OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reinaldo Macías

Reinaldo Macías és un tenor cubà.
Va créixer als Estats Units i estudià a Suïssa i a Itàlia. Debutà en 1989 amb el paper de comte d'Almaviva de l'obra El Barber de Sevilla, de Rossini.
Habitualment treballa al Teatre de l'Òpera de Zúric (Suïssa), del qual és membre. Ha treballat en els millors teatres d'Òpera del món com a: Suïssa, Àustria, Alemanya, Espanya, Argentina, Anglaterra i Itàlia. S'ha especialitzat en Rossini, Offenbach, Verdi, Donizetti i Mozart.
Ha cantat amb altres grans de l'òpera com: Vesselina Kasarova, Manuel Lanza, Carlos Chausson, Nicolai Ghiaurov, Elizabeth Rae Magnuson, Ángel Ódena, Stefano Palatchi, Pamela Armstrong, Ruggero Raimondi, Cecilia Bartoli, Oliver Widmer, Paolo Rumetz, etc.

## Referències

* Guia de la Gran Ópera de Todos los Tiempos. Planeta de Agostini.

## Enllaços externs

* http://www.operabase.com/listart.cgi?lang=es&name=Macias,+Reinaldo
* http://www.informativos.telecinco.es/va/dn_5086.htm
* http://www.operaxxi.com/detalle/default.php?id=154
# Renato Chiaberto

Renato Tommaso Chiaberto, més conegut com a Renato Chiaberto (Torí, 21 de desembre de 1962), és un ex-pilot de trial italià. Durant la dècada del 1980 va ser un dels competidors destacats del Campionat del Món de trial. A banda, va guanyar el Trial de les Nacions l'any 1987 integrant l'equip estatal i va ser dues vegades Campió d'Itàlia (1984-1985).
Actualment Chiaberto és l'importador de Sherco a Itàlia.

## Palmarès

| Any | Motocicleta | Campionat del Món | TDN | Campionat d'Itàlia | Títols |
| 1981 | Fantic | - | - | | - |
| 1982 | OSSA | 19è | - | | - |
| 1983 | Fantic | 20è | - | | - |
| 1984 | Fantic | 13è | 3r | 1r | 1 |
| 1985 | Fantic | 10è | 3r | 1r | 1 |
| 1986 | Fantic | 9è | 2n | | - |
| 1987 | Fantic/Beta | 7è | 1r | | 1 |
| 1988 | Beta | 9è | 2n | | - |
| 1989 | Beta | 13è | 2n | | - |
| 1990 | Beta | 23è | - | | - |
| Total títols | Total títols | 0 | 1 | 2 | 3 |

### Notes

* ↑ La classificació consignada a TDN fa referència a la posició final obtinguda per l'equip estatal
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats estatals o internacionals guanyats, incloent-hi el TDN

## Referències

* ↑ «The rider... Chiaberto Renato» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ «Presentazione della nuovo Sherco da trial» (en italià). ilbigliettino.it, 19-12-2009. [Consulta: 18 abril 2010].
* ↑ «World. Chiaberto Renato» (PDF) (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 18 abril 2010].

## Enllaços externs

* Imatge de Renato Chiaberto amb la Fantic cap a 1984
# René Pezzati

René Pezzati va ser un ciclista uruguaià. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del Món en contrarellotge per equips de 1962.

## Palmarès

* 1962
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Uruguai
* 1964
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Uruguai
* 1967
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Uruguai

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Richard Varga

Richard Varga (Cleveland, 9 d'octubre de 1928 - Cleveland, 25 de febrer de 2022) va ser un matemàtic estatunidenc.

