OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Prova de regressió

Una prova de regressió (rarament anomenat proves de no-regressió, de l'anglès non-regression testing))és qualsevol classe de prova de programari que pretén trobar errades de regressió. Les errades de regressió es produeixen quan una funcionalitat del programari que havia funcionat deixa de fer-ho. Normalment les errades de regressió es produeixen com una conseqüència no desitjada de canvis en el programari.
Els mecanismes habituals de proves de regressió consisteixen a tornar a efectuar proves que s'havien superat amb èxit per a comprovar que els resultats continuen essent satisfactoris.
L'experiència demostra que, a mesura que el programari es desenvolupa, és comú que aquest tipus d'errades vagin sorgint. Les causes de l'aparició d'aquest tipus d'errades poden ser diverses. A vegades són degudes al fet que la correcció a una errada es perd a causa de la gestió del codi que es fa durant el cicle de vida del programari. Altres causes poden ser correccions febles de les errades (que no tenen en compte tota la casuística del problema) o bé redissenys de l'estructura que no tenen presents les causes de l'errada.
En molts desenvolupaments de programari es considera una bona pràctica el fet que quan una errada es localitza i es corregeix també es desenvolupi una prova per tal de descobrir la reaparició d'aquesta errada. Aquesta prova s'inclou al conjunt de proves que s'efectuen de forma regular al programari.
Les proves de regressió són una pràctica important de la metodologia de desenvolupament de programari anomenada programació extrema. En aquesta metodologia les proves de regressió s'efectuen a cada pas del cicle de vida del programari.

## Referències

* ↑ Pezzè, Mauro; Young, Michal. Software testing and analysis: process, principles, and techniques. Wiley, 2008. «Testing activities that focus on regression problems are called (non) regression testing. Usually "non" is omitted»
* ↑ Basu, Anirban. Software Quality Assurance, Testing and Metrics. PHI Learning, 2015. ISBN 978-81-203-5068-7.

## Vegeu també

* Control de qualitat
* Test funcional
# Pär Lagerkvist

Pär Fabian Lagerkvist (Växjö, Suècia, 1891 - Danderyd, 1974) fou un escriptor suec guardonat amb el Premi Nobel de Literatura l'any 1951.

## Biografia

Va néixer el 23 de maig del 1891 a la ciutat de Växjö, població situada a la província de Småland. Els seus pares eren d'educació tradicionalista, amb profundes arrels religioses en la fe cristiana. Del 1910 al 1912, estudià art i literatura a la Universitat d'Uppsala. El seu interès vers l'art el va dur a viatjar a la ciutat de París, on estudia art i coneix el moviment cubista i expressionista.
Durant la Primera Guerra Mundial va viure a Dinamarca, on va escriure la seva primera obra teatral i llibres de poesia fortament inspirats en la guerra. El 1919, retorna al seu país i es converteix en crític teatral a Estocolm, on inicia la seva col·laboració amb la premsa. Al mateix temps, continua la seva obra literària, que li implicaria una gran acceptació entre el públic i una no menor influència en la literatura del seu país.
El 1940, fou nomenat membre de l'Acadèmia Sueca, en la qual va ocupar el seient número 8. Va morir l'11 de juliol del 1974 a la ciutat de Danderyd, prop d'Estocolm.

