i normalment es tradueix com "districte". Raion també es pot fer servir simplement com a segon grau de divisió administrativa sense cap connexió amb etnicitat o nacionalitat. Un raion és normalment una entitat administrativa dos nivells per sota del nivell nacional, tanmateix en els països més petits pot ser el nivell principal de la divisió administrativa.

## Raions a la Unió Soviètica

A la Unió Soviètica els raions van ser divisions administratives creades a la dècada de 1920 per tal de reduir el nombre de divisions territorials heretades de l'Imperi Rus i simplificar la burocràcia. El procés va començar el 1923 als Urals, Caucas Nord i Sibèria i cap a 1929 la majoria del país comptava amb raions que substituïen els antics volosts i uyezds.
Després de la dissolució de la Unió Soviètica els raions continuaren essent usats a Ucraïna, Belarús, Geòrgia, Lituània, Moldàvia, Rússia i Ucraïna. També es fan servir els moderns raions a Romania i Azerbaitjan.

## Federació Russa

A Rússia els raions s'han mantingut sense gaires canvis després de la desaparició de la Unió Soviètica. El terme "raion" es fa servir per referir-se a la divisió administrativa dels subjectes federals de Rússia o a un districte d'una ciutat gran. Tanmateix en dos subjectes federals la terminologia ha canviat per a referir-se a especificitats nacionals:
* República Sakhà: ulus (en rus:улус)
* República Tuvà: kozhuun (en rus:кожуун)

## Raion municipal

A Rússia un raion municipal (districte municipal) és un tipus de divisió administrativa que comprèn un grup d'assentaments urbans o rurals com també inter assentaments territorials que comparteixen un territori comú. El concepte de districtes municipals va ser introduït en la reforma del 2004.

## Notes

* ↑ La forma recomanada en català és raion, el manlleu utilitzat internacionalment i documentat en la major part de llengües. En anglès hi ha un cert ús de district per a referir-se a aquest concepte. Segons el context, com a alternativa catalana es pot optar també pel terme genèric districte, recollit en el diccionari normatiu com a 'divisió territorial d'una contrada, una província, una població, per facilitar-ne l'administració, el govern, etc'. Consulta feta a Termcat (18-03-14)
* ↑ Merriam-Webster's Third New International Dictionary (1961, repr. 1981), s.v. raion.
* ↑ James R. Millar. Encyclopedia of Russian History. Macmillan Reference USA. New York, 2004. ISBN 0-02-865693-8
* ↑ Constitution of the Tyva Republic, Article 138.2a
# Publi Popil·li Lenat (tribú)

Publi Popil·li Lenat (llatí: Publius Popillius Laenas) va ser un polític romà del segle i aC. Formava part de la gens Popíl·lia, i era de la família dels Popil·li Lenat, d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 85 aC i un destacat seguidor de Màrius. Va fer tirar al seu predecessor Sext Lucili de la roca Tarpeia i als seus col·legues els va fer desterrar, segons diu l'historiador Vel·leu Patèrcul.

## Referències

* ↑ Vel·leu Patercul. Historia de Roma II,24
# Publi Porci Leca

Publi Porci Leca (en llatí: Publius Porcius Laeca) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Pòrcia, d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 199 aC i va vetar la concessió d'una ovació a Luci Manli Acidí al seu retorn d'Hispània, que ja havia estat concedida pel senat. Durant el seu mandat va proposar i va fer aprovar la Lex Porciae de capite civium, que permetia a qualsevol ciutadà romà d'apel·lar al poble per evitar ser fuetejat o mort.
L'any 196 aC va ser nomenat un dels triumvirs epulons, magistratura creada aquell any. El 195 aC va ser pretor i va estacionar les seves forces a Pisae (Etrúria) i va cooperar amb el cònsol Valeri Flac que feia la guerra al nord d'Itàlia contra gals i lígurs.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 704.
# Publi Popil·li Lenat (triumvir)

Publi Popil·li Lenat (llatí: Publius Popillius Laenas) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Popíl·lia i era de la branca familiar d'origen plebeu dels Popil·li Lenat.
Va ser un dels triumviri coloniae deducendae, nomenat junt amb el seu germà Marc Popil·li Lenat i un altre, per l'establiment d'una colònia romana a la rodalia de la ciutat de Pisae. En parla Titus Livi.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XL, 43
# Cristoforo Caresana

