OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# John Russell Hind

Asteroides descoberts: 10 :
| (7) Iris | 13 d'agost de 1847 |
| (8) Flora | 18 d'octubre de 1847 |
| (12) Victòria | 13 de setembre de 1850 |
| (14) Irene | 19 de maig de 1851 |
| (18) Melpòmene | 24 de juny de 1852 |
| (19) Fortuna | 22 d'agost de 1852 |
| (22) Cal·líope | 16 de novembre de 1852 |
| (23) Talia | 15 de desembre de 1852 |
| 27 Euterpe | 8 de novembre 1853 |
| 30 Urania | 22 de juliol de 1854 |
John Russell Hind, FRS (Nottingham, 12 de maig de 1823 – Twickenham, 23 de desembre de 1895) va ser un astrònom anglès.

## Vida i obra

John Russell Hind va néixer el 1823 a Nottingham. Amb 17 anys va anar a Londres per treballar com a aprenent d'enginyer civil, però amb l'ajuda de Charles Wheatstone va deixar enginyeria per acceptar una posició a l'Observatori Reial de Greenwich sota George Biddell Airy.
Des de l'Observatori George Bishop de Londres Hind va ser un dels primers descobridors d'asteroides. També va descobrir i observar les estrelles variables R Leporis, U Geminorum, i T Tauri, i va descobrir la variablilitat de μ Cephei. Hind va descobrir Nova Ophiuchi 1848 (V841 Ophiuchi), la primera nova dels temps moderns (des de la supernova SN 1604).
El bateig de l'asteroide (12) Victòria va provocar controvèrsia, perquè llavors els asteroides no s'anomenaven en honor de persones vives. Hind va dir que no feia referència a la Reina Victòria, sinó a la figura mitològica Victòria.
Hind es va casar el 1846, i va tenir sis fills. Va morir el 1895 a Twickenham, Londres.

## Premis i llegat

* Fellow of the Royal Society (1851)
* Medalla d'Or de la Royal Astronomical Society (1853)
* El cràter Hind de la Lluna
* L'asteroide 1897 Hind

## Referències

* ↑ «Obituary Notices: Hind, John Russell». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 56, 1896, pàg. 200 – 210 [Consulta: 20 maig 2008].

## Bibliografia addicional

* Plummer, William E. «Dr. John Russell Hind, F.R.S». Astronomische Nachrichten, 139, 1896, pàg. 255. DOI: 10.1002/asna.18961391609.

## Enllaços externs

* Hind's variable nebula
# Txatxersk

Txatxersk (belarús Чачэрск, rus Чечерск) és la ciutat administrativa del districte de Txatxersk a la Província de Hómiel, en Belarús. Té una població d'8.222 habitants l'any 2016 i una altura de 146 metres sobre el nivell de la mar.
# Antípatre (desambiguació)

Antípatre (en grec antic: Ἀντίπατρος; en llatí: Antipater) és el nom dels següents personatges:
* Antípater (regent de Macedònia) (397-319 aC), general macedoni, regent de Macedònia a la mort d'Alexandre i pare de Cassandre
* Antípatre I de Macedònia, rei de Macedònia (297-294 aC)
* Antípatre II Etèsies, rei de Macedònia (279 aC)
* Antípatre de Cirene (segle iv aC), filòsof grec de l'escola cirenaica
* Antípatre de Tars (segle ii aC), filòsof estoic grec
* Luci Celi Antípatre (180-120 aC), jurista i historiador romà
* Antípatre de Sidó (segle ii aC), poeta grec
* Antípatre d'Idumea (113-43 aC), governador de Judea i pare d'Herodes el Gran
* Antípatre de Tir (segle ii aC), filòsof estoic grec
* Antípatre de Tir (segle i aC), filòsof estoic grec
* Antípatre de Derbe (segle i aC), tirà de Derbe
* Antípatre (46-4 aC), fill gran d'Herodes el Gran
* Antípatre (segle i aC), metge grec
* Antípatre de Tessalònica (segle i), poeta grec
* Antípatre de Roma (segle ii), metge grec
* Eli Antípatre (segle ii), sofista i retòric grec
* Antípatre de Bostra (segle v), bisbe de Bostra
* Antípatre, astrònom grec de data incerta
* Antípatre d'Acant, escriptor grec de data incerta.

