OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paolo Soleri

Paolo Soleri (21 de juny de 1919, Torí, Itàlia-9 d'abril de 2013) fou un arquitecte estatunidenc d'origen italià.
Després de rebre un doctorat per part de la Universitat Politecnico di Torino, va treballar per a Frank Lloyd Wright a Arizona (1947- 1949). El 1959 va començar a dissenyar un pla per a una sèrie de centres urbans compactes que s'estendrien verticalment en un mateix espai en lloc d'horitzontalment al llarg del pis. Aquestes megaestructures van ser concebudes per estalviar energia i recursos (parcialment mitjançant la dependència d'energia solar i l'eliminació de l'ús d'automòbil dins de la ciutat), preservar l'entorn natural i condensar les activitats humanes en l'interior d'àmbits totalment unificats.
Soleri va encunyar el terme de Arcologia (d'arquitectura i ecologia) per descriure les seves edificacions utòpiques, les quals va delinear en plans de gran bellesa i imaginació. El 1970 va iniciar a construir una ciutat prototip anomenada Arcosanti, per a una població de 5.000 habitants, projectada a ser entre Phoenix i Flagstaff. Fins a la data, l'esmentat treball continua desenvolupant-se per estudiants i voluntaris.

## Referències

* ↑ «Paolo Soleri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lenci, Ruggero. «Paolo Soleri». A: Enciclopèdia Italiana (en italià). vol. V. Roma: Treccani, 1995.
* «Obra i testimoni de Paolo Soleri». [Consulta: 17 maig 2019].
# El passatger de la pluja

El passatger de la pluja (títol original en francès: Le passager de la pluie) és un una pel·lícula policíaca francesa dirigida per René Clément, estrenada el 1970.
Produïda per Serge Silberman, amb un guió original de Sébastien Japrisot, el film té com a protagonistes Charles Bronson, Marlène Jobert i Annie Cordy. Ha estat doblada al català.

## Argument

Mèlie és la jove esposa de Tony, un pilot d'aviació civil ordinàriament absent de la llar. La seva casa és fora de la ciutat, vora del mar. Un vespre, és atacada a casa seva i és violada per un desconegut. Aconsegueix matar-lo i després es desfà del cos. Però l'endemà sorgeix un personatge misteriós: un anomenat Harry Dobbs, americà, que s'introdueix també a la casa i s'interessa molt pel tema, del qual sembla saber-ho tot o gairebé. Intenta assetjar Mèlie, plantejant-li preguntes que no comprèn. Al mateix temps, la policia també investiga. L'heroïna és entre aquests dos perills. Aïllada en absència del seu espòs que, a més, sembla vinculat al tema, intenta resistir, abans de finalment acceptar el joc estrany que li imposa el segon intrús, però sempre sense comprendre el que intenta obtenir.

## Repartiment

* Marlène Jobert: Mélancolie Mau
* Charles Bronson: Harry Dobbs
* Annie Cordy: Juliette
* Jill Ireland: Nicole
* Ellen Bahl: Madeleine Legauff
* Steve Eckhardt: Oficial estatunidenc
* Jean Gaven: Inspector Toussaint
* Marika Green: Hostessa de Tania
* Corinne Marchand: Tania
* Marc Mazza: el passager McGuffin
* Marcel Pérès: Patró de l'estació
* Jean Piat: M. Armand
* Gabriele Tinti: Tony Mau

## Al voltant de la pel·lícula

* El nom de McGuffin fet referència a Alfred Hitchcock, que utilitzava l'expressió per designar un aspecte dramàtic sense importància però qui motivava tota l'acció de la pel·lícula.
* La pel·lícula havia de ser rodada en un principi per Eddy Matalon.
* Marlène Jobert s'ha casat amb el germà de Marika Green.
* Harry Dobbs és igualment el nom del principal protagonista d'un episodi de La Cinquena Dimensió

## Premis i nominacions
### Premis

* 1970: Premi David di Donatello al millor paper femení per Marlène Jobert
* 1971: Globus d'Or a la millor pel·lícula estrangera

### Nominacions

* 1971: Laurel Awards a la millor pel·lícula
* 1971: Premi Edgar-Allan-Poe

## Referències

* ↑ «El passatger de la pluja». esadir.cat.
* ↑ «Le passager de la pluie». The New York Times.
# Fonts de la Coma de Joan

Les Fonts de la Coma de Joan és una surgència múltiple del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, a tocar del termenal amb Isona i Conca Dellà (antic terme d'Isona).
Estan situades a 940 metres d'altitud, a 1,3 km al sud-est de Ca l'Olivelles i a 1,7 km a l'est de Cal Pere de la Isidra, al vessant nord del Roc del Pas de Finestres. Amb les seves aigües alimenta el barranc de la Coma de Joan, amb el qual comparteix nom.