## Obra literària

L'obra de Lagerkvist, en la qual alterna la poesia, la novel·la i l'assaig, es caracteritza per una forta qualitat expressiva, influència que va adquirir segurament a París, on va conèixer el moviment expressionista. Aborda temes principalment relacionats amb la problemàtica del bé i el mal, que es reflecteixen en una obra carregada de pessimisme, ansietat, crueltat, i a vegades de moralitat religiosa. El bé i el mal esdevenen una qüestió fonamental mitjançant la utilització de figures com el botxí medieval, Barrabàs i el jueu errant. En la seva moral, va usar motius i figures de la tradició cristiana sense seguir les doctrines de l'Església.
L'any 1951, fou guardonat amb el Premi Nobel de Literatura pel vigor artístic i la independència veritable de la ment amb la qual s'esforça en la seva poesia per trobar respostes a les preguntes eternes que enfronta la humanitat.
| 1913: Människor 1913: Ordkonst och bildkonst 1913: Två sagor om livet 1914: Motiv 1915: Järn och människor 1916: Ångest 1917: Sista människan 1918: Teater 1919: Kaos 1920: Det eviga leendet 1921: Den lyckliges väg 1923: Den osynlige 1924: Onda sagor 1925: Gäst hos verkligheten 1926: Hjärtats sånger 1927: Det besegrade livet 1928: Han som fick leva om sitt liv | 1930: Kämpande ande 1932: Konungen 1932: Vid lägereld 1933: Bödeln 1934: Den knutna näven 1935: I den tiden 1936: Människan utan själ 1937: Genius 1939: Seger i mörker 1940: Sång och strid 1944: Dvärgen 1950: Barabbas 1953: Aftonland 1956: Sibyllan 1962: Pilgrim på havet 1964: Det heliga landet 1967: Mariamne |

## Enllaços externs

* «Pär Lagerkvist» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Pärnu

Pärnu (en alemany Pernau, en rus Пярну) és la cinquena ciutat més gran d'Estònia. El 2004 tenia uns 44.568 habitants i una superfície de 1.383,2 km².

## Persones il·lustres

* Andreas Ascharin (1843 - 1896), mestre d'escacs
* Fiódor Fiódorovitx Màrtens (1845 - 1909), diplomàtic i jurista.
* Jānis Kalniņš (1904-2000), compositor i director d'orquestra.
# Prudkí (Khabàrovsk)

* Per a altres significats, vegeu «Prudkí».
Prudkí (en rus: Прудки) és un poble del krai de Khabàrovsk, a l'Extrem Orient de Rússia. El 2012 tenia 130 habitants. Pertany al districte rural de Lazó.

## Referències

* ↑ Закон Хабаровского края от 14.03.2005 № 264 «Об административных центрах сельских поселений и муниципальных районов Хабаровского края»
# Puig (Gurb)

Puig és una masia de Gurb (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia de planta rectangular coberta a dues vessants, la façana és perpendicular al carener i consta de planta baixa i dos pisos. A la part dreta de la façana i formant angle recte amb el mas s'hi adossa un cos de porxos. Fent espona al portal hi ha un pujador de cavalls, un recipient per a posar oli de força interès. Un mur tanca la lliça i les dependències agrícoles que es troben davant del mas. Les finestres de les parets laterals de la casa tenen un sobrearc.
Està construïda de lleves de pedra i morter. Els elements de ressalt són de pedra. L'estat de conservació és bo.

## Història

Antiga masia, els habitants de la qual conserven el llinatge d'ençà del 1170, per bé que varen perdre el cognom en casar-se una pubilla de la casa amb un tal Puigrafagut. Fou aquest qui realitzà les reformes més notables a la casa, segons indiquen les llindes dels portals.
Portal d'entrada: Josep Jacob Puigrafegut 1858.
L'any 1870 s'annexionen els porxos i al 1891 es basteix una font a la lliça.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# Pòncia Postúmia

Pòncia Postúmia (en llatí Pontia Postumia) va ser una dama romana del segle i. Formava part de la gens Postúmia, una de les més antigues gens romanes.
Va ser assassinada pel seu amant Octavi Sagitta, tribú de la plebs, l'any 58, quan va refusar casar-se amb ell després que li havia promès. Sagitta va ser acusat pel pare de Pòncia i condemnat sota la llei Cornelia de sicariis et veneficis a ser desterrat a una illa (deportatio in insulam), la forma més dura de desterrament. Després de la mort de Neró i durant les guerres civils que hi va haver l'any dels quatre emperadors, va poder tornar a Roma l'any 69, però l'any 70 el senat el va tornar a condemnar al seu antic càstig.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals XIII,44: Història IV,44
# Pseudognathobotys