## Referències

* ↑ Millor que no pas Antípater o Antípatros.
* ↑ Diccionari Grec-Català.
* ↑ Alberich, Joan; Ros, Montserrat. La transcripció dels noms propis grecs i llatins. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993. ISBN 8477392250.
* ↑ Alberich, Joan; André, Avel·lí; Blay, Maite; Borràs, Joana; Romero, Carmen. Diccionari Llatí-Català de noms propis. Barcelona: Columna, 1994.
# De Natura Fossilium

De Natura Fossilium és un text científic escrit per Georg Bauer també conegut com Georgius Agricola, publicat per primera vegada l'any 1546. El llibre representa el primer intent científic de classificar minerals, roques i sediments des de la publicació de la Història natural de Plini. Aquest text, juntament amb les altres obres d'Agricola, incloent De Re Metallica, componen el primer enfocament "científic" integral de la mineralogia, la mineria i la ciència geològica.

## Traduccions

El llibre és de petit volum, es va convertir en la primera història peculiar de la mineria. En gran manera, l'autor es va basar en nombrosos testimonis d'autors antics.
* La traducció russa d'"O mestorozhdeniya i mines en l'antic i nou temps" es va publicar a l'editorial de Moscou "Nadra" el 1972.
* Hi ha una traducció a l'anglès feta per Mark Chance Bandy a partir de la 1a edició llatina de 1546.

## Referències

* ↑ Foreword, De natura fossilium
* ↑ Agricola's work on gemstones and mineralogy: De Natura Fossilium Arxivat 2014-08-09 a Wayback Machine., by Mark Chance Bandy

## Bibliografia

* Agricola, Georgius. De natura fossilium (Textbook of mineralogy). Translated from the first Latin edition of 1546 by Mark Chance Bandy and Jean A. Bandy. Mineola, N.Y.: Dover Publications, 2004. ISBN 9780486495910.
* Rudwick, Martin J. S.. The Meaning of Fossils: Episodes in the History of Palaeontology. University of Chicago Press, 2008, p. 23. ISBN 9780226148984.
* Zittel, Karl Alfred von. History of geology and palæontology to the end of the nineteenth century. W. Scott, 1901, p. 15–16.

## Enllaços externs

* Versió en anglès amb cerca de text complet i il·lustracions Arxivat 2021-05-14 a Wayback Machine.
* De Re Metallica Arxivat 2006-05-03 a Wayback Machine.
# Luci Sejà

Luci Sejà (en llatí Lucius Sejanus) va ser un militar romà del segle i.
Va ser pretor l'any 32. Encara que era amic i probablement parent de Luci Eli Sejà, Tiberi el va salvar ja que quan Eli Sejà va caure l'any 31 no va patir represàlies. Va organitzar uns jocs florals (Floràlia) on només va permetre la participació de persones calbes i els jocs es van perllongar a la nit quan els espectadors van ser il·luminats per cinc mil nois amb torxes i els seus caps pelats. Aquest fet sembla que era en referència a Tiberi que era calb al damunt del cap, però Tiberi no s'ho va prendre com un insult. En endavant, a les persones calbes se les anomenava sejans.

