OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Partit Social Popular

El Partit Social Popular va ser un partit polític d'Espanya vinculat al neocatolicisme, fundat oficialment el 23 de juliol de 1919 mitjançant un Manifiesto i que va desaparèixer amb l'arribada de la dictadura de Primo de Rivera.
La formació del partit es va gestar per diferents sectors de la dreta política en el declivi del model canovista de la restauració borbònica. Des de la crisi política de 1917, els sectors conservadors, afins fins a aquest moment al model de bipartidisme pactat de la restauració, van mostrar les seves reticències amb la fórmula que ja no garantia l'estabilitat social que esperaven.
Des del diari El Debate, fundat pel religiós Basilio Hernández i adquirit per l'Asociación Católica Nacional de Propagandistas per a la defensa de la religiositat de l'Estat, de l'ensenyament públic catòlic i eliminar els anomenats efectes nocius de la Constitució de 1876, s'havia arribat a una ruptura amb Cánovas el 1915, en no apostar aquest per partits confessionals. D'altra banda, la Confederació Nacional Catòlica Agrària, gestada des de les files de l'Associació Nacional Catòlica, havia agrupat als sindicats catòlics i necessitava una representació política. D'una altra part, Severino Aznar i uns altres havien impulsat un projecte denominat Grup de Democràcia Cristiana en 1918, proper al model del Partit Popular Italià fundat en 1915 i que havia tingut un gran èxit popular.
Finalment, tots aquests sectors es van unir en una sola proposta política on es van integrar Severino Aznar, José Larraz López, Inocencio Jiménez, Salvador Minguijón, l'antic maurista Genaro Pozo, Ángel Ossorio y Gallardo, tradicionalistes com Víctor Pradera Larumbe, sindicalistes (Luis Díaz del Corral i Francisco Barrachina) i membres de la redacció d'El Debate.
Mantenia una doctrina corporativista i rebutjava el model liberal de representació en les Corts. No va concórrer a les eleccions de 1923, atès que es va anticipar el cop d'estat de Primo de Rivera, al que la majoria dels membres de la nova formació va aplaudir, integrant-se després en l'experiència primoriverista de la Unión Patriótica i, durant la Segona República, van ser membres destacats de la Confederació Espanyola de Dretes Autònomes.
Els principals promotors del partit a Catalunya —on va tindre una presència reduïda— foren Francesc Aizcorbe i Oriol i Ramon Bassols. També en van formar Nicolás Santos de Otto, Josep Ayats Surribas i altres antics carlins, mauristes i demòcrata-cristians.
En produir-se el Cop d'estat de Primo de Rivera al setembre de 1923, la direcció del partit es dividí entre els partidaris de la col·laboració amb el règim (Víctor Pradera) i els contraris (Ossorio).

## Referències

* 1 2 Molas, Isidre. Diccionari dels partits polítics de Catalunya: segle XX. Enciclopèdia Catalana, S.A., 2000, p. 219. ISBN 84-412-0466-7.
* La crisis del régimen. Pragmatismos y aplazamientos. Dato y Romanones. Una nueva derecha autoritaria, en Historia de España del Siglo XX. VV.AA. Edit. Cátedra. ISBN 84-376-1814-2
# Partit Comunista de Sri Lanka

El Partit Comunista de Sri Lanka (en singalès: ශ්‍රී ලංකාවේ කොමියුනිස්ට් පක්ෂය) (en tàmil: இலங்கை கம்யூனிஸ்ட் கட்சி) és un partit polític comunista de Sri Lanka. En les darreres eleccions va formar part de la coalició Aliança Popular Unida per la Llibertat.

## Història

El partit es va fundar l'any 1943 amb el nom de Partit Comunista de Ceilan, sent la continuació del Partit dels Socialistes Units, sent proscrit per les autoritats colonials britàniques. Inicialment va ser liderat per S.A. Wickremesinghe. L'any 1952, Doreen Young Wickremasinghe, esposa de S.A., va ser elegida parlamentària. En 1963 va formar una coalició política amb el Partit Lanka Sama Samaja, anomenada Front d'Esquerra Unida, que es va dissoldre un any després. A mitjan la dècada de 1960, el Departament d'Estat dels Estats Units va estimar que el Partit tenia 1.900 membres aproximadament. Actualment el partit té dos representants al Parlament i forma part del la coalició que governa Sri Lanka.