## Vida i Obra

Varga va néixer a Cleveland en una família d'origen hongarès iva fer els estudis secundaris en aquesta ciutat. El 1947 va ingressar a l'Institut de Tecnologia Case (actual universitat Case Western Reserve) en el qual es va graduar en matemàtiques el 1950. A continuació va anar a la universitat Harvard en la qual es va doctorar el 1954 amb una tesi dirigida per Joseph Walsh.
Des de 1954 fins a 1960 va treballar al Laboratori Bettis d'Energia Atòmica de Pittsburgh, programant els aleshores nous ordinadors IBM. El 1960 va ocupar una plaça docent a l'Institut Case que va mantenir fins al 1969 quan va passar a la Universitat Estatal Kent a Kent (Ohio) on va fer la resta de la seva carrera acadèmica fins que es va retirar l'any 2007, passant a ser professor emèrit.
Varga va publicar més de 250 articles científics i sis llibres, entre els quals es compta el llibre titulat Matrix Iterative Analysis (1962) que va esdevenir un clàssic en la matèria. Els seus principals camps de recerca van ser l'àlgebra lineal, les equacions diferencials parcials, les funcions spline, la teoria de l'aproximació i l'hipòtesi de Riemann.

## Referències

* ↑ Brezinski, Meurant i Redivo Zaglia, 2023, p. 591.
* 1 2 Brezinski i Ciarlet, 2022, p. 1.
* ↑ Birkhoff, 1980, p. 29.
* ↑ Saff, 2023, p. 981.
* ↑ Brezinski i Ciarlet, 2022, p. 2.

## Bibliografia

* Birkhoff, Garret. «Computing Developments 1935-1955, as seen from Cambridge, USA». A: N. Metropolis, J. Howlett, Rota, G.C.. History of Computing in the Twentieth Century (en anglès). Academic Press, 1980, p. 21-30. ISBN 0-12-491650-3.
* Brezinski, Claude; Ciarlet, Philippe G. «Richard Steven Varga, 1928–2022» (en anglès). Numerical Algorithms, Vol. 90, Num. 1, 2022, pàg. 1-2. DOI: 10.1007/s11075-022-01292-0. ISSN: 1017-1398.
* Brezinski, Claude; Meurant, Gerard A.; Redivo Zaglia, Michela. A Journey through the History of Numerical Linear Algebra (en anglès). SIAM, 2023. ISBN 978-1-6119-7722-6.
* Saff, Edward B. «Richard S. Varga (October 9, 1928 -February 25, 2022)» (en anglès). Constructive Approximation, Vol. 57, Num. 3, 2023, pàg. 981-982. DOI: 10.1007/s00365-023-09632-6. ISSN: 0176-4276.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Richard Varga» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Richard S. Varga» (en anglès). Kent State University, 2007. [Consulta: 25 octubre 2023].
# Regles de Hume-Rothery

Les regles de Hume-Rothery són un conjunt de regles empíriques que descriuen les condicions sota les quals un element pot dissoldre's en un metall, formant una solució sòlida. Hi ha dos conjunts de regles, un que es refereix a solucions sòlides substitucionals i una altra per a les solucions sòlides intersticials. Van ser establertes pel químic britànic William Hume-Rothery.

## Solucions sòlides substitucionals

* Els radis atòmics del solut i el dissolvent no han de diferir més d'un 15%.
* Les estructures cristal·lines del solut i el dissolvent han de ser iguals.
* La solubilitat completa es produeix quan el dissolvent i el solut tenen la mateixa valència. Un metall dissoldrà en major grau un metall de valència superior que un de valència inferior.
* El solut i el dissolvent han de tenir una electronegativitat similar. Si la diferència d'electronegativitat és massa elevada, els metalls tendiran a formar compostos intermetàl·lics.

## Solucions sòlides intersticials

* Els àtoms del solut han de ser més petits que els espais intersticials de la xarxa metàl·lica del dissolvent.
* El solut i el dissolvent han de tenir una electronegativitat similar.
# Regles de Fajans