## Etimologia

Tot i que la Coma de Joan com a topònim sembla del tot perdut, ha donat nom a aquest barranc i a les fonts que es troben en aquest lloc. Una coma és una zona plana entre muntanyes, que és l'indret on es troben les Fonts de la Coma de Joan.

## Enllaços externs

* Les Fonts de la Coma de Joan en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Acanthurus albipectoralis

Acanthurus albipectoralis és una espècie de peix pertanyent a la família dels acantúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 33 cm de llargària màxima.
* 8-9 espines i 22-33 radis tous a l'aleta dorsal i 2-3 espines i 18-31 radis tous a l'anal.
* Nombre de vèrtebres: 22.
* El color varia des del gris blavós clar fins al cafè fosc, sense línies blaves.

## Alimentació

Menja zooplàncton.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (19°S-22°S, 157°E-160°E) que viu entre 5 i 20 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: la Gran Barrera de Corall i des del mar del Corall fins a Tonga.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* 1 2 Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Kulbicki, M. i J.T. Williams, 1997. Checklist of the shorefishes of Ouvea Atoll, New Caledonia. Atoll Res. Bull. 444: 26 p.
* ↑ Kulbicki, M., J.E. Randall i J. Rivaton, 1994. Checklist of the fishes of the Chesterfield Islands (Coral Sea). Micronesica 27(1/2): 1-43.
* ↑ Randall, J.E., 2001. Acanthuridae. Surgeonfishes (tangs, unicornfishes). p. 3653-3683. A: K.E. Carpenter i V. Niem (editors). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles.. FAO, Roma.

## Bibliografia

* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life (anglès)
* AQUATAB
# Estació de Navas

Mapa Metro Línia 1 :
Navas (antigament anomenada Navas de Tolosa) és una estació de la L1 del Metro de Barcelona situada sota l'Avinguda Meridiana al districte de Sant Andreu de Barcelona.
L'estació es va inaugurar el 1953 amb el nom de Navas de Tolosa com a part del Ferrocarril Metropolità Transversal. Posteriorment al 1982 amb la reorganització dels números de línies i canvis de nom d'estacions va adoptar el nom actual.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Hospital de Bellvitge | Clot | | La Sagrera | Fondo |

## Accessos

* Avinguda Meridiana - Carrer Navas de Tolosa
* Avinguda Meridiana - Carrer Biscaia

## Vegeu també

* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya

## Referències

* ↑ «el metro de Barcelona - línia L1 - Navas». [Consulta: 1r abril 2021].
# Miner austral

El miner austral (Geositta antarctica) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Descripció

* Fa uns 15 cm de llarg i uns 37 gr de pes. Bec d'uns 14 mm.
* Per sobre és marró clar. Per sota blanquinós amb el pit una mica menys clar. Cella clara poc notable.

## Hàbitat i distribució

Habita zones obertes del sud de l'Argentina i de Xile a la llarga de l'Estret de Magallanes i la Terra del Foc.

## Referències

* ↑ «Miner austral». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Estudi urodinàmic

En un estudi urodinàmic (EUD) o proves urodinàmiques s'avalua com la bufeta i la uretra fan la seva feina d'emmagatzemar i alliberar l'orina. Les proves urodinàmiques poden ajudar a explicar símptomes com ara:
* Incontinència
* Micció freqüent
* Desig sobtat i fort d'orinar però no surt res
* Problemes per iniciar la micció
* Micció dolorosa
* Problemes per buidar completament la bufeta (tenesme vesical, insuficiència del detrusor)
* Infeccions del tracte urinari recurrents
Les proves urodinàmiques solen indicar-se a urologia, ginecologia, obstetrícia, medicina interna i atenció primària. L'EUD proporcionarà al metge la informació necessària per diagnosticar la causa i la naturalesa de la incontinència d'un pacient, oferint així les millors opcions de tractament disponibles.

## Proves específiques

Aquestes proves poden ser tan senzilles com orinar darrere d'una cortina mentre un metge escolta, però solen ser més extenses en la medicina occidental. Una prova urodinàmica bàsica és la fluxometria urinària, però l'EUD típic triga uns 30 minuts a realitzar-se, i implica l'ús d'un petit catèter utilitzat per omplir la bufeta i registrar les mesures.