Pseudognathobotys és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Pseudognathobotys africalis Maes, 2001
* Pseudognathobotys diffusalis Maes, 2001

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 31 març 2019].
# Quantico

Quantico és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia. Segons el cens del 2000 tenia 561 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Quantico tenia 561 habitants, 295 habitatges, i 107 famílies. La densitat de població era de 3.094,3 habitants per km².
Dels 295 habitatges en un 19,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 21,4% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 63,4% no eren unitats familiars. En el 53,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,9% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 39,8% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 8,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 130,1 homes.
Entorn del 22,4% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Quantico». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Quantico». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 13 agost 2010].
# Pukao

El Pukao Seamount és un volcà submarí, el més occidental de la cadena submarina de Pasqua o de la carena Sala y Gómez. A l'est hi ha el Moai (fons marí) i després l'Illa de Pasqua. S'aixeca 2.500 metres des del fons oceànic fins a uns centenars de metres de la superfície del mar. El fons marí de Pukao és força jove i es creu que s'ha desenvolupat en els darrers pocs centenars de anys a mesura que la placa de Nazca flota sobre el punt de pasqua .
# Päijät-Häme

Päijät-Häme, o Tavàstia del Päijänne, és una regió de Finlàndia (maakunta / landskap). Comparteix fronteres amb Tavàstia Pròpia, Pirkanmaa, Finlàndia Central, Savònia del Sud, Vall de Kymi, i Uusimaa. Lahti és el cap de la regió.

## Municipis

La regió de Päijät-Häme compta amb els 11 municipis següents (en negreta hi ha les ciutats):
* Asikkala
* Hollola
* Kärkölä
* Lahti
* Orimattila
* Padasjoki
* Hartola
* Heinola
* Sysmä

## Heràldica

L'escut d'armes llueix una representació de l'antiga deessa finesa de l'aigua Vellamo com una sirena, amb un cucut.

## Referències

* ↑ Päijät-Häme – Kuntaliitto (en finès)
* ↑ Maakuntatunnukset – Päijät-Hämeen liitto (en finès)

## Enllaços externs

* Pàgina web de la regió
# Pâté en croûte

El pâté en croûte (del francès ‘paté en crosta', és a dir empastat) és un paté enfornat en pasta fullada i pasta trencada. En general, es cuina com la terrina.

## Característiques

Hi ha moltes variants regionals que es diferencien principalment per la mena de paté de l'interior, generalment fet de vedella i porc, com nombroses alternatives, incloent la de pollastre. Sol servir-se com a aperitiu, amb diversos acompanyaments, notablement els cogombrets.

## Vegeu també

* Paté
* Terrina
# Qena

Qena (àrab: قنا, Qinā; copte: ⲕⲱⲛⲏ, Kone, abans Ikna i Cainèpolis) és una ciutat d'Egipte, capital de la governació homònima, situada a la riba oriental del Nil. Està propera a les ruïnes de Denderah. La seva prosperitat es deu al canal entre Qena i la mar Roja, que modernament permet el tràfic de l'alt Egipte cap a la mar Roja, i també al turisme. El 19675 tenia 40.000 habitants i estimada el 2006 de més de 201.000 habitants.