Les regles de Fajans són un conjunt de regles emprades per a predir la intensitat del caràcter covalent dels composts iònics. Són degudes al químic polonès Kasimir Fajans que les desenvolupà entre 1923 i 1925.
Quan interaccionen electroestàticament un catió amb un anió es produeix una força d'atracció entre ambdós, però, també el catió deforma el nigul electrònic de l'anió, que té inicialment simetria esfèrica, atreguen-lo cap a ell. Si l'anió es deforma molt, és a dir, és molt polaritzable, el núvol electrònic seu pot arribar a superposar-se amb el nigul electrònic del catió, produint un enllaç covalent. Fajans establí unes regles per a predir quan es produiria un major caràcter covalent en els composts iònics. Segons Fajans l'augment del caràcter covalent augmenta amb:
* L'augment de la càrrega del catió. Els cations amb càrrega elevada, com ara el Al$^{3+}$ o el Sn$^{4+}$, tenen densitat de càrrega alta, per la qual cosa tendeixen a distorsionar, o polaritzar, el nigul electrònic de l'anió amb intensitat. Degut a això el triclorur d'alumini, AlCl₃ i el tetraclorur d'estany, SnCl₄, tenen enllaços iònics amb un elevat caràcter covalent.
* La disminució del radi del catió. Per a una mateixa càrrega del catió com menor sigui el seu volum, per tant el seu radi, major serà la seva densitat electrònica. Per això aquests cations podran polaritzar fàcilment els niguls electrònics dels anions i donar enllaços iònics amb major caràcter covalent. Com a exemples el catió Mg$^{2+}$ pot polaritzar més als anions que el Ca$^{2+}$ perquè aquell és més petit. Així el clorur de magnesi, MgCl₂ té enllaços iònics amb més caràcter covalent que el clorur de calci, CaCl₂.
* L'augment del radi de l'anió i de la seva càrrega. Com major sigui l'anió, o major sigui la seva càrrega, més polaritzable serà perquè els electrons són menys retinguts pel nucli.
* Els cations amb configuracions ns² np⁶ nd¹⁰ en la seva darrera capa. Els cations amb 8 electrons produeixen menys distorsió, i a la vegada en sofreixen menys, que la dels cations amb capes de 18 electrons. Comparant cations de radis semblants, per exemple, Na$^+$ i Cu$^+$, resulta que els electrons d, presents només en el Cu$^+$ apantallen menys la càrrega nuclear. Un anió en les proximitats d'un Cu$^+$ és més distorsionat que en les proximitats d'un Na$^+$ perquè aquell presenta una càrrega nuclear efectiva major.

## Referències

* ↑ Fajans, K «Struktur und Deformation der Elektronenhüllen in ihrer Bedeutung für die chemischen und optischen Eigenschaften anorganischer Verbindungen». Die Naturwissenschaften, 11, 10, 1923, pàg. 165–72. DOI: 10.1007/BF01552365.
* ↑ Fajans, K; Joos, G Zeitschrift für Physik, 23, 1924, pàg. 1–46. DOI: 10.1007/BF01327574.
* ↑ Fajans, K Z. Kristallogr., 61, 1925, pàg. 18.
* ↑ Douglas, B.E; Alexander, J.J. Conceptos y modelos de química inorgánica. 2a edició. Reverté, 1987. ISBN 9788429171532.
# Residencial Monnars

Residencial Monnars és una urbanització del poble de Monnars, al municipi de Tarragona. L'any 2022 comptava amb 714 habitants, essent, per tant, notòriament més gran que el nucli original del poble, que únicament sumava 132 censats. Esdevé, així, el nucli amb més habitants de Monnars.
Se situa a ponent del poble de Monnars, separant-los la partida de los Prats. Limita al sud amb les urbanitzacions de Bonsol, Florimar i Llevantina i, a l'oest, amb els Pinars i els Boscos de Tarragona, aquesta darrera ja fora del terme de Monnars.
Tot i tractar-se d'una urbanització residencial de creació recent, a Residencial Monnars trobem vestigis del passat agrícola de Monnars. Així, destaca el Mas de l'Hereuet (o Mas de Ponç), que dona nom a una partida del mateix nom.
Un dels aspectes més curiosos de Residencial Monnars és el fet que tots els seus carrers estan dedicats a compositors catalans. Així, trobem el carrer de Joan Lamote de Grignon, el d'Amadeu Vives, el d'Enric Morera i el d'Eduard Toldrà, entre d'altres. Únicament se n'exceptua l'avinguda dels Boscos de Tarragona, que mena a la urbanització del mateix nom.

