OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agnès de Montpeller

Agnès de Montpeller (c. 1190 - c. 1226) va ser vescomtessa de Besiers, Albi, Carcassona i Rasès.

## Vida

Era filla de Guillem VIII de Montpeller i de la seva segona esposa Agnès de Castella, casats el 1187 a Barcelona. El 1203 es va casar amb el jove vescomte de Carcassona Ramon Roger Trencavell. Aquest matrimoni va ser unas mediació pel rei Pere d'Aragó, que un any després es va casar amb la germanastra d'Agnès, Maria de Montpeller. El 1207 Agnès va donar a llum un hereu vescomtal, Ramon Trencavell. Serà l'unic fill que tindrà amb el vescomte de Carcassona.
La croada albigesa es va proclamar el 1208 després de l'assassinat del legat papal Pere de Castellnou. Aquesta guerra va servir de pretext per a la invasió del Llenguadoc per part de senyors francesos. Els croats van assetjar Carcassona l'agost del 1209 i, malgrat la resistència inicial de la ciutat i les negociacions del rei d'Aragó per aconseguir la pau, la ciutat finalment es va rendir. El vescomte va ser fet presoner a traïció i el novembre del mateix any va morir empresonat. El seu únic fill i hereu va passar la seva infància a cura dels comtes de Foix.
Agnès aquell mateix mes de novembre va signar amb Simó de Montfort, cap de la croada contra els albigesos, la seva renúncia als drets que tenia sobre el vescomtat de Carcassona.
La darrera notícia d'Agnès és del 1226, quan va renunciar a la seva dot de Ramon Roger a favor del rei Lluís VIII de França.

## Referències

* ↑ «GUILLAUME [VIII de Montpellier]» (en anglès). Foundation for Medieval Genealogy. [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ Graham-Leigh, 2005, p. 42.
* 1 2 «AGNES de Montpellier» (en anglès). Foundation for Medieval Genealogy. [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ d'Aigrefeuille, 1737, p. 92.
* ↑ «Agnès de Montpeller, vídua de Ramon Roger Trencavell, cedeix tots els seus drets a Simó de Montfort». Crònica albigesa, 30-06-2020. Arxivat de l'original el 2020-11-27. [Consulta: 4 febrer 2021].

## Bibliografia

* d' Aigrefeuille, Charles. Histoire de la ville de Montpellier (en francès). vol. 1. chez Jean Martel, 1737.
* Graham-Leigh, Elaine. The southern French nobility and the Albigensian Crusade (en anglès). Woodbridge: The Boydell Press, 2005. ISBN 1-84383-129-5.
# Leo (pel·lícula)

Leo és una pel·lícula dramàtica espanyola sobre amor i remordiments, escrita i dirigida per José Luis Borau i protagonitzada per Icíar Bollaín i Javier Batanero. Va ser nominada a sis Premis Goya l'any 2001 i va guanyar el premi al Millor Director. També va ser seleccionada per a participar al 22è Festival Internacional de Cinema de Moscou.

## Argument

Una confident de la policia, Leo, arriba a un polígon industrial d'extraradi i s'infiltra en un taller de costura de treballadores romaneses il·legals, que és una tapadora d'un negoci de drogues, gràcies a Salva, que hi treballa com a vigilant de seguretat. Aquest s'enamora d'ella i es deixa arrossegar pels seus plans per a venjar a la seva mare morta, Leonor. El passat de la protagonista està marcat per Gabo, un vell mestre d'arts marcials amb qui va mantenir una relació en la infància.

## Repartiment

* Icíar Bollaín - Leo.
* Javier Batanero - Salva.
* Valeri Jevlinski - Gabo.
* Rosana Pastor - Merche.
* Luis Tosar - Paco.
* Charo Soriano - Leonor.