## Referències

* ↑ Dió Cassi. Historia romana (Ῥωμαικὴ ἱστορία) LVIII, 19
# Continuista

La funció de continuista o script és un dels més importants en l'elaboració d'una pel·lícula en el cinema o la televisió. També se l'anomena secretària de rodatge, perquè durant molt temps, i fins i tot ara, la funció de script era exercida gairebé exclusivament, per dones. Forma part de l'equip de direcció.
La script ha de tenir una gran capacitat d'observació, perquè un error pot convertir-se en una pèrdua de diners i de temps. És considerada com el braç dret del director i del director de fotografia, però també controla el treball que es realitza en el set de rodatge de manera que tot surti tal com està previst en el guió i que tingui continuïtat en tots els aspectes.
En fase de preproducció, el seu treball és de redactar informes sobre el guió, de proveir informacions essencials sobre cada escena com ara l'hora millor pel rodatge, o l'encaix en la història, acompanyat d'un argument. Aquests informes són utilitzats pels diferents departaments per tal de determinar l'ordre de les preses més avantatjós i assegurar que cada departament és sincronitzat a nivell de la progressió interna de la pel·lícula.
S'encarrega principalment de quatre aspectes:
* Portar el raccord o continuïtat. Ha de controlar la continuïtat d'un pla a un altre en attrezzo, vestuari, acció dels actors, posicions, canvis del guió, etc. Ha d'aconseguir que un pla encaixi amb el següent.
* Temps útil i pel·lícula. Ha de controlar el temps útil de cada pla (durada del pla) per saber quant de temps està durant la pel·lícula. També s'encarrega de saber la cinta gastada, la que queda en la càmera i anotar-la per comunicar un canvi de xassís si no és prou llarga per a la següent presa.
* Dades tècniques de cada pla. Té la seva còpia del guió per fer anotacions i també anota les posicions de les càmeres, angulació i objectiu.
* Mantenir la interacció amb el director.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.134. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 28 novembre 2014].
# Cazalegas

Cazalegas és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb San Román de los Montes, Castillo de Bayuela, Lucillos, Talavera de la Reina i Pepino.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.177 | 1.161 | 1.149 | 1.166 | 1.178 | 1.190 | 1.204 | 1.341 | 1.453 | 1.561 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Faustino Barroso Sánchez | Independent | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Faustino Barroso Sánchez | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Faustino Barroso Sánchez | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | José Antonio Torres Sánchez | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | José Antonio Torres Sánchez | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | José Antonio Torres Sánchez | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Aurelio Rodríguez Gómez | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Aurelio Rodríguez Gómez | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Vegeu també

* Club Deportivo Cazalegas

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Jonas Collin

Jonas Collin (6 de gener de 1776 - 28 d'agost de 1861) va ser un jurista danès i titular del Consell Privat de Dinamarca. Va ser un funcionari influent durant les últimes dècades de la monarquia absoluta danesa. El nom de Collin és un epítet provinent del seu besavi, Baltzer Jensen, procedent de Kolding.
Jonas Collin va ser l'únic fill d'un inspector de la Casa de Loteries de l'Estat, Niels Collin (1736 - 1797) i d'Ingeborg Bolten (1735-1817). Jonas va ser educat per tutors fins que el 1792 es va matricular a la Universitat on va aconseguir el títol d'advocat el 1795.
Jonas Collin, va ocupar gran varietat de càrrecs en posicions clau de confiança, fins i tot va ser membre del Teatre Reial. Jonas Collin, però, és recordat, sobretot, per la seva influència en les arts i la cultura. Va ser mecenes d'alguns dels més prestigiosos escriptors de Dinamarca del Segle d'Or com Hans Christian Andersen, que estava estretament relacionat amb Jonas Collin i la seva família. També van obtenir ajuda financera de Collin, Steen Steensen Blicher, Johanne Luise Pätges, i fins i tot, el famós jugador d'escacs Martin Severin From.
# Txatxalaca del Chaco

El txatxalaca del Chaco (Ortalis canicollis) és una espècie d'ocell de la família dels cràcids (Cracidae) que habita boscos i matolls del sud-est de Bolívia, sud-oest del Brasil, oest del Paraguai i nord de l'Argentina.
# Ann Njogu

Ann Njogu és una activista kenyana. L'any 2010, era la directora del Centre d'Educació i Prevenció de Drets, que entre altres coses documentava la violència sexual i de gènere després de les eleccions generals de Kenya de desembre de 2007. També va ser redactora de la Kenya's Sexual Offences Act, que es va convertir en llei l'any 2016.