## Referències

* ↑ Communism and Economic Development, in The American Political Science Review, Vol. 62, No. 1.
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-11-28. [Consulta: 19 octubre 2016].
# Panehesy (noble)

* Aquest article tracta sobre el noble d'Amarna de la dinastia XVIII. Si cerqueu el virrei de la dinastia XX, vegeu «Panehesy».
El noble egipci Panehesy va ser el «Cap dels servents d'Aton» al Gran Temple d'Aton (també anomenat Per-Aton o Casa d'Aton) a Akhetaton, el «Segon Profeta del Senyor de les Dues Terres» i el «Portador del Segell del Baix Egipte» durant el regnat d'Akhenaton. Aquests títols mostren que va ser molt poderós durant el període d'Amarna.
La seva casa ha estat localitzada en les ruïnes de la ciutat principal d'Amarna, a la part posterior del Camí Reial d'Amarna. En aquesta casa, hi havia un gran santuari on es representen Akhenaton, Nefertiti, i la princesa Meritaton fent ofrenes al déu Aton.
Tenia una tomba construïda a Amarna (tomba d'Amarna 6) en el grup de les tombes meridionals que conté escenes d'ell i de la seva família, i d'altres en què es mostra la família reial, però mai s'han identificat les seves restes. En els últims temps, la seva tomba va esdevenir un lloc de culte copte durant un temps i va patir danys.

## Referències

* ↑ Rei de l'Alt i el Baix Egipte.
* ↑ Aayko Eyma, ed., A Delta-Man in Yebu: Occasional Volume of the Egyptologists' Electronic Forum No. 1, p.35
* ↑ Journal of the Manchester Egyptian and Oriental Society by Manchester Egyptian and Oriental Society, Manchester University Press 1935, p.19
* ↑ Amarna North Tomb 6
* ↑ Robins, pp.130f.
* ↑ Hari, p. 24.
* ↑ Robins, p.60.

## Bibliografia

* Hari, Robert. New Kingdom - Amarna Period: The Great Hymn to Aten (en anglès). Brill, 1985.
* Robins, Gay; Fowler, Ann S. Proportion and Style in Ancient Egyptian Art (en anglès). University of Texas Press, 1994.
# Partícula puntual

En física, una partícula puntual és un objecte idealitzat que no té volum i constitueix una aproximació adequada per a qualsevol objecte real les dimensions del qual siguin irrellevants en la situació o problema considerat. És habitual simplificar els objectes com a partícules puntuals quan les seves dimensions són molt petites comparades amb les distàncies entre ells; per exemple, en una primera aproximació per a calcular el moviment dels planetes al voltant del Sol, és factible considerar-los partícules puntuals, ja que el seu volum és extremadament petit comparat amb les distàncies implicades.
En física de partícules, el marc teòric de la qual és una teoria quàntica de camps, «partícula puntual» és pràcticament sinònim de «partícula elemental», ja que aquestes serien, a tots els efectes, partícules realment puntuals, no només idealitzadament. En aquest sentit, segons el model estàndard de física de partícules, els quarks i els leptons són partícules puntuals.

## Bibliografia

* H. C. Ohanian, J. T. Markert. Physics for Engineers and Scientists. 1. 3rd. Norton, 2007. ISBN 978-0-393-93003-0.
* R. Snieder. A Guided Tour of Mathematical Methods for the Physical Sciences. Cambridge University Press, 2001. ISBN 0-521-78751-3.
# Patinatge de velocitat sobre gel marató

La varietat de patinatge sobre gel de velocitat marató (en neerlandès Marathonschaatsen) es practica solament als Països Baixos, on és un dels esports nacionals del país. Les competicions se solen fer a pistes de gel ovalades olímpiques (400 metres). Però quan hi ha gel natural s'organitza en canals del camp neerlandès (que consisteix d'una xarxa de canals i llacs de poca profunditat formats pels pòlders.
Les competicions duren mínim 25 voltes i màxim 250. El grup de patinadors (normalment entre 40 i 60 persones) comença conjuntament a donar voltes. La primera volta no val, és per començar a lluitar per una bona posició. Després d'aquesta primera volta es comença a comptar. No es tracta de córrer el màxim que puguis. Tantes voltes no les sol poder fer una persona a alta velocitat. És per això que el grup (en neerlandès het peloton) quasi sempre avança als patinadors que intenten ‘marxar’ del grup. Es tracta d'un esport estratègic on s'ha d'estalviar energia per, a la recta final, poder fer un esprint i córrer més que el competidor. Guanya el primer a passar la ratlla de la meta.
Ja al segle xvii s'organitzaven curses (no competitives) de llargs trajectes. La més coneguda d'aquestes curses és la Cursa de les onze ciutats (en neerlandès Elfstedentocht), a la Província de Frísia. No fou pas fins als anys 70 que aquesta varietat agafà importància nacional. Des de l'any 1973 l'associació nacional neerlandesa de patinatge organitza competicions nacionals de patinatge sobre gel de velocitat marató.
Hi ha tres categories (amb sub-categories):
* Categoria A (professional)
* Categoria B (semi=professional)
* Categoria C (amateur)
Els guanyadors de les competicions nacionals són coneguts arreu del país. Patinadors coneguts d'aquesta varietat són, Henk Angenent, Evert van Benthem, Erik Hulzebosch, Piet Kleine o Bart Veldkamp.
No es coneix cap català que practiqui aquesta varietat a nivell professional. El català Miquel Marzabal i Galano practica aquest esport com a amateur en la categoria C2, associat amb l'associació de patinatge d'Utrecht (neerlandès: Schaatsvereniging Utrecht).
# Partit de la Pau i la Democràcia