## Premis
### Premis Ondas 2000

    millor actor (Javier Batanero)

### XV Premis Goya 2001

| Categoria | Persona | Resultat |
| Premi Goya a la millor pel·lícula | Premi Goya a la millor pel·lícula | Nominat |
| Premi Goya al millor director | José Luis Borau | Guanyador |
| Premi Goya al millor actor revelació | Javier Batanero | Nominat |
| Premi Goya a la millor actriu | Icíar Bollaín | Nominada |
| Premi Goya al millor guió original | José Luis Borau | Nominat |
| Premi Goya al millor muntatge | José Salcedo Palomeque | Nominat |

## Referències

* ↑ EL AMOR Y LOS REMORDIMIENTOS UNEN A ICÍAR BOLLAÍN Y A BORAU, El País, 30 d'abril de 2000
* ↑ «22nd Moscow International Film Festival (2000)». Arxivat de l'original el 28 de març de 2013. [Consulta: 28 març 2013].
* ↑ Leo a Fotogramas
* ↑ Los Ondas se rinden ante los profesionales más innovadores del mundo audiovisual y musical, El País, 7 de novembre de 2000
* ↑ Leo al web dels Goya
# Barrena

Barrena és el nom dels següents personatges:
* Óscar Barrena González (Kirchheim-Teck, 1966), jugador d'hoquei sobre herba
* Pau Barrena (Barcelona, 1986), fotoperiodista
* Pernando Barrena (Pamplona, 1965), polític navarrès de l'esquerra abertzale
# Peirosa (Torí)

Peirosa (italià Perosa Argentina) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 3.731 habitants. Està situat a la Vall Chisone, una de les Valls Occitanes. Forma part de la Comunitat Muntanyenca Vall Chisone i Vall Germanasca. Limita amb els municipis de Coazze, Giaveno, l'Envèrs de Pinascha, Perrero, Pinasca, Pomaretto i Roure.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Giovanni Laurenti | Llista cívica |
# Culicomorfs

Els culicomorfs (Culicomorpha) són un infraordre de dípters nematòcers que inclou vuit famílies, entre les quals destaquen els Chironomidae, els Culicidae i els Simuliidae.

## Famílies

Els culicomorfs inclouen 8 famílies:
* Família Ceratopogonidae
* Família Chaoboridae
* Família Chironomidae
* Família Corethrellidae
* Família Culicidae
* Família Dixidae
* Família Simuliidae
* Família Thaumaleidae

## Referències

* ↑ ITIS - Culicomorpha
# Cucut reial oriental

El cucut reial oriental (Clamator coromandus) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita boscos i garrigues del nord i est de l'Índia, sud i est de la Xina, Myanmar i Indoxina.
# Leo A

Leo A (també coneguda com a Leo III) és una galàxia irregular en la constel·lació del Lleó que forma part del Grup Local.
Leo A se troba a 2,25 milions d'anys llum de la Terra i té una massa estimada de (8.0 ± 2.7) × 10$^7$ masses solars. Va ser descoberta per Fritz Zwicky en 1942.

## Vegeu també

* Galàxies del Grup Local

## Referències

* ↑ Dmitry Makarov «The EFIGI catalogue of 4458 nearby galaxies with detailed morphology» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-07-2011, pàg. 74–74. DOI: 10.1051/0004-6361/201016423.
* ↑ «The Local Tully-Fisher relation for dwarf galaxies». Astronomical Journal, 2017, pàg. 6–6. DOI: 10.3847/1538-3881/153/1/6.
* ↑ Afirmat a: Third Reference Catalogue of Bright Galaxies, Version 9. Autor: Gérard de Vaucouleurs. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1991.
* ↑ Robert Kennicutt «The Spitzer Local Volume Legacy (LVL) global optical photometry» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1, 01-09-2014, pàg. 881–889. DOI: 10.1093/MNRAS/STU1580.
* ↑ R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* 1 2 «Arcsecond Positions of UGC Galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 01-12-1999, pàg. 409–412. DOI: 10.1086/313286.
* ↑ Zwicky «On the Large Scale Distribution of Matter in the Universe». American Physical Society. Bibcode: 1942PhRv...61..489Z. DOI: 10.1103/PhysRev.61.489.

## Enllaços externs

* Leo A en WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRES, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatges
# Johnny Rapid

Hylan Anthony Taylor (24 d'agost de 1992, Coneyrs, Geòrgia, Estats Units), conegut professionalment com Johnny Rapid, és un actor pornogràfic de la indústria gai. És un model exclusiu del lloc web Men.com.

## Primers anys

Hylan Anthony Taylor va ser un aficionat de la boxa. Es va graduar a la Rockdale District School el 2010. Els estudis no eren, però, el seu fort, i venint d'orígens modests, entrà molt aviat a treballar. Tot canvià quan, a l'edat de divuit anys, va perdre la feina d'estiu que tenia. Va trobar que realitzar pornografia gai era una manera ràpida de fer diners.