## Referències

* ↑ «Protocol for the value of urodynamics prior to stress incontinence surgery (VUSIS) study: a multicenter randomized controlled trial to assess the cost effectiveness of urodynamics in women with symptoms of stress urinary incontinence in whom surgical treatment is considered». BMC Women's Health, vol. 9, 2009, pàg. 22. DOI: 10.1186/1472-6874-9-22. PMC: 2722584. PMID: 19622153.
* ↑ Rosier Pfwm Schaefer W, Lose G, Goldman HB, Guralnick M, Eustice S, Dickinson T, Hashim H «International Continence Society Good Urodynamic Practices and Terms 2016: Urodynamics, uroflowmetry, cystometry, and pressure-flow study». Neurourol Urodyn, vol. 36, 5, 2017, pàg. 1243–1260. DOI: 10.1002/nau.23124. PMID: 27917521.
# Ahmad Rasmi

Ahmad Resmi (Réthimno, en turc Resmo, 1700 - Istanbul, 31 d'agost de 1783) fou un historiador i home d'estat otomà.
Nascut a Creta i d'origen grec, va ocupar diversos càrrecs i a partir de 1757 tingué al seu càrrec importants delegacions diplomàtiques i fou ambaixador a Prússia. Va escriure un relat de la seva missió diplomàtica a Viena i a Berlín i un tractat de la guerra russoturca i el tractat de Küçük Kaynarca (1769 a 1774) titulat Khulaset ül-itibar, i les biografies de 64 alts càrrecs a Hadikat ül-ruesa. La vida dels eunucs i l'harem fou exposada a Hamilet ül-kübera que va tenir una segona part. També va escriure obres de geologia i un recull de proverbis.

## Bibliografia

* Dianat, Ali Akbar, Hirtenstein, Stephen i Qasemi, Jawad, “Aḥmad Rasmī”, a: Encyclopaedia Islamica, Editors en cap: Wilferd Madelung and, Farhad Daftary. Consultat en línia l'11 de juny del 2016
* Babinger, Fr., “Aḥmad Rasmī”, a: Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Consultat en línia l'11 de juny del 2016
# Fills

Fills (títol original en italià, Figli) és una pel·lícula del 2020 dirigida per Giuseppe Bonito. S'ha doblat i subtitulat al català.
El guió ha estat escrit per Mattia Torre i està extret del seu monòleg I figli invecchiano, interpretat per Valerio Mastandrea, el protagonista de la pel·lícula. Mattia Torre, que va morir d'una malaltia el 2019 abans de començar el rodatge, va confiar la realització a Bonito, que havia estat el seu ajudant de direcció a la sèrie de televisió Boris. La pel·lícula es va estrenar als cinemes italians el 23 de gener de 2020.

## Referències

* ↑ «CIAK D’ORO 2020: I VINCITORI - Ciak Magazine», 01-11-2020. Arxivat de l'original el 2020-11-01. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Fills». Goita què fan, ara!. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ Ugolini, Chiara. «'Figli', Cortellesi e Mastandrea genitori tra difetti e ironia: "Il nostro omaggio a Mattia Torre"», 17-01-2020.
* ↑ MYmovies.it. «Figli, il trailer ufficiale del film [HD]» (en italià).
# Miquel Adam Rubiralta

Miquel Adam Rubiralta (Barcelona, 3 de maig de 1979) és un editor i escriptor català.

## Trajectòria

Després d'estudiar Ciències Econòmiques, va treballar durant setze anys per a les editorials Laertes, LaBreu, on va encetar les dues col·leccions de narrativa, la catalana i l'estrangera, Edicions de 1984 com a cap de premsa, i Ara Llibres/Amsterdam, El 2022 endegà una nova editorial, La Segona Perifèria, que pren el nom del blog que el va donar a conèixer.
| « | M'obsessiona preparar-me bé per ser digne de les editorials que hi ha. Aquestes editorials –i qui diu editorials diu traductors, autors, correctors, il·lustradors, etc.– han aconseguit de crear lectors exigents. Hi haurà espai si aconsegueixo emular la seva excel·lència. I en això estic concentrat ara. | » |
| — Miquel Adam (2021) |||

## Publicacions

* Torero d'hivern (Edicions de 1984, 2015)
* L'amo (L'Altra Editorial, 2021)