## Referències

* ↑ «Residencial Monnars | enciclopedia.cat». [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Idescat. Codis territorials i d'entitats. Municipis. 431482 Tarragona». [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Idescat. Territori. Cerca de població: «residencial monnars»». [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Idescat. Territori. Cerca de població: «monnars»». [Consulta: 21 desembre 2023].
* 1 2 3 «ICGC - Vissir3». [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Mas de l'Hereuet - Tarragona | Tamarit, Ferran i Monnars - Pobles de Catalunya». [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ «Mas de Ponç | enciclopedia.cat». [Consulta: 21 desembre 2023].
# Rheomys underwoodi

Rheomys underwoodi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 1.500 i 2.000 msnm a Costa Rica i Panamà. El seu hàbitat natural són els rierols que transcorren pels boscos humits d'altiplà. S'alimenta d'artròpodes i, en captivitat, de peixos. Està amenaçat per la contaminació de l'aigua.
L'espècie fou anomenada en honor de l'ornitòleg i col·leccionista britànic Cecil F. Underwood.

## Referències

* ↑ Naylor, L.; Roach, N. Rheomys underwoodi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 3 desembre 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 422. ISBN 978-0801893049.
# Rodolf d'Àustria (1788-1831)

Rodolf d'Àustria (alemany: Rudolf Johannes von Habsburg-Lothringen) (Pisa i Florència, 8 de gener de 1788 - Baden bei Wien, 24 de juliol de 1831) va ser Arxiduc i Príncep Imperial d'Àustria, Príncep d'Hongria i Bohèmia, Arquebisbe d'Olomouc i cardenal, membre de la Casa d'Habsburg-Lorena, així com protector de Ludwig van Beethoven. Va ser el fill més jove de l'emperador Leopold II i Maria Lluïsa d'Espanya.

## Biografia

A partir de 1803 va començar a rebre lliçons de piano i composició de Beethoven amb qui va fer amistat. Rudolf es va convertir en protector del músic i van continuar estant en contacte fins al 1824. Beethoven li va dedicar 14 composicions, incloent el Trio Arxiduc, el Concert Emperador i la Missa Solemnis. Per la seva banda Rodolf li va dedicar a Beethoven una de les seves composicions. La correspondència que va existir entre els dos es troba actualment a la Gesellschaft der Musikfreunde de Viena.
Va ser nomenat Arquebisbe d'Olomouc el 24 de març de 1819 i cardenal prevere de San Pietro in Montorio pel papa Pius VII el 4 de juny del mateix any. Olomouc forma part actualment de la República Txeca, però en aquella època pertanyia a l'Imperi Austríac. Tot i tenir l'oportunitat d'entrar en tres conclaves (sent cardenal) no va participar en les eleccions de cap dels tres papes electes: Pius VIII, Lleó XII i Gregori XVI.
Va morir el 23 de juliol de 1831 a Baden bei Wien, a l'edat de 43 anys. Fou enterrat a la Kaisergruft, la Cripta Imperial de Viena. El seu cor va ser dipositat en la catedral de Sant Wenceslao (en txec, Katedrála svatého Václava) a Olomouc.

## Referències

* 1 2 «Biographies of Beethoven's pupils» (en anglès). Ludwig van Beethoven's website. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Rudolf Johannes Joseph Rainier Cardinal von Habsburg-Lotharingen» (en anglès). The Hierarchy of the Catholic Church. [Consulta: 2 gener 2022].

## Enllaços externs

* Cardinal biographies Arxivat 2016-04-25 a Wayback Machine.
# Riu Tacuarembó

El riu Tacuarembó (en castellà, río Tacuarembó) és un riu de l'Uruguai ubicat majoritàriament al departament de Tacuarembó. És el principal afluent del Río Negro. Neix al departament de Rivera, més específicament a la localitat de Tranqueras. Una part del seu curs fluvial serveix de límit natural entre els departaments de Rivera i Tacuarembó. També marca la frontera entre Tacuarembó i el departament de Durazno, al sud.
La seva conca hidrogràfica té una superfície aproximada de 14.000 km².

