OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Argantoni

Argantoni (Arganthonius) fou rei de Tartessos al segle vi aC. Va rebre amistosament els grecs de Focea que van desembarcar a la zona i els va permetre fundar un establiment fortificat. La llegenda el fa regnar 80 anys i haver mort amb 120 anys.

## Referències

* ↑ «Argantoni». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Argandea

Argandea va ser rei de Sumer, quan aquest país depenia de la segona dinastia d'Uruk. L'esmenta la llista de reis sumeris com a successor de Lugal-kinixe-dudu i com el darrer rei de la dinastia, i diu que va governar durant set anys. Després d'ell,el govern del territori va passar a Nani d'Ur.

## Referències

* ↑ Jacobsen, Thorkild. The Sumerian king list. Chicago (Ill.): University of Chicago Press, 1973, p. 93.
# Problema dels n cossos

En mecànica clàssica i astrodinàmica, el problema dels n cossos té per objectiu l'obtenció dels moviments individuals d'un grup d'objectes astronòmics que interactuen entre si gravitacionalment.
La resolució d'aquest problema ha estat motivada pel desig d'entendre els moviments del Sol, la Lluna, els planetes i les estrelles visible. En el segle xx, entendre la dinàmica d'un cúmul globular esdevingué un problema d'n cossos important.
El problema clàssic pot formular-se com:
Donades les propietats orbitals quasi-estacionàries (posició, velocitat i temps instantanis) d'un grup de cossos celestes, determinar-ne les forces interactives i, conseqüentment, determinar-ne els moviments orbitals en qualsevol instant de temps futur.
El problema dels dos cossos disposa de solució analítica completa.
El problema dels tres cossos disposa de solucions en forma d'aproximacions numèriques, però no té solució analítica.

## Vegeu també

* Aproximació cònica esbiaixada

## Referències

* ↑ Meyer, Kenneth; Hall, Glen; Offin, Dan. Springer Science & Business Media. Introduction to Hamiltonian Dynamical Systems and the N-Body Problem (en anglès), 5 de desembre de 2008, p. 27. ISBN 0387097244.
* 1 2 Heggie, Douglas; Hut, Piet. Cambridge University Press. The Gravitational Million-Body Problem: A Multidisciplinary Approach to Star Cluster Dynamics (en anglès), 23 de gener de 2003, p. i. ISBN 0521774861.
* ↑ Tapley, Byron D.; Schutz, Bob E.; Born, George H. «2.2 Problem of Two Bodies: General Properties». A: Elsevier Academic Press. Statistical Orbit Determination (en anglès), 1973.
* ↑ Poincaré, Henri. New Methods of Celestial Mechanics (en anglès), 1992.
* ↑ Szebehely, Victory. Elsevier. Theory of Orbit: The Restricted Problem of Three Bodies (en anglès), 2 de desembre de 2012, p. 443-444.
* ↑ Barrow-Green, June. «Poincaré's Related Work After 1889». A: American Mathematical Society. Poincaré and the Three Body Problem (en anglès). 2, 1997, p. 164. ISBN 0821803670.
# Problema dels divisors petits

El problema de petits divisors és un problema clau en l'estudi la teoria KAM. Aquesta equació surt en molts esquemes KAM en el moment de linealitzar les equacions.

## Definició

Sigui $\mathbb {T} ^{n}:=\mathbb {R} ^{n}/\mathbb {Z} ^{n}$ el tor $n$ dimensional, $\omega \in \mathbb {R} ^{n}$ un vector i $f:\mathbb {T} ^{n}\longrightarrow \mathbb {R}$ una funció amb $n$ períodes i mitja zero, $\int _{\mathbb {T} ^{n}}f(x)\,{\text{d}}x=0$. El problema dels petits divisors es defineix com l'equació funcional
$\sum _{i=1}^{n}{\frac {\partial g}{\partial x_{i}}}\omega _{i}=f(x),$
a on $g$ és la funció incògnita.