## Història

El non egipci era Kuna. Fou l'antiga Kaine (grec antic: Καινή, derivat de Kuna, però alhora significant ‘(ciutat) nova’) del període clàssic, que va originar el joc de paraules Cainèpolis, que vol la ‘ciutat nova’; els romans l'anomenaren Caene. És possible que al segle iii hagués rebut el nom de Maximianòpolis. Sota domini bizantí la ciutat no fou esmentada en cap moment.
Conquerida pels àrabs apareix una kura de Kuna a l'est del Nil entre la de Faw al nord i la de Kift al sud, i enfront de Dandara de la que estava separada pel riu. Al-Yaqubí la descriu com una petita vila en decadència, abandonada pels seus habitants a causa de les ràtzies dels beduïns i altres bandits. Quan sota Abu-Tamim Muadh ibn adh-Dhàhir al-Mustànsir bi-L·lah (1035–1094) es va fer una nova divisió provincial la seu de la circumscripció (amal) es va establir a Kuş. Al-Yakuti li dedica una nota curta i Abu l-Fida ni l'esmenta el que indica que durant els següents dos segles va romandre sense gaire importància.
Però la tomba del sant Abd al-Rahim ibn Ahmad ibn Hadjdjun (descendent de Jàfar as-Sàdiq i nascut a Ceuta, mort el 1196) hi va portar pelegrins a partir del segle xiii. Posteriorment s'esmenten dues madrasses al segle xiv i alguns ribats o hospicis per pelegrins. Sota domini otomà a partir del 1517, fou residència d'un kashif, i fou punt de sortida de les caravanes que anaven a Kusayr (que va substituir a la ruta entre Kuş i Aydhab que al seu torn havia agafat la ruta clàssica Coptos-Berenice) que no sols eren pel comerç sinó que portaren milers de pelegrins a l'Hedjaz.
Muhammad Ali va fer inspeccionar els pous de la ruta Kuna-Kusayr i en va ordenar fer de nous i procurar que els existents no manquessin mai d'aigua aprofundint-los si calia. Encara que havia anat prosperant a poc a poc no va adquirir una posició important fins a l'època moderna quan finalment va pujar al rang de capital provincial.

## Bibliografia

* Baedeker, Egypte
* Massignon, Annuaire du monde musulman (1923)
# Pseudobalistes naufragium

Pseudobalistes naufragium és un peix teleosti de la família dels balístids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

Pot arribar als 100 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Pacífic oriental (des de Baixa Califòrnia fins a Xile).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Pseudobarbus burgi

Pseudobarbus burgi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-àfrica, Turquia i Bulgària.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Skelton, P.H., 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Qattara

Qattara, possiblement el lloc modern de Tell Rimah (àrab: تل الرماح, Tall ar-Rimāḥ), fou una ciutat estat de Mesopotàmia, a 50 km l'oest de Mossul. Estaria uns 20 km al sud de l'antiga Karana (Tell Afar) però la identificació de les dues ciutats està encara en discussió. Qattara fou una estació de la ruta comercial a Cadeix.
El regne existiria des del segle xix aC i després d'estar un quart de segle en mans de Xamxi-Adad d'Ekallatum, a la mort d'aquest vers 1775 aC es va independitzar. Era rei Hadnu-Rabi que va ocupar Karana i fou aliat fidel de Zimrilim de Mari. Des de llavors Karana i Qattara van formar un regne unit anomenat Karana i la terra de Numha. A la seva mort, el fill de l'antic rei de Karana, Ashkur-Addu, que governava a Suruzum, va recuperar el poder i va conquerir Qattara. Enemic primer de Zimrilim de Mari després s'hi va aliar i el va confirmar com a rei de Karana i Qattara però no li va donar Nahur com pretenia. Guarnicions mariotes de 100 homes es van establir en cadascuna de les dues ciutats. Vers el 1761 aC va ser ocupada per Babilònia i sembla que va quedar despoblada per sempre (si la identificació amb Tell Rimah és correcte)

## Referències

* Thoughts of Zimri-Lim
# Radoľa

Radoľa és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1332.

## Viles agermanades

* Hrádek, República Txeca
* Skoczów, Polònia

## Referències

* ↑ «Radoľa» (en anglès). Mapcarta. OpenStreetMap. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «Obecný úrad Radoľa» (en eslovac). Obec Radoľa. [Consulta: 19 desembre 2021].
# Radovljica

Radovljica (eslovè: Občina Radovljica) és una municipalitat de l'Alta Carniola regió del nord d'Eslovènia. El centre administratiu de la municipalitat és la ciutat de Radovljica. La municipalitat té uns divuit-mil habitants i una àrea de 118 km². Es troba al sud de la serra Karawanks on conflueixen el Sava Dolinka i el Sava Bohinjka, ambdós afluents del riu Sava.
Radovljica és la ciutat natal d'Anton Tomaž Linhart.