El Partit de la Pau i la Democràcia (Barış ve Demokrasi Partisi, BDP) fou un partit polític de Turquia entre 2008-2014. Es va fundar el 2008 (quan es va iniciar el procediment contra el Partit de la Societat Democràtica o DTP) i el 2009 va substituir al DTP que fou il·legalitzat l'11 de desembre del 2009 per connexions amb el Partit dels Treballadors del Kurdistan (PKK) i per atemptar contra la indissoluble unitat de l'estat. Era el setè partit kurd que iniciava activitats després de la il·legalització dels anteriors:
* Partit Popular Laborista (HEP)
* Partit de la Democràcia DEP (conegut també com a Partit de la Democràcia i la Igualtat)
* Partit de la Llibertat i la Democràcia del Kurdistan (PADEK o ÖZDEP)
* Partit de la Democràcia del Poble (HADEP)
* Partit Democràtic Popular (DEHAP)
* Partit de la Societat Democràtica (DTP)
El DTP tenia 21 diputats a l'Assemblea Nacional, i si bé dos van perdre els drets polítics, 19 van poder seguir en el càrrec (sense grup parlamentari que requeria 20 membres) passant al BDP. A les eleccions del 2011 va obtenir 29 escons.

## Bandera

Diverses fotografies mostren no menys de set variants de la bandera. Cinc són banderes verticals (encara que de vegades lluïdes en posició horitzontal simplement girant-la):
* Bandera groga amb el segell amb lletres i cercle negre
* Bandera groga amb el segell amb lletres i cercle vermell
* Bandera verda amb el segell amb lletres i cercle negre dins d'un cercle groc. Aquesta bandera és forcada
* Bandera groga amb el segell amb lletres i cercle negre, i al damunt les inicials sota les quals el nom complet del partit
* Bandera groga amb el segell amb lletres i cercle negre a la part superior i sota, en vertical, tres grans lletres, BDP, una sota l'altra.
I dues són banderes horitzontals:
* Bandera groga amb el segell amb lletres i cercle negre
* Bandera groga amb el segell amb lletres i cercle vermell
Al centre del segell hi ha un roure que en la cultura kurda és símbol de duresa, resolució i resistència.

## Enllaços externs

* Partit de la Pau i la Democràcia - Lloc web oficial
# Pascal Couchepin

Pascal Couchepin (nascut el 5 d'abril, de 1942) és un polític suís, antic membre del Consell Federal Suís (1998-2009) i President De La Confederació el 2003 i 2008. Encapçalava el Departament Federal d'Afers Domèstics (Ministeri d'Interior suís) de 2003 a 2009.
Va ser elegit al Suís Consell Federal l'11 de març, 1998 com a membre del Partit Democràtic Lliure (fdp/prd) i el cantó de Valais. En 1998 va prendre càrrec del Departament Federal d'Afers Econòmics. Des d'aquesta posició lluitava en contra que el govern suís col·laborara amb qualssevol xifra econòmica a la demanda del Congrés Mundial Jueu (supervivents de l'Holocaust) als bancs suïssos. Se'l citava per les declaracions que no hi havia cap raó perquè el Govern suís pagara res. A una comissió governamental digué "fèiem el que era possible en els temps durs de la guerra. ". El 2003 passava al Departament Federal d'Afers Domèstics.
Era el President De La Confederació Suïssa el 2003. El 13 de desembre de 2006, se l'elegia vicepresident del Consell Federal per al curs de 2007, i, en 12 el desembre de 2007 s'elegia President de la Confederació per al 2008.
Prèviament, havia estat Alcalde Suplent (1976) i Alcalde de Martigny (Suïssa) (des de 1984) i, des de 1979 a 1998, membre del Consell Nacional.
Couchepin té el grau DEA -antiga graduació francesa- en Dret per la Universitat de Lausana, és pare de tres fills (2 filles i un fill) i té dos nets.
Durant la controvèrsia del Papa Benet XVI respecte a l'Islam, manifestava que el discurs del papa era "intel·ligent i necessari."
El 12 de juny de 2009, Couchepin anunciava la seva renúncia del Consell Federal, efectiva el 31 d'octubre de 2009. Això conduïa a una elecció per ocupar la seua cadira buida.