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Geogràfica de l'Uruguai (castellà)
* ↑ McNally, Rand «The New International Atlas» (en anglès). , 1993 [Consulta: 30 desembre 2011].
* ↑ «Rius de l'Uruguai» (en castellà). Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai, 2004. Arxivat de l'original el 2014-04-22. [Consulta: 30 desembre 2011].
# Resolució 2250 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2250 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 9 de desembre de 2015. El Consell va reconèixer que la radicalització dels joves amenaçava l'estabilitat dels països i va demanar que els joves s'impliquessin més en la governança i en la resolució de situacions de conflicte.

## Contingut

En el context d'aquesta resolució, el terme "joventut" es refereix a persones entre 18 i 29 anys. A moltes àrees en conflicte, aquest grup formava la majoria de la població. La manca d'educació i ocupació per als joves minava les possibilitats d'una pau duradora i la reconciliació, tot i que hi podien fer una important contribució. Es va demanar als països que impulsessin la representació dels joves a tots els nivells de govern. Es va demanar als negociadors de pau que tinguessin en compte les opinions dels joves.
La radicalització i l'extremisme, especialment entre els joves, amenaçava l'estabilitat dels països. A més, aquestes qüestions podrien obstaculitzar el camí de la pau i conduir al terrorisme. Els grups terroristes també van fer més i més ús d'Internet per reclutar a aquests joves per la seva causa. Es va demanar al Secretari General que treballés en un pla d'acció per contrarestar-ho.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC urges member states to increase representation of youth in decision-making at all levels», 09-12-2015.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2201 a la 2300 (2015 - 2016)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rodolicoïta

La rodolicoïta és un mineral de la classe dels fosfats. Va ser descoberta l'any 1995 a la mina de Castelnuovo, Itàlia; i rep el seu nom del mineralogista i professor italià Francesco Rodolico.

## Característiques

La rodolicoïta és un fosfat de fórmula química Fe$^{3+}$PO₄. Cristal·litza en el sistema trigonal.

## Formació i jaciments

La rodolicoïta es forma juntament amb la grattarolaïta en les darreres fases durant l'alteració tèrmica progressiva de minerals fosfats hidratats, segons la seqüència:
    vivianita; Fe$^{VI}$ → metavivianita; Fe$^{VI}$ → fase amorfa → grattarolaïta; Fe$^V$ + rodolicoïta; Fe$^{IV}$ → rodolicoïta; Fe$^{IV}$ → fase fosa
El jaciment des d'on es va extreure rodolicoïta per primera vegada és l'antiga mina de lignit Castelnuovo, a Santa Barbara, a la vall del riu Arno, a 30 km al sud-oest de Florència.

## Referències

* ↑ «Rodolicoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Handbook of Mineralogy». [Consulta: 22 setembre 2016].
* 1 2 Cipriani, Curzio «Rodolicoite and grattarolaite, two new phosphate minerals from Santa Barbara Mine, Italy». Eur. J. Mineral., 1997, pàg. 1106 [Consulta: 22 setembre 2016].
# Robert d'Orleans

Robert d'Orleans, duc de Chartres (París 1840 - Castell de Saint-Firmin 1910). Príncep de sang de França de la casa dels Orleans amb el tractament d'altesa reial que ostentà el ducat de Chartres per concessió directe del rei Lluís Felip I de França.
Nat al Palau de les Teuleries, a París, el dia 9 de novembre de 1840, sent fill del príncep hereu Ferran Felip d'Orleans i de la duquessa Helena de Mecklenburg-Schwerin. Robert era net per via paterna del rei Lluís Felip I de França i de la princesa Maria Amèlia de Borbó-Dues Sicílies i per via materna del gran duc hereu Frederic Lluís de Mecklenburg-Schwerin i de la princesa Carolina Lluïsa de Saxònia-Weimar-Eisenach.
Robert hagué de partir a l'exili amb la Família Reial dels Orleans l'any 1848 en declarar-se la Segona República i el poseterior nombrament de Napoleó III de França com a emperador de França.
L'11 de juny de 1863, a l'edat de 22 anys, es casà amb la princesa Francesca d'Orleans, filla del príncep Francesc d'Orleans i de la princesa Francesca Carolina del Brasil, a Kingston-on-Thames al comtat de Surrey. La parella tingué cinc fills amb el rang de príncep o princesa:
A la mort dels descendents directes del seu germà, el príncep Felip d'Orleans, la descendència del duc de Chartres, en la figura del duc de Guisa i en aquesta branca ara avui resideix la primogenitura de la Casa dels Orleans.
Robert d'Orleans morí el dia 5 de desembre de 1910 al Castell de Saint-Firmin.
# Robert da Silva Almeida