## Solució formal

Formalment aquesta equació es pot resoldre terme a terme si expressem les funcions amb les seves sèries de Fourier: Si escrivim $f(x)=\sum _{k\in \mathbb {Z} ^{n}}{\hat {f}}_{k}e^{2\pi i\,k\cdot x}$, $g(x)=\sum _{k\in \mathbb {Z} ^{n}}{\hat {g}}_{k}e^{2\pi i\,k\cdot x}$llavors tenim que els coeficients de $g$ compleixen
${\hat {g}}_{k}={\dfrac {{\hat {f}}_{k}}{2\pi i\,k\cdot \omega }},\,{\text{si }}k\neq 0,\,{\hat {g}}_{0}=0$.
La condició de mitja zero de $f$ és equivalent a ${\hat {f}}_{0}=0$ i fa que hi hagi solució formal.

## Existència de solucions suaus

La demostració de l'existència de suaus és un resultat clau i amb encara forces preguntes sense resoldre. Un resultat clàssic, degut a Rüssmann, és el següent:

###### Teorema

Si $\omega \in \mathbb {R} ^{n}$ és diofantí amb constants $\gamma ,\tau$ i la funció $f$ és analítica en el tor complex $\mathbb {T} ^{n}\times [-\rho ,\rho ]i$ amb norma $\|f\|_{\rho }:=\max _{x\in \mathbb {T} ^{n}\times [-\rho ,\rho ]i}|f(x)|$, llavors per a tot $\varepsilon$ que compleixi $\rho >\varepsilon >0$ és té que l'equació de petits divisors té solució analítica $g$ en el tor complex $\mathbb {T} ^{n}\times [-\rho +\varepsilon ,\rho -\varepsilon ]i$ i la norma de $g$ compleix
$\|g\|_{\rho -\varepsilon }\leq {\dfrac {c_{R}(\tau )}{\gamma \epsilon ^{\tau }}}\|f\|_{\rho }$
amb $c_{R}(\tau )={\sqrt {2^{n+1}\zeta (2,2^{\tau })(2\pi )^{-2\tau -2}\Gamma (2\tau +1)}}$.

## Referències

* ↑ Rüssmann, H. «On optimal estimates for the solutions of linear partial differential equations of first order with constant coefficients on the torus». In Dynamical systems, theory and applications (Rencontres, Battelle Res. Inst., Seattle, Wash., 1974). Lecture Notes in Phys., Vol. 38. Springer, Berlin, 1975, pàg. 589-624.
* ↑ Figueras,, J.-Ll.; Haro, A. «A modified parameterization method for invariant Lagrangian tori for partially integrable Hamiltonian systems». arxiv.org, 2023, pàg. 1-40.

## Bibliografia

* de la Llave, Rafael, A tutorial on KAM theory, In Smooth ergodic theory and its applications (Seattle, WA, 1999), volume 69 of Proc. Sympos. Pure Math., pages 175–292. Amer. Math. Soc., Providence, RI, 2001.

## Vegeu també

* Teoria KAM
* Teorema de Kolmogórov-Arnold-Moser
# Prova exacta de Fisher

La prova exacta de Fisher és una prova de significació estadística utilitzada en l'anàlisi de taules de contingència. Encara que en la pràctica es fa servir quan la mida de les mostres són petites, és un mètode vàlid per a totes les mides de les mostra. Rep el nom del seu inventor, Ronald Fisher, i és un d'una classe de proves exactes.

## Ús

La majoria dels usos de la prova de Fisher impliquen, com en aquest exemple, una taula de contingència de 2 × 2.

### Exemple

| | Homes | Dones | Totals de les files |
| Estudiants | 1 | 9 | 10 |
| No-estudiants | 11 | 3 | 14 |
| Totals de les columnes | 12 | 12 | 24 |
O, cosa que és el mateix:
| | Homes | Dones | Totals de les files |
| Estudiants | a | b | a + b |
| No-estudiants | c | d | c + d |
| Totals de les columnes | a + c | b + d | a + b + c + d (=n) |
Fisher va mostrar que la probabilitat d'obtenir qualsevol conjunt de valors ve donada per una distribució hipergeométrica:
$p={\frac {\displaystyle {{a+b} \choose {a}}\displaystyle {{c+d} \choose {c}}}{\displaystyle {{n} \choose {a+c}}}}={\frac {(a+b)!~(c+d)!~(a+c)!~(b+d)!}{a!~~b!~~c!~~d!~~n!}}$
on ${\tbinom {n}{k}}$ és el coeficient binomial i el símbol ! indica l'operador factorial. Amb les dades anteriors, això dona:
$p={{\tbinom {10}{1}}{\tbinom {14}{11}}}/{\tbinom {24}{12}}={\tfrac {10!~14!~12!~12!}{1!~9!~11!~3!~24!}}\approx 0,001346076$