## Referències

* ↑ Radovljica municipal site (eslovè)

## Enllaços externs

* Municipality of Radovljica on Geopedia
* Radovljica municipal site (eslovè)
# Radovan Borojevic

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Borojevic».
Radovan Borojevic (Zagreb, novembre de 1940) és un biòleg croata.
Fill d'un militar serbi i de mare croata, Borojevic va néixer a Zagreb, a l'extinta Iugoslàvia, una setmana abans que el país fos envaït per Alemanya i quedés immers en la Segona Guerra Mundial. Durant aquesta conflagració va passar gana i després va créixer sota una dictadura socialista. Les penúries econòmiques i socials el van forçar a abandonar la universitat a Zagreb i emigrar cap a França.
A Estrasburg, va tenir la possibilitat de finalitzar els seus estudis, llicenciant-se en biologia, el 1963, a la Universitat d'Estrasburg. Sota la direcció del biòleg Claude Lévi, es va orientar envers el tema que va guiar la seva carrera científica: la comprensió de com es comuniquen les cèl·lules i influeixen en l'entorn on estan immerses. Aquesta qüestió ha esdevingut fonamental per al desenvolupament de teràpies de regeneració de teixits lesionats.
Quan Borojevic va arribar a Estrasburg, Lévi iniciava una nova línia d'investigació basada en l'evolució de les esponges marines, els primers éssers vius que van aconseguir una organització multicel·lular. Lévi volia entendre com es va produir la integració de les cèl·lules. Va ser així que Borojevic va focalitzar part dels seus interessos científics en la sistemàtica de les esponges calcàries. Diversos taxons d'esponges han estat descrit i nomenats per Borojevic, com ara, Amphiute lepadiformis.
Borojevic va arribar al Brasil al final de la dècada de 1960 i, el 1980, i va aconseguir una plaça d'investigador a la Universitat Federal de Rio de Janeiro (UFRJ). Va col·laborar en la implementació del primer servei de trasplantaments de medul·la òssia de l'estat de Rio de Janeiro i en el desenvolupament d'estudis pioners amb cèl·lules mare per al tractament de malalties cardiovasculars i degeneratives.
Un cop jubilat, Borojevic continuà dirigint el banc més gran de cèl·lules d'Amèrica Llatina, creat per ell al començament dels anys 1980. Un banc de cèl·lules que l'any 2020 comptava amb més de 300 llinatges cel·lulars per a la investigació científica.

## Referències

* 1 2 «Radovan Borojevic: El domador de células» (en espanyol europeu). [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ «Radovan Borojevic» (en portuguès brasiler). [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ Claude Lévi. Sponges of the New Caledonian Lagoon. IRD Editions, 1998, p. 13–. ISBN 978-2-7099-1354-6.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Amphiute lepadiformis Borojevic, 1967». [Consulta: 15 març 2021].
# Radovan Vlatković