Robert da Silva Almeida (Salvador, Brasil, 3 d'abril de 1971) és un futbolista brasiler. Va disputar 3 partits amb la selecció del Brasil.

## Estadístiques

Selecció de Brasil :
| Anys | Partits | Gols |
| 2001 | 3 | 0 |
| Total | 3 | 0 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Rips the Covers Off

Rips The Covers Off- hi ha diferents còpies sota el mateix nom, Rips Off The Covers- és el primer àlbum de L.A. Guns amb el guitarrista Stacey Blades.
De les cançons 1 a l'11 són d'estudi amb el guitarrista Stacey Blades, la 12 i la 13 són versions en directe, "Revolution" i "Don't Look At Me That Way", que actuen els guitarristes Keri Kelli i Brent Muscat.

## Cançons

* "Rock'n'Roll Outlaw" (Coberta de Rose Tattoo)
* "I Just Wanna Make Love to You" (Coberta de Foghat)
* "Tie Your Mother Down" (Coberta de Queen)
* Until I Get You (Coberta de Hanoi Rocks)
* Wheels of Steel (Coberta de Saxon)
* Nobody's Fault (Coberta de Aerosmith)
* "Custard Pie" (Coberta de Led Zeppelin)
* "Moonage Daydream" (Coberta de David Bowie)
* "Marseilles" (Coberta de Angel City)
* "Hurdy Gurdy Man" (Coberta de Donovan)
* "Search and Destroy" (Coberta de Iggy Pop)
* Revolution (en directe)
* Don't Look At Me That Way (en directe)

## Formació
### Cançons 1-11

* Phil Lewis: Veus
* Stacey Blades: Guitarra
* Adam Hamilton: Baix
* Steve Riley: Bateria

### Cançons 12-13

* Phil Lewis: Veus
* Keri Kelli: Guitarra
* Brent Muscat: Guitarra
* Adam Hamilton: Baix
* Steve Riley: Bateria
# Roeboides guatemalensis

Roeboides guatemalensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al vessant atlàntic de Panamà.

## Referències

* 1 2 3 Günther, A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Roeboides guatemalensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bermingham, E. i A. Martin 1998. Comparative mtDNA phylogeography of neotropical freshwater fishes: testing shared history to infer the evolutionary landscape of lower Central America. Mol. Ecol. 1998(7):499-517.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lucena, C. A. S. de 1988: Lista comentada das espéces do gênero Roeboides Günther, 1864 descritas para as bacias dos rios Amazonas, São Francisco e da Prata (Characiformes, Characidae, Characinae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 1 (núms. 1-5): 29-47.
* Lucena, C. A. S. de 1998: Relações filogenéticas e definição do género Roeboides, Günther (Ostariophysi; Characiformes; Characidae). Comunicações do Museu de Ciências e Technologia da PUCRS, Sér. Zoologia. v. 11: 19-59.
* Lucena, C. A. S. de. 2000.Revisão taxonômica e filogenia das espécies transandinas do gênero Roeboides Günther (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes). Comun. Mus. Ciênc. Technol. PUCRS, Sér. Zool. Porto Alegre v. 13: 3-63.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wheeler, A. 1977. Das grosse Buch der Fische. Eugen Ulmer GmbH & Co. Stuttgart. 356 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.