## Referències

* ↑ Fisher, R. A. «On the interpretation of χ² from contingency tables, and the calculation of P». Journal of the Royal Statistical Society, 85, 1, 1922, pàg. 87–94. DOI: 10.2307/2340521. JSTOR: 2340521.
* ↑ Fisher, R.A.. Statistical Methods for Research Workers. Oliver and Boyd, 1954. ISBN 0-05-002170-2.
* ↑ Agresti, Alan «A Survey of Exact Inference for Contingency Tables». Statistical Science, 7, 1992, pàg. 131–153. DOI: 10.1214/ss/1177011454. JSTOR: 2246001.
# Critó (metge segle II)

Critó (en grec antic: Κρίτων), com a ciutadà romà anomenat Tit Estatili Critó (en llatí: Titus Statilius Crito), va ser un metge grec natural d'Heraclea que va treballar a la cort imperial de Trajà. Va escriure un treball sobre cosmètica (Κοσμητικά) en quatre llibres que és recollit per Galè. També va escriure un llibre sobre medicines senzilles (Περὶ τῶν Ἁπλῶν Φαρμάκων) esmentat també per Galè i altres.

## Referències

* ↑ «Kriton 7». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William (ed.). «1.Criton». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum I. Londres: John Murray, 1876, p. 895.
* ↑ Bennett, Julian. «VIII Dacicus». A: Trajan: Optimus Princeps. 2nd. Indiana University Press, 2001. ISBN 0253214351 [Consulta: 8 desembre 2010].
# Corribert

Corribert és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 54 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Corribert era de 54 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 29 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 29 habitatges eren cases. Dels 22 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 7 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Corribert el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 12 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 37 persones, 32 eren actives i 5 eren inactives. De les 32 persones actives 29 estaven ocupades (18 homes i 11 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 5 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa immobiliària, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Corribert hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Corribert a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Corribert a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Astroblepus praeliorum

Astroblepus praeliorum és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Marañón.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Humboldt F. H. A. von 1805. Mémoire sur l'Eremophilus et Astroblepus, deux nouveaux genres de l'ordre des apodes. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt and Bonpland's voyage v. 1 (Title page 1811). 17-20. Pls. 6-7.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. & W. R. Allen. 1942. Fishes of western South America. I. The intercordilleran and Amazonian lowlands of Peru. II.- The high pampas of Peru, Bolivia, and northern Chile. With a revision of the Peruvian Gymnotidae, and of the genus Orestias. Univ. Kentucky. Fishes West. S. America: i-xv + 1-494, Pls. 1-22.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Creissa

Creissa (en francès Creissan) és un municipi occità del Llenguadoc situat en el departament de l'Erau a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Arnàsia

Arnàsia fou un principat mede situat a la Pèrsia occidental que existia al segle viii aC i fins al segle vii aC.
Arnàsia era un dels nombrosos principats o grups medes que pagaven tribut al rei d'Assíria Sargon II, apareixent testimoniat el 713 aC. El nom del cap o príncep era Arbaces (mede Ar-ba-ku)

## Bibliografia

* H. Winckler, Die Keilschrifttexte Sargons II, Leipzig, 1889
# Progress M-18M

Progress M-18M (rus: Прогре́сс М-18М), identificat per la NASA com a Progress 50 o 50P, és una nau espacial Progress utilitzada per Roskosmos per abastir l'Estació Espacial Internacional durant el 2013. La Progress M-18M va ser enviada en perfil d'encontre 4-Òrbites que ja es va demostrar en les naus espacials Progress M-16M i Progress M-17M en el 2012.