Cristoforo Caresana (Venècia, c. 1640 - Nàpols, 13 de setembre de 1709) va ser un compositor, organista i tenor barroc italià.
Va ser un antic representant de l'escola operística napolitana. Nascut a Venècia, el seu precís aniversari no se sap. Després d'estudiar amb Pietro Andrea Ziani (oncle de Marc' Antonio Ziani) a Venècia, es va traslladar a Nàpols a la seva adolescència, on es va incorporar a la companyia de teatre de Febi Armonici, que va produir primers exemples de melodrama. Més tard, el 1667, es va convertir en organista i cantant a la Capella Reial i director del Conservatori napolità de Sant'Onofrio a Porta Capuana, una de les famoses escoles de música orfenada de Nàpols, fins al 1690. El 1699 va succeir a Francesco Provenzale com a "Mestre del Tresor de San Gennaro". Va escriure música per a diverses institucions napolitanes fins a la seva mort a Nàpols el 1709. Entre d'altres, el guitarrista i compositor espanyol Gaspar Sanz i el tenor napolità Tommaso Scarlatti van estudiar teoria musical sota la seva tutela.
Se'l recorda per les seves cantates, especialment per la temporada de pessebres i pels interludis instrumentals que de vegades presenten conjunts separats espacialment. La seva música continua essent interpretada i gravada fins als nostres dies i és un testimoni de la qualitat d'aquest compositor barroc napolità.

## Referències

* Dinko Fabris Music in seventeenth-century Naples: Francesco Provenzale (1624-1704) 2007 p. 97 "Provenzale's colleague Cristoforo Caresana left at least one Missa defunctorum for double choir and instruments ... Auctore Christoforo Caresana 1667' (Di Giacomo 1918, 41)."
* Cristofaro Caresana hoasm.org
* Cristofaro Caresana musicweb-international.com
* Grove's Dictionary of Music and Musicians
# Cristoforo Negri

Cristoforo Negri (Milà, 13 de juny de 1809 - Florència, 18 de febrer de 1896) va ser un escriptor i polític italià. Negri va estudiar a Pavia, Graz, Praga i Viena. Després ensenyà les ciències polítiques a la Universitat de Pàdua. Va formar part del govern de Gioberti el 1848. Després de la Battalla de Novara esdevingué diplomàtic i va treballar al ministeri d'afers exteriors durant els governs de Massimo D'Azeglio, Urbano Rattazzi i Camillo Benso di Cavour. El 1874 fundà la Societat Geogràfica Italiana, de la qual va ser el primer president de 1867 a 1872. Fou cònsol general a Hamburg de 1873 a 1874 i després es va retirar a Torí. El 1884 participà en la conferència per a la construcció del Canal de Panamà i també com a delegat italià a la Conferència de Berlín.

## Obres

* Memorie storico-politiche dei Greci e dei Romani (1842).
* La grandezza italiana, studi, confronti e desiderii (1864)
* Idee elementari per una legge in materia di acque (1864)
* La storia politica dell'antichità (1866)
* Due mesi di escursione alle coste Belgiche, Olandesi e Germaniche: ricordi e riflessioni. (1871)
* I passati viaggi antartici e l'ideata spedizione italiana: Riflessi. (1880)
* Le memorie di Giorgio Pallavicino (1882)

## Referències

* ↑ «Dades biogràfiques a Rassegna storica del Risorgimento». Arxivat de l'original el 2023-04-08. [Consulta: 2 desembre 2011].
* ↑ Enciclopèdia Treccani
* ↑ Angelo Del Boca "Gli italiani in Africa Orientale Vol.1", p.233
# Raúl Procopio Baizán

Raúl Procopio Baizán (Cadis, 10 de juliol de 1968) és un futbolista retirat i entrenador andalús. Com a futbolista, ocupava la posició de defensa.

## Carrera esportiva

Va romandre la major part de la seua carrera al Cadis CF, on va militar a Primera, Segona i Segona Divisió B. A la màxima categoria hi va jugar 82 partits entre 1988 i 1993. Posteriorment, va militar en altres equips com el Puerto Real. Després de la seua retirada, ha seguit vinculat al món del futbol en qualitat d'entrenador. Ha dirigit els següents equips: Real Balompédica Linense (05/06), Unión Estepona (2007), Cadis CF B (07/08), Cadis CF (2008), Unión Estepona (08/...).

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Corfú (desambiguació)

«Corfú» té aquests significats:
* Corfú, illa grega a la mar Jònica
* Corfú (ciutat), ciutat al nord-oest de Grècia capital i ciutat principal de l'illa i de la prefectura de Corfú
* Prefectura de Corfú
* Estret o canal de Corfú, cos d'aigua estret entre les costes d'Albània i Grècia a l'est i l'illa de Corfú a l'oest
* Corfu, població dels Estats Units a l'estat de Nova York
* Incident del canal de Corfú, tres episodis separats en els quals es varen veure implicats vaixells de la Royal Navy al Canal de Corfú l'any 1946
* Incident de Corfú, crisi diplomàtica que va enfrontar el Regne de Grècia i el Regne d'Itàlia l'any 1923
# Barbara Clark