Radovan Vlatković (Zagreb, República Federal Socialista de Iugoslàvia, 1962) és un músic croat, solista de trompa. Realitzà els seus primers estudis a la seua ciutat natal. Continuà la seua formació musical a l'Acadèmia de Música de Detmold (Alemanya), on es va diplomar com a solista.
A 1979 va obtindre el primer premi del Concurs Internacional d'Ancona i a 1983 el de la ARD de Múnich. Quasi de forma immediata aquests premis el van portar per molts festivals de música a Europa, Estats Units, Àsia i Austràlia. Entre 1982 i 1990 va ser primer trompa de l'Orquestra de la Radio de Berlín, i després d'açò s'ha dedicat completament a l'activitat com a solista i a la pedagogia del seu instrument. Entre 1992 i 1998 va ser professor de trompa a l'Escola Superior de Música de Stuttgart i des d'aleshores ho és al Mozarteum de Salzburgo. Com a solista ha actuat amb orquestres com les de la Radio de Berlín i Baviera, BBC de Londres, Càmera Anglesa, Academia de Saint Martin in the Fields, Camerata Acadèmica del Mozarteum de Salzburg, Yomiuri Orchestra, Orquestra de Tòkio i Orquestra de la NHK. Com a intèrpret de música de cambra ha actuat amb Vladímir Aixkenazi, Heinz Holliger, Gidon Kremer, Aurèle Nicolet i András Schiff, d'entre altres, amb qui ha gravat diversos discs.
Des del curs 2000-2001 és professor titular de la Càtedra de Trompa de l'Escola Superior de Música Reina Sofía de Madrid.

## Discografia

Entre els seus treballs destacarem els següents com a solista:
* Wolfgang Amadeus Mozart: Horn Concerto Nos.1–4, Dirigent: Jeffrey Tate, English Chamber Orchestra
* Wolfgang Amadeus Mozart: Complete Edition Vol 5 – Serenades, Divertimenti, Philips
* Wolfgang Amadeus Mozart: Set Your Life To Music – Mozart For Your Modem, Philips
* Hindemith: Complete Sonatas Vol 4,/ Ensemble Villa Musica, Md&g (Dabringhaus & Grimm) Gold

## Enllaços externs

* Biografia a Osmun.com Arxivat 2005-09-03 a Wayback Machine.
* Biografia a hornweb.ch Arxivat 2004-01-27 a Wayback Machine.
# Queril

Queril (Choerilus) és el nom dels següents personatges:
* Queril d'Atenes, poeta tràgic atenenc.
* Queril (esclau), esclau del poeta còmic Ecfàntides.
* Queril de Samos, un poeta èpic grec.
* Queril de Iasos, poeta èpic grec.
# Quint Emili Pap

Quint Emili Pap (en llatí Quintus Aemilius Papus) va ser un magistrat romà que va viure al segle III aC. Formava part de la gens Emília, i era de la família dels Pap, d'origen patrici.
Va ser dues vegades cònsol, el 282 aC i el 278 aC, i després va ser censor el 275 aC. En els dos consolats i en la censura va tenir com a col·lega a Gai Fabrici Luscí.
El 282 aC va lluitar contra etruscs i bois que va derrotar i especialment els bois van patir tant severament que la Gàl·lia Cisalpina va romandre tranquil·la durant cinquanta anys. El 280 aC, mentre Pirros de l'Epir era a la rodalia de Roma, el govern de la república va enviar una ambaixada al rei encapçalada per Gai Fabrici Luscí, Marc Emili Pap, i un tercer ambaixador, per negociar l'intercanvi de presoners. Pirros va rebre amb grans honors als ambaixadors i els va oferir tota mena de regals amb la intenció de guanyar-los pel seu servei, però els romans van rebutjar tots els oferiments. La guerra es va reprendre el 279 aC.
El 278 aC Pap va ser elegit cònsol per segona vegada amb Fabrici. Un traïdor va oferir enverinar al rei epirota, però Quint Emili Pap i Gai Fabrici Luscí el van detenir i el van enviar a Pirros, i aquest fet va ser el pretext per obrir negociacions, ja que els romans volien recuperar ràpidament el territori i el control dels aliats i Pirros no podia arriscar una altra batalla amb els romans. Va enviar Cinees a Roma com ambaixador del rei i es va concertar una treva, i Pirros va sortir cap a Sicília, abandonant als seus aliats italians.
En la seva censura va combatre el luxe i va expulsar del senat Publi Corneli Rufí, l'antic cònsol, per raó de la seva riquesa.

## Referències

* ↑ «Q. Aemilius Papus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.