## Llançament

La nau va ser llançada a les 14:41 GMT de l'11 de febrer de 2013 des del Cosmòdrom de Baikonur al Kazakhstan.

## Acoblament

La Progress M-18M es va acoblar amb el Compartiment d'Acoblament Pirs a les 20:35 GMT, en menys de sis hores després del llançament. L'acoblament amb èxit va culminar amb l'èxit el tercer Encontre-en-el-mateix-dia en la història de l'Estació Espacial Internacional.

## Càrrega

La Progress M-18M va lliurar 346 quilograms de combustible, 50 kg d'oxigen i aire, 420 kg d'aigua i uns 1.360 kg de peces de recanvi, material científic i altres subministraments a l'estació espacial.

## Referències

* ↑ Pete Harding and William Graham. «Progress M-18M docks with ISS following same day launch». NASAspaceflight.com, 11-02-2013. [Consulta: 12 febrer 2013].
* ↑ «Progress M-18M Mission Updates». SPACEFLIGHT101, 11-02-2013. Arxivat de l'original el 2013-08-01. [Consulta: 13 febrer 2013].
* ↑ Tariq Malik. «Robotic Russian Supply Ship Docks With Space Station». SPACE.com, 11-02-2013. [Consulta: 13 febrer 2013].
# Progress (Adiguèsia)

* Per a altres significats, vegeu «Progress».
Progress - Прогресс (rus) - és un khútor, un poble de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a 10 km a l'est de Guiaguínskaia i a 30 km al nord de Maikop, la capital de la república.
# Creu del Pedró de Santa Cristina d'Aro

Creu del Pedró de Santa Cristina d'Aro és una obra del municipi de Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La creu del Pedró és una obra realitzada en dues fases diferenciades: la creu, la columna i els graons són obra de l'any 1950, mentre que el basament és obra anterior de data indeterminada. El conjunt consisteix en una base octogonal de tres graons de perímetre decreixent damunt el qual es disposa el basament original, de perfil quadrangular, amb una motllura a la part inferior i una a la superior. La creu de braços rectes de secció quadrada remata una columna amb extrems quadrangulars i secció octogonal, central. Per commemorar la restitució de la creu l'any 1950, al basament hi constava la data esculpida (1 de maig de 1950) però el desgast de la pedra l'ha esborrat.

## Història

Segons la tradició oral, la creu del Pedró, que estava situada a l'entrada del poble provenint de l'antic camí de Romanyà de la Selva, estava emplaçada just al mig de l'actual carrer del Pedró. Aleshores només era un basament de pedra que es concretava com una mena d'altar petit. Amb anterioritat a l'any 1936, degut a la problemàtica viària que ocasionava la ubicació d'aquest basament als veïns de la finca can Dilla, va ser traslladat uns metres cap a l'oest. El dia 6 de març de 1950, l'Ajuntament va proposar en el ple municipal la restauració de la creu. Les obres van ser encarregades al contractista Sr. Pruneda, que va manifestar que es podrien dur a terme de la manera més econòmica: "... comptant amb les pedres i peces existents". La creu i la columna es van fer de la pedra que va oferir mossèn Salvador Duran i Coll, prevere de l'església de Santa Cristina d'Aro. La base i el capitell eren els existents però, per motius estètics, es van situar al revés de la seva posició original i girats de dalt a baix. Josep Formatger i Clara, veí de la població, va subministrar gratuïtament una pedra pel capitell i els graons de la base els aportà el mateix contractista amb blocs de pedra tipus de Girona. El dia 3 de maig de 1950, diada de la Santa Creu, es va beneir la creu del Pedró, associant-se la "Hermandad de Socorros Mutuos de Nuestra Señora de los Dolores", societat que va participar en la festivitat de la Santa Creu fins al 1993, any en què es va deixar de celebrar aquest acte.

## Referències

* 1 2 «Creu del Pedró de Santa Cristina d'Aro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Costa de la Luz

S'anomena Costa de la Luz a la costa del Golf de Cadis. Aquesta costa té dues seccions: una, a la província de Huelva, que va de la frontera portuguesa al parc de Doñana i el riu Guadalquivir, i l'altra, a la província de Cadis, que va del riu Guadalquivir al Mediterrani.