## Referències

* ↑ «Miquel Adam». CCCB. [Consulta: 1r setembre 2021].
* ↑ «Miquel Adam, l'aventura d'un editor en temps de crisi». Vilaweb, 22-03-2021. [Consulta: 1r setembre 2021].
* ↑ «De caps que no saben manar, n'hi ha a tot arreu». betevé, 28-09-2021. [Consulta: 25 febrer 2022].
* ↑ «Més 324 - Miquel Adam ens presenta la novel·la "L'amo"». TV3, 22-11-2021. [Consulta: 25 febrer 2022].
# Fedir Samoilov

Fedir Samoilov (en ucraïnès: Федор Самойлов; Kíev, 1997) és un esportista ucraïnès que competeix en escalada. Va guanyar la medalla de bronze al Campionat del Món d'Escalada de 2021 en la prova combinada.
L'any 2022 va guanyar el 1r Open Sharma Series celebrat a Madrid quedant per davant d'Alberto Ginés en escalada en bloc.

## Palmarès internacional

Campionat del Món :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2021 | Moscou ( Rússia) | 3 | Combinada |

## Referències

* ↑ «Fedir Samoilov». digitalrock.de (anglès).
* ↑ «Fedir Samoilov». Base de datos de la IFSC (anglès).
* ↑ «Alberto Ginés, segundo en las Sharma Series de Boulder» (en castellà). RTVE, 14-05-2022. [Consulta: 16 maig 2022].
# Casa Gronseta

La Casa Gronseta és una obra amb elements gòtics d'Arnes (Terra Alta) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Els exteriors estan modernitzats, sobre tot el posterior al carrer Santa Madrona. El seu interior, molt fosc degut a la pobresa de les obertures, ens presenta arcades apuntades a tipus d'una petita nau. Aquestes arcades, almenys a la primera part del carrer Bonaire, es repeteixen a totes les cases d'aquesta vora del carrer, com si aquest hagués tingut porxos en un temps passat. És creença popular l'existència de cavallerisses a la nau esmentada.
Avui és un habitatge privat amb petita col·lecció-museu d'útils ceràmica, etc.

## Referències

* 1 2 «Casa Gronseta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].
# Ahmad Reza Abedzadeh

Ahmad Reza Abedzadeh (Abadan, 25 de maig de 1966) fou un futbolista iranià de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iran amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1998. Pel que fa als clubs destacà a Esteghlal, Sepahan i Persepolis.

## Referències

* ↑ «Abedzadeh named Iran's favorite football player - PersianLeague.Com». PersianLeague.com, 27-10-2009. [Consulta: 8 octubre 2018].
* ↑ RSSSF archive of Ahmad Reza Abedzadeh's international appearances
* ↑ Ahmad Reza Abedzadeh a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Esteghlal Goalkeeper Sets Clean Sheet Record». Financial Tribune, 07-01-2018. [Consulta: 8 octubre 2018].
# Lacus Perseverantiae

El Lacus Perseverantiae (en llatí, "Llac de la Perseverança") és una petita mar lunar que s'estén cap a l'oest del sector exterior nord-occidental del cràter Firmicus, amb extensions més petites al nord-est i nord-oest del seu extrem oriental.
Les seves coordenades selenogràfiques són 8.0° Nord, 62.0° Est, i la seva longitud és d'uns 70 km, encara que el seu ample màxim no supera els 15 km. El nom del llac va ser adoptat per la Unió Astronòmica Internacional en 1979.

## Vegeu també

* Llista de mars lunars
* Geologia de la Lluna
* Selenografia

## Referències

* ↑ "Lacus Perseverantiae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* "Lacus Perseverantiae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 5 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 5 juliol 2018].
# Edward Calvert

Edward Calvert (1799 - 1883) fou un pintor i gravador anglès. Després d'haver passat cinc anys a la marina, l'any 1820 començà a estudiar art a Plymouth i després a Londres, etapa en la qual entrà en contacte amb Fuseli, Samuel Palmer, que va ser amic seu durant tota la vida, i Linnell, que el va presentar a William Blake. Es va convertir en un dels Ancients i sota la influència de Blake la seva imaginació, igual que la dels altres membres del grup, es va inflamar d'un fervor poètic que va ser incapaç de sobreviure a la mort del seu mestre. La diminuta aquarel·la La ciutat visionària (Londres, Museu Britànic) és potser la millor de les obres visionàries que produí durant aquest període. en l'etapa final de la seva carrera es va dedicar a pintar principalment olis sobre paper, i després d'haver visitat Grècia, l'any 1844, va generar un arcadianisme sentimental pseudohel·lènic.