## Biografia

A més del seu activisme en violència sexual i de gènere, Njogu va ser la copresidenta del Comitè Multisectorial de la Reforma Constitucional, copresidenta del Fòrum de Diàleg Conjunt en la Reforma Constitucional i delegada en la Conferència Nacional de Reformes Constitucionals. L'any 2007, va ser atacada i detinguda per forces de seguretat de l'estat per reclamar que membres del parlament revisessin els seus sous, molt alts malgrat la pobresa del país. Ella i la resta de persones detingudes van crear un antecedent constitucional conegut com "Ann Njogu i altres contra l'estat", que permet limitar el temps que un ciutadà kenyà pot estar sota custòdia policial: 24 hores. L'any 2008, va ser coordinadora del Civil Society Congress, que treballava per millorar la política després de la violència arran de les eleccions del desembre de 2017.
L'any 2008 va ser colpejada i sexualment agredida per la policia quan la van detenir amb més gent per suggerir que hi havia hagut corrupció en la venda de l'Hotel Grand Regency. Njogu va rebre al 2010 el Premi Internacional Dona Coratge.
L'any 2012, ella i el seu fill van ser acusats d'atacar el seu pare, però l'any 2013 van ser absolts.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Ann Njogu, Kenya». U.S. Department of State.
* ↑ «Courage, and Heart, on Behalf of Kenya's Women». The Huffington Post.
* ↑ http://www.chr.up.ac.za/undp/domestic/docs/legislation_40.pdf Arxivat 2018-05-17 a Wayback Machine.
* ↑ «Kenyan Sexual offence act», 21-07-2016. Arxivat de l'original el 2018-05-17.
* ↑ «AMIP News». us-africarelationsupdates.blogspot.com.
* ↑ «Kenya’s Ann Njogu, is a “Woman of Courage”». Mshale.
* ↑ Court rules Ann Njogu and son have no case to answer Arxivat 2016-08-19 a Wayback Machine., SAR, Consultat 16 juliol 2016
# Tholià

Els tholians són una espècie no humanoide de l'univers fictici de Star Trek.
Són éssers no humanoides que tenen cossos cristal·lins vermells, amb dos braços i sis potes. Viuen en un ambient de calor extrem, la temperatura ambient és de 480 kèlvins (297 °C). Les temperatures inferiors a 380 K (107 °C) són mortals, si es troben en temperatures inferior moren esclatant en milers de cristalls. No tenen sexe, tenen tant òrgans reproductius masculins com femenins.
Els tholians es comuniquen a través d'una sèrie d'aguts crits i els clics, similar als sons d'un dofí. La seva parla és difícil de passar pel traductor universal.
Només apareixen a la sèrie original i a Enterprise.

## Referències

* Divuitè capítol de la quarta temporada de Star Trek: Enterprise In a Mirror, Darkly, Part I.
# Luci Septimi

Luci Septimi (en llatí Lucius Septimius) va ser un militar romà del segle i aC. Formava part de la gens Septímia, una gens romana d'origen plebeu.
Va servir com a centurió a les ordes de Gneu Pompeu Magne en la guerra contra els pirates, i després va anar a Síria i va servir amb Aule Gabini participant en la campanya d'Egipte que va restaurar a Ptolemeu XII Auletes al tron. Gabini el va deixar a Egipte amb una força considerable per a protegir el rei i es trobava encara al país l'any 48 aC amb rang de tribú militar, quan Gneu Pompeu va fugir després de la batalla de Farsàlia cap a Egipte, Septimi va participar junt amb Aquil·les en el seu assassinat només desembarcar.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/792?rgn=full+text;view=image;q1=SeptimiaSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 784. ]
# Any Internacional dels Llegums