## Trajectòria professional

Quan va fer 18 anys va acudir a un estudi pornogràfic gai a realitzar una audició. Els agents varen quedar realment impressionats per les seves habilitats eròtiques a la seva curta edat, a més del físic únic amb què comptava, per la qual cosa li van oferir feina d'immediat. En només unes poques setmanes, s'havia convertit en una de les estrelles de pornografia gai més buscades i famoses del moment, superant fins i tot en cerques a Google el famós Cody Cummings.
Quan van demanar-li que es posés un pseudònim, va escollir Johnny (perquè és una mena de nom fàcil de recordar) i Rapid com una picada d'ull al seu passat com a boxejador aficionat. Hylan Anthony Taylor es va convertir així en Johnny Rapid. Durant nou anys de carrera, ha realitzat més de 200 escenes i s'ha convertit en el model més ben pagat de tota la indústria, arribant a ser la figura i imatge del lloc web Men.com. El 2013 va prendre el paper de Charlie David a la pel·lícula I'm a Porn Star amb Brent Everett, Colby Jansen i Rocce Reed, com un dels principals entrevistats. També va convertir-se en un dels models d'Andrew Christian, que dissenya roba interior per al públic gai.
El 2015, el canal oficial de l'estudi publicà un vídeo on Johnny ofereix dos milions de dòlars a l'artista canadenc Justin Bieber per protagonitzar, amb ell, una escena per a l'estudi pornogràfic.

## Referències

* ↑ «Gay Atlanta porn star says arrest a bunch of 'lies'», 22-01-2015. Arxivat de l'original el 3 març 2019.
* ↑ «Genealogy - Geni - private profile - Genealogy».
* 1 2 3 «Johnny Rapid : l'hétéro qui a couché avec le plus de gays au monde ! La Voix du X, July 31, 2016.». Arxivat de l'original el d’agost 28, 2018. [Consulta: de juny 11, 2022].
* ↑ D. (2012, August 3). THE LEGEND OF JOHNNY RAPID & THE ENCHANTED MAN-TAINT. Retrieved June 3, 2018, from http://www.manhuntdaily.com/the-legend-of-johnny-rapid-the-enchanted-man-taint/
* ↑ Lynch, J. (2015, January 15). Justin Bieber Offered $2 Million to Do Gay Porn. Retrieved June 3, 2018, from https://www.billboard.com/articles/6443431/justin-bieber-offered-2-million-gay-porn
# Modern Jazz Quartet

The Modern Jazz Quartet (abreviat com MJQ) fou un grup musical estatunidenc de jazz que va desenvolupar la seva carrera entre el 1952 i el 1993. Fou un representant de l'estil cool i va estar vinculat a la Third Stream. Els seus components originals foren Milt Jackson (vibràfon), John Lewis (piano i director musical), Percy Heath (baix) i Kenny Clarke (bateria). Connie Kay va substituir Clarke el 1955.

## Història

Milt Jackson, Lewis i Clarke havien tocat originàriament junts en un quartet en col·laboració amb l'orquestra de Dizzy Gillespie entre 1946 i 1950. Junt a Ray Brown, tocaven als interludis per ajudar a recuperar-se els trompetistes. El mateix grup va enregistrar el 1951 amb el nom de Mit Jackson Quartet. En principi, Jackson i Lewis compartien la direcció musical del grup, però finalment la responsabilitat fou assumida completament per Lewis. Encara que va fer diverses incursions en la música clàssica, ràpidament el repertori del grup es va centrar en el bop i el swing. Entre les composicions originals de la banda estan Django de Lewis (un homenatge a Django Reinhardt), Afternoon in Paris, també de Lewis, i Bag's Groove de Jackson (Bags era el seu sobrenom). El grup signà en primer lloc amb Prestige i després, als anys cinquanta, amb Atlantic. A finals dels seixanta, enmig de dues etapes amb Atlantic, signaren amb Apple, el segell discogràfic de The Beatles, i es convertiren en l'únic grup de jazz de la discogràfica, i van fer dos discos: Under the Jasmine Tree el 1967, i Space el 1969. Jackson abandonà el grup el 1974 per dos motius: buscava un estil més lliure de tocar i perquè entenia que els seus ingressos econòmics eren escassos (comparats amb les estrelles del rock & roll). El grup es dissolgué i es reorganitzà més tard l'any 1981 per tocar en festivals i, més tard, en un període de sis mesos a l'any. L'última gravació del grup es va fer l'any 1993.

