OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pilota d'Or 2009

La Pilota d'Or 2009 va recompensar l'1 de desembre de 2009 el jugador Lionel Messi com a millor futbolista del món, segons la revista France Football.

## Classificació completa

| Posició | Nom | Club | Nacionalitat | Punts |
| 1 | Lionel Messi | FC Barcelona | Argentina | 473 |
| 2 | Cristiano Ronaldo | Manchester United F.C. / Reial Madrid CF | Portugal | 233 |
| 3 | Xavi Hernàndez | FC Barcelona | Catalunya | 170 |
| 4 | Andrés Iniesta | FC Barcelona | Espanya | 149 |
| 5 | Samuel Eto'o | FC Barcelona/ Inter de Milà | Camerun | 75 |
| 6 | Kaká | AC Milan/ Reial Madrid CF | Brasil | 58 |
| 7 | Zlatan Ibrahimović | Inter de Milà / FC Barcelona | Suècia | 50 |
| 8 | Wayne Rooney | Manchester United F.C. | Anglaterra | 35 |
| 9 | Didier Drogba | Chelsea FC | Costa d'Ivori | 33 |
| 10 | Steven Gerrard | Liverpool FC | Anglaterra | 32 |
| 11 | Fernando Torres | Liverpool FC | Espanya | 22 |
| 12 | Cesc Fàbregas | Arsenal FC | Catalunya | 13 |
| 13 | Edin Džeko | VfL Wolfsburg | Bòsnia i Hercegovina | 12 |
| 14 | Ryan Giggs | Manchester United F.C. | Gal·les | 11 |
| 15 | Thierry Henry | FC Barcelona | França | 9 |
| 16 | Luís Fabiano | Sevilla FC | Brasil | 8 |
| 16 | Nemanja Vidić | Manchester United F.C. | Sèrbia | 8 |
| 16 | Iker Casillas | Reial Madrid CF | Espanya | 8 |
| 19 | Diego Forlán | Atlètic de Madrid | Uruguai | 7 |
| 20 | Yoann Gourcuff | FC Girondins de Bordeaux | França | 6 |
| 21 | Andrei Arxavin | Arsenal FC | Rússia | 5 |
| 21 | Júlio César | Inter de Milà | Brasil | 5 |
| 21 | Frank Lampard | Chelsea FC | Anglaterra | 5 |
| 24 | Maicon | Inter de Milà | Brasil | 4 |
| 25 | Diego | Werder Bremen / Juventus FC | Brasil | 3 |
| 26 | David Villa | València CF | Espanya | 2 |
| 26 | John Terry | Chelsea FC | Anglaterra | 2 |
| 28 | Franck Ribéry | FC Bayern de Múnic | França | 1 |
| 28 | Yaya Touré | FC Barcelona | Costa d'Ivori | 1 |
| 29 | Karim Benzema | Olympique de Lió / Reial Madrid CF | França | 0 |

## Enllaços externs

* France Football Web oficial Arxivat 2009-03-19 a Wayback Machine.
# Platja des Poal

La platja des Poal és una platja urbana del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada a la badia de Cadaqués, al centre del poble, entre la platja Gran i la platja des Pianc. Està delimitada pel carrer que recorre la costa de la península d'Oliguera. Té molt bones vistes de la població. Està orientada al sud, amb tendència a sud-oest, té una longitud de 30 m i una amplada mitjana de 10 m, formada per pedres i sorra gruixuda, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau, i està protegida de l'onatge. Sol estar ocupada per barques de pescadors varades.
El nom Poal, que significa galleda, indica que en aquest indret es concentraven aigües pluvials procedents de la riera de l'Horta d'en Sagués.
A primera línia de mar, davant de la platja, hi ha l'Antiga farmàcia de Cadaqués i la Casa Serinyana des Poal, incloses en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Es Poal». Catalunya.com.
* ↑ «Platja d'Es Poal». Visita Costa Brava.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 30-31. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ Sala, Ernesta «Toponímia del terme marítim de Cadaqués». Revista de Girona, pàg. 69.
* ↑ «Antiga farmàcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Casa Serinyana des Poal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Platja des Jonquet

La platja des Jonquet és una platja natural del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada a la badia de Guillola, a poc més de dos quilòmetres al nord de la població, al Parc Natural del Cap de Creus. Està orientada al sud-est, protegida de la tramuntada en estar encaixada en el perfil costaner. Té una longitud de 20 m i una amplada entre 10 i 20 m, segons la marea, formada per còdols i grava, i a vegades també té fang.
El nom de la platja és el diminutiu de jonc, una planta que es troba a la zona, doncs la platja és el desguàs de la riera des Jonquet.

## Referències

* ↑ «Platja des Jonquet». Visita Costa Brava.
* 1 2 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 64-65. ISBN 978-84-9034-407-1.
# Plataplochilus mimus

Plataplochilus mimus és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Gabon.

## Referències

* ↑ «Plataplochilus mimus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
* Discover Life (anglès)
# Plataplochilus chalcopyrus

Plataplochilus chalcopyrus és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Gabon.

## Referències

* ↑ «Plataplochilus chalcopyrus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Plegafulles de Santa Marta

El plegafulles de Santa Marta (Clibanornis rufipectus) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial de la Sierra Nevada de Santa Marta al nord de Colòmbia

## Referències

* ↑ «Plegafulles de Santa Marta». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 29/03/2021(català)
# Plegafulles de rierol

El plegafulles de rierol (Lochmias nematura) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) i única espècie del gènere Lochmias.

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc dens de la selva humida a la llarga de corrents fluvials a muntanyes des de l'est de Panamà, Colòmbia, nord i sud de Veneçuela, sud-oest de Guyana i l'extrem nord del Brasil cap al sud, per Equador i est del Perú fins al centre i sud-est de Bolívia, arribant a les terres baixes del Paraguai i nord-est de l'Argentina fins al sud i est de Brasil i l'Uruguai.

## Referències

* ↑ «Plegafulles de rierol». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 29-12-2010, (català)
# Platja de Muro

La platja de Muro, que juntament amb la Platja d'Alcúdia conforma la restinga dunar de l'Albufera de Mallorca, és una de les platges més llargues de les Illes Balears —de gran extensió (5,2 km)— dividida en quatre trams: Platja de Muro - sector I, Platja de Muro - sector II, Platja de muro - Es comú i Platja de muro - Es Capellans. Les quatre platges es troben al terme municipal de Muro, i en particular la platja de Muro-Es Comú es troba a un quilòmetre de Ca'n Picafort i a 10,5 de Muro, situada entre la platja de Muro-Es Capellans, i és una àrea natural d'especial interès.
L'aigua en aquesta platja és transparent i l'arena és molt fina.

## Referències

* ↑ «Platges de Muro». Ajuntament de Muro. Arxivat de l'original el 2019-05-17. [Consulta: 17 febrer 2014].

## Enllaços externs

* La web de l'ajuntament de Muro Arxivat 2010-04-26 a Wayback Machine.
* Platgesdebalears.com Arxivat 2014-04-07 a Wayback Machine.
# Platja de Moniello

La Platja de Moniello, es troba en la Costa Central asturiana, dins del Paisatge Protegit del Cap de Peñas, en la localitat de Moniello, en el concejo asturià de Gozón.

## Descripció

La platja de Moniello presenta forma de petxina, podent-se considerar com una petita cala els accessos de la qual es realitzen a través de la localitat de Luanco.
De sòl rocós, molt prop de la platja està el conegut com a “Parc Platja de Moniello”, que presenta una àrea recreativa i un fenomen natural conegut com els "Pous de l'Aguion", consistents en una espècie de acanaladures la morfologia de la qual varia segons la inclinació de l'estrat sobre el qual rellisca (en aquest cas es tracta de masses de calcària compostes per lenares o lapiaces), i d'aquesta forma dona lloc a la formació en la roca, quan la marea baixa, d'aquests “pous”, que s'utilitzen a manera de piscines naturals.
Sol donar-se en les seves aigües una gran concentració d'algues, la qual cosa era aprofitada antany com a fertilitzant per a les terres de cultiu dels voltants.
Com a serveis tan sols presenta dutxes, no disposant, ni tan sols a l'estiu de senyalització de perill o d'un lloc d'auxili i salvament.

## Referències

* 1 2 del Río, Alejandro. Guía total de las playas de Asturias. 244 rincones para disfrutar de la costa asturiana (en castellà). Nobel, 2013, p. 169. ISBN 978-84-8459-669-1.
* 1 2 «Playa de Moniello en Gozón,playas de Asturias» (en espanyol europeu). [Consulta: 25 octubre 2018].
* ↑ «Playa de Moniello... con piscinas naturales en bajamar - GUÍA TURISMO ASTURIAS» (en castellà). GUÍA TURISMO ASTURIAS.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-03. [Consulta: 22 març 2015].
# Premi Lakatos

El Premi Lakatos de la London School of Economics and Political Science s'atorga anualment en reconeixement a una contribució en el camp de la filosofia de la ciencia, en forma d'un llibre publicat en anglès durant els darrers cinc anys. Es dona en memoria d'Imre Lakatos i està dotat econòmicament per la Fundació Latsis.
Guanyadors:
1986 - Bas Van Fraassen
per The Scientific Image
y Hartry Field
per Science Without Numbers
1987 - Michael Friedman
per Foundations of Space-Time Theories
y Philip Kitcher
per Vaulting Ambition: Sociobiology and the Quest por Human Nature
1988 - Michael Redhead
per Incompleteness, Nonlocality and Realism
1989 - John Earman
per A Primer on Determinism
1991 - Elliott Sober
per Reconstructing the Past: Parsimony, Evolution, and Interference
1993 - Peter Achinstein
per Particles and Waves: Historical Essays in the Philosophy of Science
y Alexander Rosenberg
per Economics--Mathematical Politics or Science of Diminishing Returns?
1994 - Michael Dummett
per Frege: Philosophy of Mathematics
1995 - Lawrence Sklar
per Physics and Chance: Philosophical Issues in the Foundations of Statistical Mechanics
1996 - Abner Shimony
per The Search por a Naturalistic World View
1998 - Jeffrey Bub
per Interpreting the Quantum World
y Deborah Mayo
per Error and the Growth of Experimental Knowledge
1999 - Brian Skyrms
per Evolution of the Social Contract
2001 - Judea Pearl
per Causality: Models, Reasoning and Inference
2002 - Penelope Maddy
per Naturalism in Mathematics
2003 - Patrick Suppes
per Representation and Invariance of Scientific Structures
2004 - Kim Sterelny
per Thought in a Hostile World: The Evolution of Human Cognition
2005 - James Woodward
per Making Things Happen
2006 - Harvey Brown
per Physical Relativity: Space-time Structure from a Dynamical Perspective
y Hasok Chang
per Inventing Temperature: Measurement and Scientific Progress
2008 - Richard Healey
per Gauging What’s Real: the conceptual foundations of contemporary gauge theories
2009 -Samir Okasha
per Evolution and the Levels of Selection
2010 - Peter Godfrey-Smith
per Darwinian Populations and Natural Selection
2012 - Wolfgang Spohn
per The Laws of Belief: Ranking Theory and its Philosophical Implications
2013 - Laura Ruetsche
per Interpreting Quantum Theories
y David Wallace
per The Emergent Multiverse: Quantum Theory According to the Everett Interpretation
2014 - Gordon Belot
per Geometric Possibility
y David Malament
per Topics in the Foundations of General Relativity and Newtonian Gravitation Theory
Referències
http://www.lse.ac.uk/philosophy/lakatos-award/
# Políptic de la Mare de Déu de la Soledat

El Políptic de la Mare de Déu de la Soledat és una obra del Mestre de la Santa Sang que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Frederic Marès.

## Descripció

Aquesta peça s'atribueix a un pintor anònim de l'escola de Bruges conegut com el Mestre de la Santa Sang per tal com és l'autor del tríptic del Davallament que es conserva al Museu de la Sang de Bruges. És un políptic, és a dir, un retaule format per diversos compartiments articulats. Les onze taules que el componen, un cop obert, fan referència als Set Dolors de la Verge.
D'esquerra a dreta podem identificar: el profeta Jeremies; la Circumcisió; la Fugida a Egipte; Jesús entre els doctors; Jesús camí del Calvari; la Verge de la Soledat, que representa Maria després de la mort de Jesús, sola i en actitud de recolliment; la Crucifixió; la Pietat; el Sant Enterrament; sant Joan Evangelista, i el profeta Salomó. Les quatre portes presenten en la cara exterior quatre figures. En les dues centrals: l'Ecce Homo -o el Crist fuetejat i amb una corona d'espines- i la Verge de genolls; en els dos extrems: la Magdalena i sant Joan Evangelista, identificat com el sant protector del donant agenollat als seus peus. Suposem que va ser aquest religiós el qui va encarregar i costejar l'obra, la destinació de la qual no coneixem. Com és habitual, la decoració exterior de les portes està realitzada en grisalla, tècnica en què s'utilitza exclusivament la gamma del blanc, gris i negre amb el fi d'imitar l'efecte del baix relleu.
La seva curiosa arquitectura de perfil curvilini en la zona central no té paral·lel conegut en la pintura flamenca, la qual cosa fa difícil definir quin va ser el seu emplaçament original. L'obra va ser pintada entre 1520 i 1525. Considerant l'estil pictòric i el tipus d'indumentària que duen els personatges, mostra la influència de Quintin Massys, el qual va incorporar a Flandes el sfumato introduït a Itàlia per Leonardo da Vinci i que consisteix a crear un efecte vaporós per donar major profunditat i llunyania a l'escena.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fitxa al web del Museu». Web. Museu Marès. [Consulta: 7 agost 2013].

## Bibliografia

* DDAA. Guia del Museu Frederic Marès. 1a ed.. Barcelona: Institut de Cultura, 2011. ISBN 9788498503357 [Consulta: 7 agost 2013].
# President de Gàmbia

El primer president de Gàmbia fou l'antic primer ministre Sir Dawda Kairaba Jawara quan es va proclamar la república el 24 d'abril de 1970. Era el cap del Partit Popular Progressista i observava normes democràtiques. Fou enderrocat el 30 de juliol de 1981 per un esquerrà de nom Kukoi Samba Sanyang que tenia el suport de la Field Force (el petit exèrcit nacional), el qual va assolir el càrrec de president del consell nacional revolucionari.
Senegal va ocupar el país i va restablir a Jawara el 5 d'agost de 1981. Jawara fou enderrocat per segona vegada el 22 de juliol de 1994 pel tinent de la policia Yahya Abdul-Azziz Jemus Junkung Jammeh que va ocupar el càrrec de president del consell provisional de govern de les forces armades.
Celebrades eleccions el candidat oficial, el mateix Jammeh, retirat de l'exèrcit uns dies abans i al front d'un nou partit anomenat Aliança Patriòtica per la Reorientació i la Construcció (que utilitza el color verd com a distintiu, el mateix color que l'exèrcit), fou elegit com a president el 28 de setembre de 1996 (53%) i va entrar en funcions el 18 d'octubre de 1996; ha estat reelegit dues vegades (18 d'octubre de 2001 i 22 de setembre del 2006) amb més del 50% dels vots (53% el 2001 i 67% el 2006), però sempre amb limitada capacitat per l'oposició.
Fins i tot quan Jammeh va perdre les eleccions de desembre de 2016, ho va fer per només 19.000 vots. No va acceptar la derrota, però la pressió internacional i el desplegament de tropes de la Comunitat Econòmica d’Estats de l’Àfrica Occidental (CEDEAO) van forçar-lo a exiliar-se a Guinea Equatorial i permetre així que el 19 de febrer de 2017 Adama Barrow prengués el poder com a nou president electe.

## Presidents des de 1970

| Nom | Inici del govern | Fi del govern | Partit |
| Dawda Kairaba Jawara | 24 d'abril de 1970 | 30 de juliol de 1981 | PPP |
| Kukoi Samba Sanyang | 30 de juliol de 1981 | 5 d'agost de 1981 | (militar) |
| Dawda Kairaba Jawara | 5 d'agost de 1981 | 22 de juliol de 1994 | PPP |
| Yahya Jammeh | 22 de juliol de 1994 | 18 d'octubre de 1996 | (militar) |
| Yahya Jammeh | 18 d'octubre de 1996 | 19 de gener de 2017 | APRC |
| Adama Barrow | 19 de gener de 2017 | actualitat | UDP |

## Sigles dels partits

* PPP - People's Progressive Party
* UDP - United Democratic Party
* APRC - Alliance for Patriotic Reorientation and Construction

## Referències

* ↑ «Barrow posa fia 22 anys de dictadura a Gàmbia» (en castellà). La Vanguardia, 19-02-2017. [Consulta: 30 desembre 2022].
# Pomada (beguda)

La pomada és el nom modern que es dona al gin amb llimonada als pobles de Menorca amb l'excepció de Ciutadella. El gin amb llimonada és una beguda típica de Menorca que s'obté mesclant gin de Menorca (Gin Xoriguer) amb llimonada. El seu origen se situa a les darreres dècades del segle xx.
El gin amb llimonada es beu molt fred, però sense glaçons, durant els mesos de més calor, i és sempre present a les festes patronals de tots els municipis de l'illa.
El terme gin amb llimonada s'utilitza només a Ciutadella, mentre que a la resta de l'illa la beguda s'anomena pomada. Aquest nom recent prové de la mercantilització del producte per la marca Gin Xoriguer. Un altre nom que només rep a Ciutadella és ginet, que en canvi en altres llocs de l'illa, com Alaior, es refereix a una altra cosa: un ginet és un got de gin, sense res afegit. A Ciutadella, també es pot fer una saliveta, que és tracta de fer un petit glop de gin sense res afegit.
Una altra preparació similar a la pomada és la pellofa, que consisteix a afegir pell de llimona ―d'on li ve el nom― i un raig de sifó al gin.

## Referències

* ↑ http://www.menorca.info/menorca/296715/hombre/quiso/seguir/bebiendo/gin Arxivat 2010-09-29 a Wayback Machine.
* 1 2 Conèixer i gaudir els aliments de les Illes Balears, Universitat Illes Balears, 2003, ISBN 9788476327913 (català)

## Vegeu també

* Cuina i begudes de Menorca
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
Viccionari
# Pomadasys aheneus

Pomadasys aheneus és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 27 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Oman.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 1995 Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Portada/article febrer 21
## Virus

Un virus (del llatí virus, «toxina» o «verí») és un agent infecciós submicroscòpic que és incapaç de créixer o reproduir-se si no és dins una cèl·lula hoste. Els virus infecten tots els tipus de vida cel·lular. El primer virus conegut, el virus del mosaic del tabac, fou descobert per Martinus Beijerinck el 1899, i actualment se'n coneixen més de 5.000 tipus diferents. L'estudi dels virus rep el nom de virologia, i és una branca de la microbiologia.
# Pont del Molí de les Pipes

El Pont del Molí de les Pipes és una obra romànica d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Es troba al trencall que surt de la crtra. d'Arbúcies a Viladrau a l'alçada del km. 2 al costat del Molí de les Pipes.

## Descripció

Es tracta d'un Pont romànic de pedra rejuntada amb morter, amb arcada de mig punt, d'un sol ull sobre la riera d'Arbúcies. És un pont estret, de petites dimensions, la qual cosa només permet el pas a peu.
A la part inferior encara s'observen les marques de l'encofrat per a muntar la volta. Els dos pilars que el sostenten són de forma rectangular i es troben fonamentats directament sobre la roca. El terra està inclinat en dues vessants.
Era un pont per a matxos de bast que inicialment no tenia escaletes, era pla, i les escales s'hi van construir per a facilitar l'accés a peu cap a la font de les pipes.

## Història

El casal del Molí de les Pipes ja surt documentat com a molí del Congost el 1313, tot i que l'actual edifici sembla que fou construït al segle xv. El pont és també d'època medieval probablement molt més anterior a l'edifici. Tot i que no hi ha documents que en facin referència se li dona una cronologia del segle xi.
Tenia una certa importància en la xarxa de comunicacions locals, doncs per aquest sector passaven diversos camins: l'antic camí de Lliors i de Sant Marçal, i la carrerada transhumant en direcció a coll de Ravell.

## Referències

* ↑ El Pont del Molí de les Pipes [Consulta: 24 juliol 2023].
* 1 2 3 4 5 «Pont del Molí de les Pipes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Portada/article abril 17
## Llaunes de sopa Campbell's

Llaunes de sopa Campbell's (originalment en anglès Campbell's Soup Cans), també coneguda com a 32 llaunes de sopa Campbell's, és una obra d'art produïda el 1962 per l'artista nord-americà Andy Warhol. Consisteix en trenta-dos llenços, cadascun de 50,8 cm d'alçada i 40,6 cm d'amplada, en els quals hi ha pintada una llauna de sopa Campbell's que reprodueix cadascuna de les varietats de sopa enllaunada que la companyia oferia en aquella època. El suport de Campbell's Soup Cans respecte dels temes de cultura popular va ajudar l'art pop a instal·lar-se com un moviment artístic de transcendència.
Per a Warhol, pintor i director de cinema, aquesta obra va constituir la seva primera exposició individual en una galeria d'art com a artista professional. L'obra, exposada per primera vegada a la galeria Ferus de Los Angeles, va marcar el debut de l'art pop a la costa oest dels Estats Units.
# Portada/efemèride agost 7

Estàtua en honor a Joan Salvat-Papasseit
« 6 d'agost · 7 d'agost · 8 d'agost »
# Premis Pulitzer de 1927

Els següents són els Premis Pulitzer del 1927.

## Premis de periodisme

* Servei públic:
** Canton Daily News, per la seva lluita valenta, patriòtica i eficaç per posar fi a una situació perversa provocada per la complicitat entre les autoritats de la ciutat i la delinqüència, lluita que va tenir un resultat tràgic amb l'assassinat del director del diari, el Sr. Don R. Mellett.
* Informeació:
** John T. Rogers del St. Louis Post-Dispatch, per la investigació que va conduir a la destitució del jutge George W. English del Tribunal dels Estats Units per al districte oriental d'Illinois.
* Redacció editorial:
** F. Lauriston Bullard del Boston Herald, per "We Submit".
* Caricatura Editorial:
** Nelson Harding del Brooklyn Daily Eagle, per "Toppling the Idol".

## Premis de lletres i teatre

* Novel·la:
** Early Autumn (Principis de tardor) de Louis Bromfield (Stokes)
* Drama:
** In Abraham's Bosom de Paul Green (McBride)
* Història:
** Pinckney's Treaty (Tractat de Pinckney) de Samuel Flagg Bemis (Johns Hopkins)
* Biografia o autobiografia:
** Whitman per Emory Holloway (Knopf)
* Poesia:
** Fiddler's Farewell de Leonora Speyer (Knopf)

## Referències

* ↑ «Winners of Pulitzer Prizes in journalism and letters announced». St. Louis Post-Dispatch, 03-05-1927. (Part 2 of article)
* ↑ «Nelson Harding, Prof. Holloway, Pulitzer winners». Brooklyn Daily Eagle, 03-05-1927. (Part 2 of article)

## Enllaços externs

* Premis Pulitzer per al 1927