L'Assemblea General de les Nacions Unides decideix declarar l'any 2016 Any Internacional dels Llegums.
“S'ha designat a l'Organització de les Nacions Unides per a l'Alimentació i l'Agricultura (FAO) perquè faciliti la celebració de l'Any en col·laboració amb els governs, les organitzacions pertinents, les organitzacions no governamentals i les altres instàncies pertinents.
L'Any Internacional de les Llegums 2016 es proposa sensibilitzar l'opinió pública sobre els avantatges nutricionals dels llegums com a part d'una producció d'aliments sostenible encaminada a aconseguir la seguretat alimentària i la nutrició. L'Any brindarà una oportunitat única de fomentar connexions al llarg de tota la cadena alimentària per aprofitar millor les proteïnes derivades de les llegums, incrementar la producció mundial de llegums, utilitzar de manera més apropiada la rotació de cultius i fer front als reptes que existeixen en el comerç de llegums”.
El 12 de desembre del 2013 l'Assemblea General de les Nacions Unides en la Resolució 68/444 decideix declarar a 2016 Any Internacional dels Llegums.

## Referències

* ↑ «Año Internacional de las Legumbres».

## Enllaços externs

* Lloc Oficial de l'Any Internacional dels Llegums
* Resolució de l'ONU
# Casa del Marqués de Aguas Claras

La Casa del Marqués de Aguas Claras és un dels edificis de major interès de l'arquitectura barroca del segle xviii de l'Havana. Està situada a la plaça de la Catedral de la capital cubana.

## Història

La seva construcció es va iniciar el 1751 per Sebastián Peñalver Angulo, graduat en lleis i regidor i alcalde ordinari de la ciutat en diversos períodes. El 1775 es va acabar l'obra la qual pertanyia en aquell moment a Antonio Ponce de León, primer marquès de Aguas Clares.
El 1870 la van adquirir els comtes de San Fernando de Peñalver, i a finals del segle, es va establir en ella el col·legi San Isidro Labrador, que dirigia el distingit educador Eufrasio Fernández.
A principis del segle XX s'inaugura allí el restaurant "París" i més tard el palau passa a ser propietat del Banco Industrial que el modifica per a instal·lar oficines. Finalitzada la restauració de 1963, a la planta baixa s'instal·la l'impressionant restaurant "El Patio"; en els alts s'instal·lan estudis, entre d'altres per al pintor cubà Victor Manuel.

## Arquitectura

Aquesta casa, a diferència de la forma general dels habitatges havaners, no té vestíbul i passa directament del portal a la galeria del pati.
La seva façana presenta una arcada inusual composta per quatre arcs de mig punt i un altre carpanell, al mig, l'amplitud del qual permet apreciar el magnífic portal
El pati interior d'aquest habitatge havaner es caracteritza pel seu matís andalús, envoltada d'arcades per facilitar la il·luminació i ventilació a les habitacions. En ell es troba una bella i refrescant font entre la vegetació.
Aquesta residència colonial va ser l'última que es va construir de les quatre grans habitatges que van caracteritzar l'entorn de la Plaça.
L'habitació dels esclaus s'ubicava en una construcció posterior, sobre el terrat.

## Referències

* ↑ Blog de la llicenciada en periodisme i Disseny gràfic Coralia Rivero Busquets
* ↑ Proyecto Académico del Viaje de Arquitectura 2011 – Generación 2004. Facultat d'Arquitectura d'Uruguay.
* ↑ Enciclopèdia col·laborativa en la xarxa cubana EcuRed.

## Enllaços externs

* Excelencias MAGAZINES Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Ruslan Labazànov