## Discografia destacada

| Any | Títol | Discogràfica |
| 1951 | The Modern Jazz Quartet | Prestige |
| 1951 | Modern Jazz Quartet | Original Jazz Classics |
| 1952 | Modern Jazz Quartet, Vol. 1: With Milt Jackson | Prestige |
| 1956 | Fontessa | Atlantic |
| 1957 | Third Stream Music | Atlantic |
| 1958 | The Modern Jazz Quartet with Sonny Rollins | Atlantic |
| 1959 | Pyramid | Atlantic |
| 1960 | European Concert [live] | Atlantic |
| 1960 | Dedicated to Connie [live] | Atlantic |
| 1962 | Lonely Woman | Atlantic |
| 1964 | Collaboration with Almeida | Atlantic |
| 1974 | The Complete Last Concert [live] | Atlantic |
| 1974 | The Last Concert [live] | Atlantic |
| 1984 | Echoes | Pablo |
| 1992 | Celebration | Atlantic |

## Enllaços externs

* Modern Jazz Quartet a Allmusic (anglès).
# Raja Surya

Raja Surya fou efímer rei de Sitawaka, fill d'una filla de Raja Sinha I. Va succeir al seu avi a la seva mort el 1593.
Era a Ellawala quan es va saber que el seu avi havia mort i fou proclamat rei, retornant a Sitawaka. Va córrer el rumor de que havia causat la mort del seu avi amb l'ajut del astròleg Dodampe Ganitaya que li hauria fet bruixeria. Al mateix temps la població de les muntanyes proclamava rei a Konappu Bandara amb el nom de Vimaladharmasuriya I.
El nou rei tenia per costum passar el dia a palau i a la nit anava al poble de Maniyangama per aparellar-se amb la filla del astròleg. La germana gran de Raja Sinha I en fou informada però no va prendre cap mesura; el mudaliyar Mannamperuma Mohotti, que residia a Kadurugaskapalla, una nit va entrar a la residència on era el rei a Tuntota i el va matar. La reina i el seu fill de cinc anys que eren a Mattamagoda foren portats a palau i la princesa Mahabiso Bandara va fer proclamar rei al nen Nikapitiya Bandara però amb el poder efectiu en mans del que havia estat primer ministre de Raja Sinha I, Arittaki Wendu Perumal (que després fou mudaliyar i fou conegut amb el nom de Manamperi o Mannamperuma Mohotti) que fou nomenat comandant en cap de l'exèrcit (més tard va agafar el nom de Jayawira Bandara Perumal i fou conegut pels portuguesos com el Perumal). L'oposició la van encapçalar els generals Panikki i Kuruppu, que amb una part de l'exèrcit es van dirigir a Kotte i es van posar al servei del rei Dharmapala i dels portuguesos.

## Vegeu també

* Colònia portuguesa de Ceilan

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
* Rajavaliya, a Historical Narrative of Sinhalese Kings per B. Gunasekara
# Al·liïnasa

L'al·liïnasa, en anglès en enzimologia una alliin lyase, (Codi E:4.4.1.4) és un enzim que catalitza la reacció química
    un S-alquil-L-cisteïna S-oxida $\rightleftharpoons$ un alquil sulfanat + 2-aminoacrilat
Aquest enzim pertany a la família de la liases, específicament la classe de les liases de carboni-sofre. Es fa servir com cofactor fosfat piridoxal.

## Presentació

Aquests enzims es troben en plantes dins del gènere Allium, com l'all i les cebes. L'al·liïnasa és responsable de catalitzar les reaccions que produeixn els productes químics que donen a aquests aliments els seus sabors, olors i les propietats lacrimògenes. L'al·linasa normalment està segrestada en les cèl·lules de les plantes però quan hi ha un dany en aquestes cèl·lules, per esemple per una mossegada o un tall s'allibera l'al·linasa i catalitza la producció de productes químics picants. Això té un efecte repel·lent en els animals. La mateixa reacció ocorre quan un all o una ceba es tallen amb un ganivet.

## Química

En lall un enzim al·linasa actua químicament en l'al·liïna convertint-la en al·licina. Aquest procés té dos estadis i acaba en la condensació de les molècules d'àcid sulfènic.

## Bibliografia

* Durbin RD and Uchytil TF «Purification and properties of alliin lyase from the fungus Penicillium corymbiferum». Biochim. Biophys. Acta — Enzymology, 235, 3, 1971, pàg. 518–520. DOI: 10.1016/0005-2744(71)90293-2.
* Goryachenkova, E. V. (en russian) Doklady Akademii Nauk SSSR, 87, 1952, pàg. 457–460.
* Jacobsen JV, Yamaguchi M, Howard FD and Bernhard RA «Product inhibition of the cysteine sulfoxide lyase of tulbaghia violacea». Arch. Biochem. Biophys., 127, 1968, pàg. 252–258. DOI: 10.1016/0003-9861(68)90223-3.

## Enllaços externs

* Genuine Garlic:Alliinase from Allium sativum. Arxivat 2009-07-20 a Wayback Machine.
# Curatela

La curatela és la institució que es designa més sovint per a la persona declarada parcialment incapaç. Té com a funció assistir-la o complementar-ne la capacitat en la realització d'aquells actes jurídics patrimonials que suposin l'assumpció d'obligacions per part d'aquella persona, de garantir-ne els que impliquin renúncia o no-adquisició de drets i d'aquells altres que no pugui dur a terme vàlidament per haver-ho establert així la sentència d'incapacitació.

## Referències

* ↑ Llei 25/2010 del llibre segon del Codi Civl de Catalunya
# Fossar Nou de Tortosa

El Fossar Nou de Tortosa és un cementiri de Tortosa (Baix Ebre) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Té planta pentagonal irregular. Aquest recinte està situat més amunt de l'antic fossar de Tortosa (sempre dins del raval de la Llet), i s'hi accedeix per una petita carretera que s'inicia ja des del carrer Sant Jordi, al costat esquerre del carrer Barcelona (eix central dels ravals de Caputxins, de la Llet i de la Lloma). De fet és la mateixa carretera que puja pel lateral esquerra i part de darrere del fossar vell i que dona al mateix, per continuar ascendint per la petita muntanya fins a arribar al seu cim on trobem el dit fossar nou. Per l'entrada principal -oberta al mur que volta el recinte- dona a un primer braç irregular que, a la vegada, trencant el costat més petit del pentàgon que configura la seva planta, porta, travessant tota la superfície interior, al camí central del fossar. Aquest queda travessat, transversalment, per dos camins més que delimiten unes sis superfícies de terreny, on se situen les unitats dels nínxols, ubicats també als laterals, mentre que les escasses tombes monumentals i panteons apareixen només a la part davantera del conjunt, prop de l'entrada principal i de la capella.

## Història

Aquest fossar fou construït per a solucionar els problemes de manca d'espai originats al segon fossar públic tortosí -situat una mica més avall de la mateixa muntanya-. (cal recordar, que el primer fossar de Tortosa estava al barri del Rastre; vegeu fitxa del fossar vell de Tortosa). Aquest va començar funcionar ja des de principis del s. XX. Progressivament foren traslladades les sepultures del fossar vell al nou, fins a convertir-se, aquest, en l'únic fossar públic de Tortosa (encara avui el fossar vell resta obert per visitar les sepultures que no foren portades al nou).

## Referències

* 1 2 «Fossar Nou de Tortosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Misamis Oriental

Misamis Oriental (en filipí Silangang Misamis, en anglès Eastern Misamis) és una província de les Filipines situada a la regió de Mindanao Septentrional. La província està situada al nord de l'illa de Mindanao, i limita al nord amb el mar de Bohol i l'illa de Camiguin, al nord-est amb Agusan del Nord, al sud-est amb Agusan del Sud, al sud amb Bukidnon, al sud-oest amb Lanao del Nord i a l'oest amb la badia d'Iligan, que la separa de Misamis Occidental. Cagayan de Oro és la seu del govern provincial, tot i que aquesta ciutat és independent de la província, pel fet de ser una ciutat catalogada com a «altament urbanitzada».

## Divisió administrativa

La província de Misamis Oriental es compon de 24 municipis i una ciutat, subdividits alhora en 424 barangays.

### Ciutats

* Gingoog

### Municipis

| Alubijid Balingasag Balingoan Binuangan Claveria El Salvador Gitagum Initao | Jasaan Kinoguitan Lagonglong Laguindingan Libertad Lugait Magsaysay Manticao | Medina Naawan Opol Salay Sugbongcogon Tagoloan Talisayan Villanueva |

## Enllaços externs

* Web oficial de Misamis Oriental Arxivat 2020-12-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Informació turística de Misamis Oriental Arxivat 2010-02-20 a Wayback Machine. (anglès)
# Bar Sport

El Bar Sport és una edificació del municipi de Palau-saverdera (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins el nucli urbà de Palau-saverdera, a la Plaça de Catalunya i força propera al nucli antic de la població. Es tracta d'una casa entre mitgeres, formada per tres crugies estructurades en dues plantes. La façana té diversos elements ornamentals. A la planta baixa hi ha tres grans obertures (dues d'arc escarser i una rectangular) emmarcades per arcs de mig punt motllurats i pintats de color verd, units per un fris amb rajoles decorades amb motius vegetals. A la planta superior hi ha tres balconades amb baranes de forja i obertures rectangulars emmarcades amb columnetes i capitells. Damunt seu, a manera de guardapols, tres cossos sobresortints decorats amb un emmarcament d'arc de mig punt i tres medallons circulars amb diferents inscripcions en relleu. Al medalló central hi ha les lletres "JM" entrellaçades i, a banda i banda, "ANY" i "1906". Per sota els medallons, un petit fris amb decoració d'esgrafiats. Corona la façana una balustrada interrompuda per la part superior dels guardapols anteriorment descrits, acabats a dues vessants amb rajoles ceràmiques. Entre aquests guardapols hi ha un fris de rajoles policromes decorades amb motius florals i un doble ràfec de dents de serra, on s'assenta la balustrada.

## Història

Encara que no s'han pogut trobar fonts escrites que facin referència al Bar Sport, s'ha pogut constatar, a través de la informació oral prestada pels llogarrencs, que era en principi la casa on hi vivia el ferrer de la vila. Posteriorment va ser reconvertida en un bar i actualment s'ha tornat al seu ús originar d'habitatge.
D'altra banda, la casa també té el nom de Can Macau o Casa Isidre Macau. Isidre Macau Teixidor (Palau, 1882-Barcelona, 1946) era net de Miquel Macau Bech, i fill d'Antoni Macau Caussa. Estudià magisteri a Girona i el títol de Mestre Superior a Barcelona. Es convertí en un dels palauencs rellevants del segle xix. Fou mestre als pobles de Piera -on descobrí un important jaciment de fòssils- Verges i Sarrià de Ter. Anys més tard obtingué plaça definitiva de mestre a Barcelona on fixà la residència. El seu tarannà naturalista el va conduir a col·leccionar diverses espècies botàniques i a practicar l'arqueologia, destacant els estudis de l'abric neolític de Can Simó o del megalític empordanès, uns treballs publicats per la institució Catalana d'Història Natural.
Tot el seu patrimoni va ser llegat al Museu Arqueològic de Sant Pere de Galligants per desig del de les seves filles.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Bar Sport». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Agada

* No s'ha de confondre amb Aggada.
Agada - Агада (rus) - és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 42 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Curci (proscrit per Sul·la)

Curci (en llatí: Curtius) va ser un cavaller romà del segle i aC que probablement formava part de la gens Cúrcia.
Era un acusador i va ser proscrit per Sul·la. Va ser executat per Màrius a la rodalia del llac Servili. Probablement va ser el pare de Gai Curci.

## Referències

* ↑ Ciceró. Pro Roscio Amerino XXXII.
* ↑ Sèneca. De Providentia III.
Viccionari
# Font del Bessó

La Font del Bessó és una font del terme municipal de Castell de Mur, en territori del poble del Meüll, de l'antic municipi de Mur, al Pallars Jussà. Està situada a 873 m d'altitud, al costat de llevant del Meüll, una mica cap al sud, a prop del poble vell: uns 60 metres per sota del nivell del poble i a uns 200 de distància.