## Referències

* ↑ Diccionari d'Art Oxford Ed. 62, Barcelona 1996

## Enllaços externs

* http://www.britishmuseum.org/research/search_the_collection_database/term_details.aspx?bioId=130282
* http://www.britishmuseum.org/research/search_the_collection_database/search_results.aspx?searchText=Edward+Calvert&fromADBC=ad&toADBC=ad&productionInfo=on&numpages=10&orig=%2fresearch%2fsearch_the_collection_database.aspx&currentPage=3
# Esteperol

L'esteperol (Leccinellum corsicum) és una espècie de molleró, també anomenat estepereny, modeguí, molleró d'estepa i molleró tessel·lat.

## Morfologia

Bolet més aviat mitjà; irregular, molsut i compacte; de barret fins a 10 - (18) cm de diàmetre; barret d'hemisfèric a convex, sovint abonyegat, no s'acostuma a estendre; superfície no separable; víscida en temps humit, seca i clivellada en temps sec; de bru groguenc o bru rosaci a bru, fins a xocolata, bru falb o bistre; el marge pot ser més pàl·lid, bru groguenc.
Tubs de groc pàl·lid a groc; porus de groc pàl·lid a groc, ocracis al frec.
Cama variable, sovint massissa; cilíndrica o de base dilatada; superfície de groc pàl·lid a groc; coberta amb aspres grocs, de brunencs a foscos amb l'edat i el frec.
Carn de blanquinosa a groguenca; en tallar canvia de rosaci o vermellós, però finalment grisenc o violaci, especialment a la cama.

## Hàbitat

Bolet de la muntanya mediterrània, la terra baixa i el litoral; de primavera i de tardor i, en zones litorals, fins ben entrat l'hivern; sempre en terrenys silicis.
Els esteperols estableixen micorrizes amb diferents espècies d'estepes (Cistus sp). L'estepa més frequent és l'estepa negra o mòdega (Cistus monspeliensis). El trobarem, per tant, en ambients mediterranis, en garrigues, alzinars i suredes
Ocasional, molt localitzat.

## Comestibilitat

Comestible; a conservar pel fet de ser localitzat.

## Referències

* ↑ Cuello Subirana, Josep. Els noms dels bolets. Bellaterra: Lynx, 2007, p. 493. ISBN 978-84-96553-39-2.
* ↑ Gràcia i Barba, Enric. La Clau dels Bolets. Volum 2. El Papiol: efadòs, 2022, p. 112. ISBN 978-84-19239-32-7.
* ↑ «Esteperol (Leccinellum corsicum) · micopedia.cat». [Consulta: 8 agost 2023].
* ↑ Loizides M, Bellanger JM, Assyov B, Moreau PA, Richard F. 2019. Present status and future of boletoid fungi (Boletaceae) on the island of Cyprus: cryptic and threatened diversity unraveled by 10-year study. Fungal Ecology 41(13)=65–81. https://doi.org/10.1016/j.funeco.2019.03.008
* ↑ Llistosella, Jaume. «Mòdul Fongs. Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya. Generalitat de Catalunya i Universitat de Barcelona.», 2013.
# Alvin E. Roth

Alvin Eliot "Al" Roth (Nova York-19 de desembre de 1951) és un economista estatunidenc. És catedràtic a l'escola de comerç de la Universitat Harvard i és especialista de la teoria dels jocs i l'economia experimental. Fou guardonat amb el Premi Nobel d'Economia de 2012, conjuntament amb Lloyd Shapley, per la seva teoria sobre l'assignació estable i la pràctica del disseny de mercats. És acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Econòmiques i Financeres.

## Obres

* 1979. Axiomatic Models of Bargaining, Lecture Notes in Economics and Mathematical Systems Arxivat 2013-05-09 a Wayback Machine.. Springer Verlag.
* 1985. Game-Theoretic Models of Bargaining, (editor) Cambridge University Press, 1985.
* 1987. Laboratory Experimentation in Economics: Six Points of View. (editor) Cambridge University Press. (Chinese translation, 2008)
* 1988. The Shapley Value: Essays in Honor of Lloyd S. Shapley. (editor) Cambridge University Press.
* 1990. Two-Sided Matching: A Study in Game-Theoretic Modeling and Analysis. Amb Marilda Sotomayor. Cambridge University Press.
* 1995. Handbook of Experimental Economics. Publicat amb J.H. Kagel. Princeton University Press.
* 2001. Game Theory in the Tradition of Bob Wilson. Publicat amb Bengt Holmstrom i Paul Milgrom.

## Referències

* ↑ alvin-roth-lloyd-shapley-guanyen-nobel-deconomia, Diari de Girona, 15 d'octubre de 2012