Ruslan Khamídovitx Labazànov (en rus: Русла́н Хами́дович Лабаза́нов) va ser un militar i cabdill mafiós txetxè, que formà part de la Guàrdia Nacional Txetxena a la República Txetxena d'Itxkèria de Djokhar Dudàiev, fins que aquest va dissoldre el Parlament el 1993, i aleshores organitzà una facció paramilitar de l'oposició que controlà alguns districtes de Txetxènia. Relacionat durant tota la seva vida amb activitats organitzades d'extorsió, assassinat i tràfic d'armes, va ser considerat un destacat líder del crim organitzat txetxè. Va ser assassinat el 1996.
Labazànov, com molts dels seus compatriotes, va néixer el 1967 a l'exili del poble txetxè a l'RSS del Kazakhstan, i era membre del teip Nokhtx-Keloi. De jove es convertí en un expert en arts marcials, i va exercir com a instructor a l'Exèrcit soviètic. Posteriorment, va iniciar una carrera criminal reincident i es convertí en un gàngster de cèlebre caràcter violent. El 1990, va ser condemnat per assassinat a Rostov del Don, però va fugir de la presó un any més tard. Es convertí em membre de la guàrdia de Djokhar Dudàiev, essent capità del Guàrdia Nacional Txetxena. El 1993, després de la dissolució del Parlament i la instauració d'una règim presidencialista per part de Dudàiev, Ruslan Labazànov va unir-se al corrent opositor que van encapçalar Omar Avturkhànov, Jaragi Mamodajev i Beslan Gantamirov (ex-alcalde de Grozni), i que va pretendre enderrocar Dudàiev. Després de violents combats a Grozni, on lluità al costat del mafiós Nicolai Suleimanov, Labazànov marxà amb el seu grup paramilitar i es va fer fort als districtes de Vedenski i Xalinski. El setembre de 1994 va haver de marxar d'Argun en ser atacat per les forces governamentals txtxenes. Va fracassar en l'intent de prendre Grozni el novembre de 1996, en un atac que comptava amb el suport de l'exèrcit rus.

## Referències

* ↑ Meek, James «Dudayev threatens holy war» (en anglès). The Guardian [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «V Čečeniji ubit Ruslan Labazanov» (en eslovè). STA, 01-06-1996 [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ Politkóvskaia, Anna. La Consciència Moral de Rússia. Aresta, 2007, p. 147 [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ Taibo, Carlos. El conflicto de Chechenia (en castellà). Los Libros de la Catarata, 2004, p. 49, 167. ISBN 84-8198-206-3 [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ Askerov, Ali. Historical Dictionary of the Chechen Conflict (en anglès). Rowman & Littlefield, 2015, p. 217. ISBN 9781442249257 [Consulta: 17 abril 2020].
# Anisotremus pacifici

Anisotremus pacifici és una espècie de peix pertanyent a la família dels hemúlids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 35 cm de llargària màxima (normalment, en fa 20).
* Cos comprimit.
* Boca petita amb llavis molsuts.
* Aletes negroses.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des de Mèxic fins al Perú.

## Ús comercial

Es comercialitza fresc.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill, T. N., 1861. Catalogue of the fishes of the eastern coast of North America, from Greenland to Georgia. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 13 (Suppl.): 1-63.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther, A., 1864. Report of a collection of fishes made by Messrs. Dow, Godman, and Salvin in Guatemala. Proceedings of the Zoological Society of London. 1864 (pt 1): 144-154.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ CENAIM, 1992. A field guide to the edible fishes and shellfishes in coastal waters of Ecuador. Centro Nacional de Acuicultura e Investigaciones Marinas (CENAIM), l'Equador. 95 p.
* ↑ McKay, R.J. i M. Schneider, 1995. Haemulidae. Burros, corocoros, chulas, gallinazos, roncos. P. 1136-1173. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Chirichigno, N.F., 1974. Clave para identificar los peces marinos del Perú. Inf. Inst. Mar Perú (44):387 p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Tapia-García, M., C. Suárez-Núñez, G. Cercenares, L. Guevara, M.C. Macutil-Montes i M.C. García-Abad, 1998. Composición y distribución de la ictiofauna en la Laguna del Mar Muerto, Pacífico Mexicano. Rev. Biol. Trop. 46(2).
* ↑ Thomson, D. A., 1987. Reef fishes of the Sea of Cortez. The rocky-shore fishes of the Gulf of California. The University of Arizona Press, Tucson. 302 p.
* ↑ McKay, R.J. i M. Schneider, 1995.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB