OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Delhayelita

La delhayelita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Fernand Delhaye (Clermont-Ferrand, 4 de febrer de 1880 - Sint-Gillis-Obbrussel, 15 de desembre de 1946).

## Característiques

La delhayelita és un silicat de fórmula química (Na,K)$_{10}$Ca₅Al₆Si$_{32}$O$_{80}$(Cl₂,F₂,SO₄)₃·18H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Fàcilment s'altera hidrotermalment a la hidrodelhayelita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la delhayelita pertany a «09.EB - Fil·losilicats amb xarxes dobles amb 4- i 6-enllaços» juntament amb els següents minerals: macdonaldita, rhodesita, hidrodelhayelita, monteregianita-(Y) i carletonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Shaheru, situat a la localitat de Goma, a Kivu Nord (República Democràtica del Congo). També ha estat descrit al Marroc, Itàlia i Rússia. Els exemplars trobats en aquest darrer país, tots ells procedents de diferents indrets del massís de Khibini (óblast de Múrmansk), presenten fluorescència de color taronja.

## Referències

* ↑ «Delhayelite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 agost 2019].
# Sulfur de coure

Els sulfurs de coure són una família de composts químics i minerals amb fórmula química Cu$_x$S$_y$. Entre els sulfurs de coure minerals s'inclouen la calcocita (sulfur de coure (I), Cu₂S) i la covel·lita (sulfur de coure (II), CuS). A la indústria minera també hom refereix als minerals de bornita (Cu₅FeS₄) i calcopirita (CuFeS₂) com a "sulfurs de coure" tot i tractar-se d'una barreja de coure i ferro.

## Sulfurs de coure coneguts

Els compostos binaris minerals naturals de coure i sofre s'enumeren a continuació. Les investigacions de la covel·lita (CuS) indiquen que hi ha altres fases Cu-S metaestables encara per caracteritzar completament.
* CuS₂, villamaninita o (Cu,Ni,Co,Fe)S 2
* CuS, covel·lita, monosulfur de coure
* Cu$_9$S$_8$ (Cu$_{1.12}$S), yarrowita
* Cu$_{39}$S$_{28}$ (Cu$_{1.39}$S) spionkopita
* Cu$_8$S$_5$ (Cu$_{1.6}$S), geerita
* Cu$_7$S$_4$ (Cu$_{1.75}$S), anilita
* Cu$_9$S$_5$ (Cu$_{1.8}$S), digenita
* Cu$_{58}$S$_{32}$ (Cu$_{1.8}$S), roxbyita
* Cu$_{31}$S$_{16}$ (Cu$_{1.96}$S), djurleita
* Cu₂S, calcocita

## Refefrències

* ↑ Whiteside, L.S; Goble, R.J «Structural and compositional changes in copper sulfide during leaching and dissolution». The Canadian Mineralogist, 24, 2, 1986, pàg. 247-258.
* 1 2 3 4 5 6 Wells A.F. (1984) Structural Inorganic Chemistry 5th edition Oxford Science Publications ISBN 0-19-855370-6
* ↑ http://rruff.geo.arizona.edu/doclib/hom/villamaninite.pdf Handbook of Mineralogy
* 1 2 sulfurs de coure d'Alberta; yarrowita Cu$_9$S$_8$ i spionkopite Cu$_{39}$S$_{28}$ R. J. Goble, The Canadian Mineralogist; (1980); 18; 4; 511-518
* ↑ Goble, R.J.; Robinson, G. «Geerite, Cu$_{1.60}$S, a new copper sulfide from Dekalb Township, New York». The Canadian Mineralogist, 18, 4, 1980, pàg. 519-523.
* ↑ Mumme, W. G.; Gable, R. W.; Petricek, V. «The Crystal Structure of Roxybyite, Cu$_{58}$S$_{32}$». The Canadian Mineralogist. Mineralogical Association of Canada, 50, 2, 01-04-2012, pàg. 423–430. DOI: 10.3749/canmin.50.2.423. ISSN: 0008-4476.
# El Viver

«El Viver» té aquests significats:
* El Viver (Palma), barriada de Palma
* El Viver (Talarn), masia de Talarn
* El Viver (Fenolleda), vila de la Fenolleda
* El Viver (Argentona), casal noucentista d'Argentona
# Lyons Falls

Lyons Falls és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 591 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lyons Falls tenia 591 habitants, 238 habitatges, i 157 famílies. La densitat de població era de 232,8 habitants/km².
Dels 238 habitatges en un 26,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,7% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 26,7% de 45 a 60 i un 16,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.375 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.000 $ mentre que les dones 21.071 $. La renda per capita de la població era de 17.204 $. Entorn del 12,9% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lyons Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lyons Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Koixki

Koixki (en rus: Кошки) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 10 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Klaus Ploghaus

Klaus Ploghaus (Gelnhausen, 31 de gener de 1956 - Hambühren, 11 de gener de 2022) fou un atleta alemany, especialista en el llançament de martell, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la prova del llançament de martell del programa d'atletisme, rere Juha Tiainen i Karl-Hans Riehm.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or a la Universíada, el 1979 i 1981. Al Campionats d'Europa de 1982 fou vuitè i al Campionat del Món d'atletisme de 1983 sisè. A l'ombra de Karl-Hans Riehm, guanyà el campionat alemany de martell de 1982.

## Millors marques

* Llançament de martell. 81,32 metres (1986)

## Referències

* ↑ «Flash-News des Tages». Leichtathletik, 07-02-2022 [Consulta: 24 febrer 2022].
* 1 2 «Olympedia – Klaus Ploghaus». [Consulta: 18 juny 2023].
* ↑ Fitxa a rackfield.brinkster.net
# L'home a la recerca de sentit

L'home a la recerca de sentit (títol original en alemany Ein Psychologe erlebt das Konzentrationslager) és un llibre escrit pel psiquiatre austríac Viktor Frankl, publicat a Alemanya el 1946. En anglès s'edità amb els títols From Death-Camp to Existentialism el 1959 i Man's Search for Meaning el 1962.
En aquest llibre Viktor Emil Frankl explica la seva experiència dins de diversos camps de concentració creats pels nazis. Aquesta experiència el va portar al descobriment de la logoteràpia.

## Sinopsi

Descriu la manera com va poder sobreviure, vivint en el seu propi ésser cosa que significava una existència nua, sense res. Malgrat que ho va perdre tot i tot el que pagava la pena li ho havien arrabassat. Patí fam, fred i brutalitats. En diverses ocasions va estar a punt de morir i a més va veure la mort al seu voltant.
Tanmateix l'objectiu de Frankl és ajudar les persones a assolir una fortalesa esperançadora sobre la capacitat humana de transcendir les seves dificultats amb dignitat, mitjançant el descobriment d'un sentit per a les seves vides. Quan l'home descobreix la seva veritat convenient i orientadora no només es troba un sentit a la vida, sinó que descobreix què és el que la vida espera d'ell.

## Estructura

El llibre es divideix en dues parts, la primera sobre l'experiència en un camp de concentració que al seu torn es subdivideix en tres fases: la primera tracta de l'internament en el camp, la segona de la seva vida allà i la tercera fase del que va passar després d'ésser alliberat del camp.
En la segona part tracta de conceptes bàsics de la logoteràpia, tècnica psiquiàtrica impulsada per Frankl.

## Edicions

* L'home a la recerca de sentit: el camp de concentració viscut per un psicòleg Barcelona: Edicions 62, 2005 ISBN 84-297-5582-9

## Enllaços externs

* Text del llibre Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
* El sentido de la existencia sufriente, comentaris sobre L'home a la recerca de sentit Arxivat 2007-10-24 a Wayback Machine.
# La Justícia Humana

La Justícia Humana fou una publicació quinzenal anarquista, realitzada al barri de Gràcia de Barcelona entre el 20 de febrer i el 25 de novembre de 1886. Va ser el primer periòdic d'aquesta ideologia publicat a l'estat Espanyol. Era editat per Emili Hugas i Martí Borràs.
Justícia Humana incloïa algunes de les primeres traduccions d'autors com Kropotkin o Jean Grave.

## Referències

* ↑ «La Justícia Humana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# La Melera

La Melera és una muntanya de 630 metres que es troba entre els municipis de Rajadell i Sant Salvador de Guardiola, a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Sala (les Llosses)

La Sala és un mas al terme de les Llosses inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Malgrat que la masia que podem veure avui dia data molt possiblement de principis del segle xix, la seva ubicació al costat mateix d'una torre medieval de dos pisos i planta rectangular fa pensar amb la presència en aquest indret d'una masia amb el mateix nom, els orígens del qual els s'haurien de remuntar fins a l'edat mitjana (i que molt possiblement es correspondrien amb les restes que hi ha al davant de l'actual construcció). No hi ha dubte que la torre controlaria un bon tram del camí que condueix a Sovelles.
És una casa de planta quadrangular amb teulada de teula àrab de quatre vessants. Està construïda al costat mateix d'una torre de guaita medieval. La masia fou ampliada mitjançant la construcció de diversos coberts i graners, i aquests s'aixecaren al redós de la torre. Té la façana principal al sud, la qual és precedida per una era de batre de cairons. L'edifici conta de planta baixa, pis i golfes, amb la distribució interna habitual. Per bastir algunes de les construccions adossades han estat aprofitats parts dels murs de l'antiga torre. Aquest és el cas de la cabana que trobem a ponent.

## Referències

* 1 2 «Mas la Sala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].
# La Mode

La Mode va ser un grup de música pop espanyol, actiu durant la primera meitat de la dècada dels anys vuitanta. Va ser un dels exponents del moviment de la Moguda madrilenya.

## Història

Grup hereu de Paraíso, La Mode es va formar a iniciativa del líder d'aquell primer grup, Fernando Márquez (El Zurdo), pujant per primera vegada a un escenari a l'Escuela de Caminos de Madrid el 12 de desembre de 1981.
Pocs mesos després graven la seva primera maqueta, que inclou els títols "Cita en Hawaii" i "Aquella chica". És en 1982 quan editen el seu primer EP i, a la vista de l'èxit, publiquen el mateix any el LP de títol "El eterno femenino", d'on sobresurt el tema "Aquella canción de Roxy", possiblement la cançó més famosa en la història del grup.
Després d'alguns problemes de salut de Fernando Márquez, l'any 1984 publiquen el seu segon LP titulat "1984", que no aconsegueix les quotes de vendes i crítica de l'anterior, però del que ha de destacar-se el tema "En cualquier fiesta".
L'abril del 1984, Márquez abandona el grup degut a la seva salut, sent substituït per Daniel Ballester, seleccionat a través d'un concurs de Radio 3. Durant aquesta època componen la sintonia del programa "Caja de Ritmos", de TVE i editen el mini-LP "Lejos del Paraíso".
L'any 1986 veu la llum el seu darrer disc: "La evolución de las costumbres", que passa desapercebut i provoca la ràpida dissolució de la banda. El tema "La evolución de las costumbres" és considerat un dels millors temes de Dark wave fet a Espanya.
El 24 d'octubre de 2014 apareix com a teloner d'un concert d'Un Pingüino en mi Ascensor el grup "Robots y Japonesas" (en clara referència a la lletra de la cançó "El eterno femenino" del seu primer disc), compost pels fundadors de La Mode Mario Gil (teclats) i Antonio Zancajo (guitarra), incorporant-se com a vocalista José Luis Moro (Un Pingüino en mi Ascensor).

## Discografia

* La Mode (1982). EP.
* El eterno femenino (1982). LP.
* Intenciones/Negro y amarillo/Asuntos exteriores (1983). EP.
* 1984 (1984). LP.
* Lejos del paraíso (1985). Mini-LP.
* La evolución de las costumbres (1986). LP.
* La Mode (1993). CD (recopilatori).

## Enllaços externs

* Pàgina de la Mode en Nacional Pop Arxivat 2014-11-01 a Wayback Machine.
# La grande speranza

La grande speranza (estrenada en anglès amb el títol de Submarine Attack) és una pel·lícula bèl·lica italiana dirigida el 1954 per Duilio Coletti i que tracta de forma fictícia un episodi real (del 1940) que va implicar el submarí Comandante Cappellini de la Regia Marina.
Destaca per haver estat rodat dins i a la coberta d'un submarí real, i per guanyar tant el Premi Especial del Senat de Berlín com el Premi OCIC al 4t Festival Internacional de Cinema de Berlín. També fou seleccionada al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1955.

## Argument

Durant la Segona Guerra Mundial, un submarí italià fa un llarg creuer de guerra a l'oceà Atlàntic. Enfonsa alguns vaixells enemics, intentant salvar els nàufrags desafortunats que són rebuts a bord. Entre els italians i els marins enemics hi ha molta desconfiança, fins i tot si aviat sorgeix una forta atracció entre el comandant i una bella auxiliar britànica (Lois Maxwell).
Després d'un llarg atac aeri, l'embarcació es troba implicada en una batalla furiosa amb un vaixell belga i, de forma imprevisible, aquesta circumstància acosta els mariners italians als seus presoners. Els presos seran desembarcats a les Açores.

## Repartiment

* Lois Maxwell - Lt. Lily Donald
* Renato Baldini - Comandant del submarí
* Carlo Bellini - Oficial
* Aldo Bufi Landi - Tinent
* Earl Cameron - Johnny Brown, POW
* David Carbonari
* Ludovico Ceriana
* Carlo Delle Piane - Ciccio
* Edward Fleming - Jean Cartier
* José Jaspe - Presoner de guerra espanyol
* Paolo Panelli
* Rudy Solinas
* Henri Vidon - Robert Steiner
* Folco Lulli - Nostromo
* Guido Bizzarri

## Referències

* ↑ «4th Berlin International Film Festival: In Competition». berlinale.de. [Consulta: 23 desembre 2009].
* ↑ Pel·lícules seleccionades al web del Festival

## Enllaços externs

* La grande speranza a Youtube
# La gran travessa

La gran travessa (títol original en castellà La gran quiniela) és una pel·lícula de comèdia espanyola del 1984 escrita i dirigida per Joaquim Coll Espona protagonitzada per María Luisa San José, Máximo Valverde i Eva León. Ha estat doblada al català.

## Sinopsi

Puri és una dona de mitjana edat que treballa en un bar d'alterne a qui la seva parella, Pedro, ha deixat per una noia més jove, alhora que el marit de la seva filla Sole també la vol deixar. La situació canvia quan descobreix que és l'única encertant dels 14 resultats d'una travessa i li han tocat més de dos-cents milions de pessetes.

## Repartiment

* María Luisa San José - Puri
* Eva León - Sole
* Máximo Valverde - Pedro
* Fernando Guillén - Jaime
* Joan Monleón - Don Saturnino
* Emilio Gutiérrez Caba - Juan
* Lita Claver - Show woman
* Alfred Lucchetti - Cayetano
* Enric Cusí

## Referències

* ↑ La gran quiniela a decine21.com
* ↑ La gran travessa a esadir.cat

## Enllaços externs

* Lita Claver a YouTube
# La Vinícola

La Vinícola és una antiga fàbrica a Santa Margarida de Montbui (Anoia) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El 1990-91 es realitzaren les obres de rehabilitació per a destinar-ho seu de les dependències municipals.

## Arquitectura

És un edifici dins la finca "La Vinícola" i està envoltat per uns jardins a diferents nivells que formen una plaça al seu accés. És una gran nau de secció basilical i planta rectangular. Té una nau central i unes de laterals de menor alçada. La central és coberta a dues aigües sobre encavallades de fusta i cables d'acer. A la façana principal hi ha l'accés que és perpendicular a l'eix longitudinal de l'edifici (làmina de pedra de composició abstracta amb elements simbòlic-representatius de la casa consistorial). Les façanes restants respecten el llenguatge original (pilastres d'obra vista i finestres al pla de façana). A la façana sud hi ha un alt sòcol de maó vist amb forats estrets i llargs. El balcó de l'alcalde que surt volat de la façana sud cap a la principal serveix de marquesina. L'interior és simètric respecte l'eix longitudinal centrat en gran doble espai central al qual donen, en dos nivells, els diferents despatxos situats al llarg del perímetre de l'edifici.

## Història

El 1904 la finca coneguda amb el nom de "La Falconera" és comprada per Joan Valls i Cos, blanquer d'Igualada que junt amb tres socis construeix una adoberia. El 1922 la finca i les edificacions són adquirides per la societat Canet i Sabater per a la fabricació d'alcohols, licors, compravenda de vins. El 1928 l'empresa passa a dir-se "La Vinícola S.A". L'any 1942 Bonaventura Bassegoda dirigeix les obres de reforma d'una de les naus del complex (actual ajuntament). Des del 1980 l'empresa entra en crisis i el 1988 l'Ajuntament de Montbui l'adquireix.

## Referències

* 1 2 3 «La Vinícola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# La Vinyola

La Vinyola és un vilatge de la comuna d'Enveig, de l'(Alta Cerdanya), a la Catalunya del Nord.
És situat a 1.207,8 m d'altitud, quasi a l'extrem meridional del terme d'Enveig. És a l'esquerra del Riu de Querol, en un ample meandre d'aquest riu.
Aquest poble fou la seu d'una petita baronia encapçalada per una família cognominada de Vinyola. B. de Vinyola consta com a senyor de la Vinyola el 1521.
L'11 de gener de 2021, les autoritats franceses de la Prefectura dels Pirineus Orientals decidiren tancar cinc passos fronterers, un d'ells el coll de la Vinyola, amb grans blocs de pedra a la carretera, fet que impossibilitava la circulació de vehicles. Al llarg dels mesos, com ara el 16 d'abril de 2023, diversos veïns del poble es dedicaren a retirar-los per facilitar la connexió amb la Baixa Cerdanya.

## Referències

* ↑ La Vinyola en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Reobren el pas fronterer del Coll de Banyuls». DiarideGirona.cat, 02-06-2021. [Consulta: 4 desembre 2021].
* ↑ «Uns manifestants reobren el pas fronterer de la Vinyola». RàdioArrels.cat, 16-04-2023. [Consulta: 28 juny 2023].

## Bibliografia

* Becat, Joan. «56 - Enveig». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Enveig». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# La Vinya de la Sala

La Vinya de la Sala és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble d'Herba-savina.
Està situat al nord-oest d'Herba-savina, al peu de la cinglera de l'extrem oriental de la Serra de Pessonada, a migdia del Forat Negre, l'Espluga del Canalot, la Tuta i l'Espluga del Josep. És una antiga vinya, actualment abandonada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# LSE (llenguatge)

El LSE és un llenguatge de programació desenvolupat a principis de 1970 per un equip de Supelec sota la direcció de Yves Noyelle. De forma semblant al BASIC, és un llenguatge de programació per a principiants, però amb una sintaxi completament en llengua francesa, per facilitar el seu aprenentatge.

## Història

El llenguatge LSE és el resultat d'una evolució d'un llenguatge més antic, el LSD, també dissenyat per Supelec.
Les seves sigles originalment tenien dos significats:
* Llenguatge Simbòlic per a l'Ensenyament,
* Llenguatge Sup-Elec,
als que s'hi van afegir, entre d'altres:
* Llenguatge Senzill d'Ensenyar
* Llenguatge Sense Esperanza.
Malauradament, el LSE va tenir difusió atès que en ser interpretat, els "tokens" emprats eren comuns a tots els idiomes i els programes es podien llistar en qualsevol llengua. També va influir una disposició del Ministeri d'Educació Francès sobre els ordinadors per a les escoles, que va durar fins a l'arribada del PC i compatibles, pels que no se'n va fer cap versió. El llenguatge original LSE es basava en "Procediments" (a diferència del BASIC).
El llenguatge va ser revisat el 1983 per Jacques Arsac i finalment va integrar la noció de "bucle explícit" essencial per a una bona Programació Estructurada eliminant definitivament el "GO TO" (ALLER), introduint al mateix temps la Gestió d'excepcions del sistema
Això no va impedir que el LSE caigués en l'oblit ràpidament, en el moment que va ser abandonat pel govern francès. No obstant això, hi ha una petita comunitat d'usuaris que utilitzen un llenguatge que ha estat proposat per Luc Goulet (LSE2000) que obté gran part de les propostes de 1983 i incloent algunes millores. En particular, es va afegir suport de llenguatge per OOP. Aspecte A wikibook es descriu la proposta LSE-2000.

## Aspectes polítics

De fet, les ambicions educatives anunciades no deixaven de tenir segones intencions polítiques amb motius localitzats (a la indústria de la informàtica) a França i a tot el món, com es mostra en el següent text, presentat per EPI (una associació de professors d'informàtica) al Ministeri el 1982.

## Exemples de programa
### Anagrama recurrent

Exemple del document sobre Jacques Arsac LSE83:

### Exemple LSE2000
## Vegeu també

* BASIC 1.0
* Linotte Programació en llengua francesa

## Referències

* ↑ Yves Noyelle "La saga de la LSE y su familia, LSD/LSG/LST ", Boletín del PPE,{}No. 54, junio 1989}216{p{.}- 233, extracto de las actas de la conferencia sobre la historia de la informática en Francia (Grenoble, 3-5 de mayo de 1988) Philippe Chatelin (ed.
* ↑ Stéphane Berche, "INRP_RF056_2.pdf LSE/BASIC " Comentario de Educación francés ,{}No 56, julio-septiembre 1981, p{{.}}33-46.
* 1 2 Jacques Arsac, "LSE83 "Boletín del PPE ,{}No 38, junio 1985{{p}.}116-137.
* ↑ "Participación PPE fr/revue/28/b28p036.htm el "plan maestro" ", Boletín del PPE,{}No 28, diciembre de 1982.

## Enllaços externs

* 99 Bottles: programa en LSE
* Implementació de L.S.E. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.