Barbara Clark (Coronation, 24 de setembre de 1958), coneguda posteriorment amb el nom de casada Barbara Parolin, és una nedadora canadenca, ja retirada, especialista en estil lliure, que va competir durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on va disputar dues proves del programa de natació. Va guanyar la medalla de bronze en els 4x100 metres lliures, formant equip amb Becky Smith, Gail Amundrud i Anne Jardin, mentre en els 100 metres lliures quedà eliminada en semifinals. Es retirà poc després dels Jocs.
En el seu palmarès també destaquen diversos rècords nacionals.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Barbara Clark». [Consulta: 7 juliol 2021].
# Atelopus limosus

Atelopus limosus és una espècie d'amfibi que viu a Panamà.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Solís, F., Ibáñez, R., Jaramillo, C. & Fuenmayor, Q. 2004. Atelopus limosus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Atelopus guitarraensis

Atelopus guitarraensis és una espècie d'amfibi que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Osorno-Muñoz, M., Ardila-Robayo, M.C. & Acosta-Galvis, A. 2004. Atelopus guitarraensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Barrera comercial

Les barreres comercials són intervencions restrictives dels governs al comerç internacional. Les barreres poden prendre moltes formes, incloent les següents:
* Aranzels
* Barreres no-aranzelàries
** Llicències d'importació
** Llicències d'exportació
** Quotes d'importació
** Subvencions
** Restriccions voluntària d'exportacions
** Requisits de contingut local
** Embargament
** Devaluació de moneda
** Obstacles tècnics al comerç
La major part de barreres comercials utilitzen el mateix principi: la imposició d'alguna classe de cost al comerç que fa incrementar el preu dels productes introduït o expedit. Quan dues o més nacions apliquen barreres al comerç de manera repetida entre elles, s'esdevé una guerra comercial.
La majoria d'economistes estan d'acord en afirmar que les barreres comercials tenen un efecte negatiu en l'eficàcia econòmica, això pot ser explicat per la teoria d'avantatge comparatiu. En teoria, el lliure comerç implica l'eliminació de totes les barreres, exceptuant potser aquelles considerades necessàries per salut o seguretat nacional. A la pràctica, tanmateix, inclús els països que promouen el lliure comerç de manera aferrissada tenen subvencionades certes indústries, com l'agricultura o la siderúrgia.

## Referències

* ↑ «What is trade barrier? definition and meaning». BusinessDictionary.com. Arxivat de l'original el 18 de maig 2011. [Consulta: 22 maig 2011].
* ↑ The Wall Street Journal of Europe, October. 11, 2011 page 6
* ↑ «Informe sobre el Comercio Mundial 2012» (en castellà). Organización Mundial del Comercio, 2012. [Consulta: 11 abril 2015].
# Raja Harishchandra

Raja Harishchandra és una pel·lícula índia del 1913, dirigida per Dhundiraj Govind Phalke.
Va ser un dels primers llargmetratges i la primera pel·lícula de ficció índia. És una pel·lícula muda, basada en la llegenda de Harishchandra, personatge esmentat en el Ramayana i en el Mahabharata. El director estava fortament inspirat per l'estil del pintor Raja Ravi Verma.

## Sinòpsi

La pel·lícula comença mostrant al rei Harishchandra, la seua esposa Taramati i el seu jove fill. El rei està ensenyant al jove a fer anar l'arc i les fletxes. Després d'això, se'n van de cacera i entren en una àrea controlada pel savi Vishwamitra. Tres fades apareixen davant del rei, al qual les intenten ajudar. Després les tres fades que el rei a renuncie al regne pel seu amor a la veritat. Així, el rei passa per moltes dificultats i és expulsat del seu regne fins a aparèixer un déu davant seu i l'informa que tot el que ha ocorregut era una prova a la seua integritat.

## Galeria

* La pel·lícula completa.

## Referències

* ↑ Watve, 2012, p. 36.
* ↑ Watve, 2012, p. 42.
* ↑ Watve, 2012, p. 35.
* ↑ Raheja i Kothari, 2004, p. 17.
* ↑ Rajadhyaksha, Ashish. «The Phalke Era: Conflict of Traditional Form and Modern Technology». A: Interrogating Modernity: Culture and Colonialism in India. Seagull Books, 1993, p. 76–80. ISBN 978-81-7046-109-8.

## Bibliografia

* Raheja, Dinesh; Kothari, Jitendra. Indian Cinema: The Bollywood Saga. Aurum Press, 2004. ISBN 978-1-84513-016-9.
* Watve, Bapu. Dadasaheb Phalke, The Father of Indian Cinema. National Book Trust, 2012. ISBN 978-81-237-4319-6.

## Enllaços externs

* Raja Harishchandra a Internet Movie Database (anglès)
# Crocidura macmillani

Crocidura macmillani és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes. És endèmica d'Etiòpia, on viu a una altitud d'entre 1.220 i 1.930 msnm. Habita els boscos tropicals montans i les sabanes humides amb herba alta. Està amenaçada per la destrucció del seu entorn a causa dels incendis forestals i la desforestació en general.
Fou anomenada en honor del caçador escocès William Northrop Macmillan.

## Referències

* ↑ Lavréntxenko, L. Crocidura macmillani. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 2 gener 2016.
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, p. 256 i 257.

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.
# Automaboulisme et Autorité

Automaboulisme et Autorité (scène comique clownesque), estrenada als Estats Units com The Clown and Automobile i al Regne Unit com The Clown and Motor Car, és una pel·lícula muda francesa de 1899 dirigida per Georges Méliès. Va ser llançat per la Star Film Company de Méliès i està numerada del 194 al 195 als seus catàlegs.
La pel·lícula es va suposar perduda fins al 2011, quan es va trobar un fragment pintat a mà de la pel·lícula de nitrat entre una col·lecció donada a la Cinémathèque Française.

## Resum

Tot i que la còpia redescoberta el 2011 només incloïa fragments de l'original, els catàlegs de pel·lícules de Méliès ofereixen un resum de la pel·lícula completa:
| « | [La pel·lícula] mostra l'interior d'un jardí al qual arriben dos pallassos en un automòbil. Després de moltes bromes de caràcter risible, que se succeeixen en ràpida successió, llencen el cambrer al pou, del qual és rescatat amb molta dificultat i en un estat molt ruïnós. Per tal d'escapar de les conseqüències d'aquest ús inapropiat, salten al seu automòbil i s'esforcen per fugir, però hi ha moltes obstruccions al seu pas. Una pel·lícula plena d'acció i de caràcter molt humorístic. | » |

## Llegat

Quan escrivia sobre la seva infància, el cineasta Jean Renoir va descriure un curtmetratge mut que va veure quan era nen l'any 1902, amb un clown anomenat "Automaboul". La pel·lícula va causar una gran impressió en Renoir, que va dir el 1938 que "donaria gairebé qualsevol cosa per tornar a veure aquell programa. Això era un autèntic cinema, molt més del que podrà ser mai l'adaptació d'una novel·la de Georges Ohnet o una obra de teatre de Victorien Sardou." L'estudiós cinematogràfic Alexander Sesonske ha suggerit que la pel·lícula que recordava Renoir era Automaboulisme et Autorité de Méliès.

## Referències

* ↑ Malthête, Jacques; Mannoni, Laurent. L'oeuvre de Georges Méliès. Paris: Éditions de La Martinière, 2008, p. 340. ISBN 9782732437323.
* 1 2 «Deux films de Georges Méliès: Robinson Crusoé et Automaboulisme et autorité». Cinémathèque Française, 2011. Arxivat de l'original el 6 d’abril 2015. [Consulta: 12 juny 2013].
* ↑ Méliès, Georges. Complete Catalogue of Genuine and Original "Star" Films. Nova York: Geo. Méliès, 1905, p. 12.
* ↑ Bazin, André. Jean Renoir. Nova York: Da Capo Press, 1992, p. 149–150.
* ↑ Sesonske, Alexander. Jean Renoir: the French films, 1924-1939. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press, 1980, p. 3.
# Quitman (Geòrgia)

Quitman és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 4.638 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Quitman tenia 4.638 habitants, 1.707 habitatges, i 1.131 famílies. La densitat de població era de 467,6 habitants/km².
Dels 1.707 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,9% hi vivien parelles casades, en un 30,2% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,1% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 68,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.924 $ i la renda mediana per família de 24.154 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.727 $ mentre que les dones 17.391 $. La renda per capita de la població era de 10.594 $. Entorn del 31,2% de les famílies i el 34,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Quitman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Quitman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cynoglossus nigropinnatus

Cynoglossus nigropinnatus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes del nord-oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Baltasar Vives Moncho

Baltasar Vives Moncho (Els Poblets, 25 de març de 1945) és un pedagog i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la V Legislatura.

## Biografia

És diplomat en magisteri per l'Escola Normal d'Alacant i diplomat en Belles arts per la Universitat de Sevilla. Ha format part del moviment de renovació pedagògica del País Valencià i ha estat membre fundador del sindicat STEPV. Fou president del Consell Escolar Valencià el 1994-1995 i ha publicat articles sobre bilingüisme i fracàs escolar a la revista Treballs.
Militant del PSPV-PSOE, n'ha estat membre del comitè nacional, secretari d'organització a l'Horta Sud i membre de la gestora del partit en 1999. De 1983 a 1994 fou director general d'Educació Bàsica i Ensenyaments Especials de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència de la Generalitat Valenciana. Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1999 i fou vocal de la Comissió d'Educació i Cultura de les Corts Valencianes.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.579-580. ISBN 9788495484802.
* ↑ Decret del nomenament
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-07-22. [Consulta: 20 juliol 2015].