## Referències

* ↑ «Avinguda de la Costa de la Luz». Ajuntament de Palafrugell. [Consulta: 22 octubre 2012].
# Bandera de l'illa de l'Ascensió

La bandera de l'illa de l'Ascensió, està formada pel pavelló blau britànic (blue ensign) i l'escut d'armes de l'illa. Aquesta fou adoptada l'11 de maig de 2013 pel govern de l'illa. L'illa forma part del Territori Britànic d'Ultramar de Santa Helena, Ascensió i Tristan da Cunha.
L'escut, concedit l'agost de 2012, reuneix figures d'espècies destacades de la flora i la fauna de l'illa amb elements que al·ludeixen a la seva situació en mig de l'oceà Atlàntic. Aquest està format per un escut central, d'estil francès antic, en el qual hi ha una alternança de tres bandes blanques i blaves ondulades. També representa tres xatracs i un xebró verd. Per cimera porta un casc decorat amb un llambrequí bicolor (verd i blanc) i separades per una vora tricolor (verd, blanc i blau) d’un vaixell de tres pals. Aquest últim té com a fons un triangle verd en representació de la Green Mountain. Com a suport hi ha dues tortugues verdes.

## Història

Anteriorment a la bandera actual, l'illa utilitzava la bandera del Regne Unit amb finalitats oficials. En la reunió del 3 de març de 2009, el Consell de l'illa de l'Ascensió va discutir la idea d'una nova bandera i va acordar desenvolupar una bandera única per a l'illa en consulta amb l'Oficina d'Afers Exteriors i de la Mancomunitat. Els membres també van suggerir que es podria celebrar una competició pública per determinar el disseny de la nova bandera.

## Referències

* ↑ «First Ever Ascension Flag to Fly». Ascension Island Government!llengua=anglès. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ «Turtles rampant: Ascension’s new coat of arms» (en anglès). Internet Archive Wayback Machine. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2012. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ «Coat of Arms (2012 -)» (en anglès). Flags Of The World. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ «Ascension : A Flag for Ascension at last?» (en anglès). Internet Archive Wayback Machine. Arxivat de l'original el 3 d’octubre 2011. [Consulta: 18 maig 2021].
# Atrobucca alcocki

Atrobucca alcocki és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 21,6 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 25.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: davant les costes de Bombai (l'Índia) i Sind (el Pakistan).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Chu Y.-T., Lo Y.-L. & H.-L. Wu, 1963. A study on the classification of the sciaenoid fishes of China, with description of new genera and species. Monographs of fishes of China. Publ. Shanghai Fish. Inst. . i-ii, 1-100. 40 pls.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Talwar, P. K., 1980. A new species of Atrobucca (Pisces: Sciaenidae) from the Arabian Sea. Bull. Zool. Surv. India v. 3 (núms. 1-2): 23-26.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sasaki, K. i P.J. Kailola, 1988. Three new Indo-Australian species of the sciaenid genus Atrobucca, with a reevaluation of generic limit. Jap. J. Ichthyol. 35(3):261-277.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Província de Los Andes (Bolívia)

La província de Los Andes és una de les 20 províncies del Departament de La Paz a Bolívia. La seva capital és Pucarani.
# Quadrangle Galindo

El quadrangle Galindo és un dels 62 quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-40) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 0° a 25° S, i longitud entre 240º a 270° E.
Deu el seu nom al cràter Galindo.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Galindo, V-40
# Quadrangle Hestia Rupes

El quadrangle Hestia Rupes és un dels 62 quadrangles definits per la cartografia de Venus aprovats per la Unió Astronòmica Internacional.
En els mapes a escala 1 / 5.000.000 (identificat amb el codi V-22) inclou la porció de la superfície de Venus situada en latitud d'entre 0° a 25° N, i longitud entre 60º a 90° E.
Deu el seu nom al Hestia Rupes.

## Referències

* ↑ USGS Astrogeology: Gazetteer of Planetary Nomenclature « Quadrangles de Venus a escala 1 / 5.000.000 »
* 1 2 Hestia Rupes, V-22