## Referències

* ↑ Olson, Elizabeth «Swiss Are Relieved, but Sour, Over Banks' Holocaust Accord (Published 1998)» (en anglès). The New York Times, 16-08-1998. ISSN: 0362-4331.
* ↑ "Le ministre suisse de l'Intérieur défend Benoît XVI", Associated Press, 17 September 2006 (francès)
* ↑ «Couchepin throws in the towel». Swissinfo, 12-06-2009 [Consulta: 12 juny 2009]. Arxivat 2012-03-26 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-03-26. [Consulta: 26 novembre 2022]. (Pàgina web inactiva)
Càrrecs públics :
| Precedit per: Jean-Pascal Delamuraz | Membre del Consell Federal Suís 1998–2009 | Succeït per: Didier Burkhalter |
| Precedit per: Kaspar Villiger | President de Suïssa 2003 | Succeït per: Joseph Deiss |
| Precedit per: Micheline Calmy-Rey | President de Suïssa 2008 | Succeït per: Hans-Rudolf Merz |
# Pericoma consigilana

Pericoma consigilana és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Pericoma chilensis

Pericoma chilensis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Sud-amèrica: l'illa Gran de Chiloé (Xile).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Paul Mansion

Paul Mansion (Marchin, 3 de juny de 1844 - Gant, 16 d'abril de 1919) va ser un matemàtic belga editor de la revista Mathesis.

## Vida i obra

Mansion era el novè d'una família de deu germans, el seu pare va morir quan ell era nen i va ser pujat per la seva mare i els seus germans grans. Va estudiar a l'escola i l'institut de Huy. El 1862 va ingressar a l'École Normale des Sciences, annexa a la universitat de Gant en la qual es va graduar el 1865. Des de la seva graduació fins al 1867 va fer classes a l'acadèmia d'artilleria de Gant mentre preparava la seva tesi doctoral. El 1867 va obtenir el doctorat.
El 1867, amb la mort del seu mestre Mathias Schaar, va ser nomenat en la seva substitució, professor de càlcul de la universitat de Gant. Va mantenir aquest lloc fins al 1892 en que va obtenir la càtedra de probabilitat. Simultàniament, des de 1884, va fer classes d'història de les matemàtiques.
El 1874, juntament amb Eugène Catalan va fundar la revista Nouvelle Correspondence Mathèmatique i el 1881, juntament amb Joseph Neuberg, va fundar la revista Mathesis.
Les obres de Mansion versen, fonamentalment, sobre geometria no euclidiana, història de les matemàtiques i equacions diferencials. Va publicar 349 treballs en diferents publicacions científiques.

## Referències

* ↑ Demoulin, 1929, p. 78.
* ↑ Demoulin, 1929, p. 80.
* ↑ Demoulin, 1929, p. 82.
* ↑ Demoulin, 1929, p. 91.
* ↑ Demoulin, 1929, p. 106-107.
* ↑ Walter, 1999, p. 105.
* ↑ Pyenson, 1989, p. 360.
* ↑ Demoulin, 1929, p. 117-147.

## Bibliografia

* Demoulin, A. «La vie et l'oeuvre de Paul Mansion» (en (francès)). Annuaire. Acadèmie Royale de Belgique, 1929, pàg. 77-147.
* Walter, Scott. «The non-euclidean style of Minkowskian relativity». A: The Symbolic Universe: Geometry and Physics 1890-1930 (en (anglès)). Oxford University Press, 1999, p. 91-127. ISBN 0-19-850088-2.
* Pyenson, Lewis «What is the Good of History of Science?» (en (anglès)). History of Science, Vol. 27, Num. 4, 1989, pàg. 353-389. DOI: 10.1177/007327538902700402. ISSN: 0073-2753.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Paul Mansion» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Pelseneer, j. «Mansion, Paul». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 11 novembre 2017].
* «Mansion, Paul (1844-1919)». BESTOR, 2017. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2017. [Consulta: 16 novembre 2017].
# Pau Aymat Pujol

Pau Aymat Pujol (Vinyols, segle XIX - Reus, segle XX) va ser un terratinent i polític català.
De família benestant i amb finques agrícoles a Vinyols i a Reus, era un membre actiu del partit de dretes Unión Monárquica Nacional, partit pel qual va ser regidor i alcalde de Reus el 1922 i 1923. També va ser alcalde per un breu període el 1930. Afiliat el 1934 al Partit Agrari, del qual en va ser fundador a les comarques tarragonines, va lluitar contra la llei de Contractes de Conreu i es va oposar, junt amb el seu partit, a la reforma agrària del ministre Marcel·lí Domingo. El mes de maig de 1930, el general Berenguer va nomenar alcalde de Reus Ramon Salvat Siré, en substitució de Tomàs Piñol. Ramon Salvat va dimitir en el mateix moment de la presa de possessió, i es va nomenar per les autoritats, nou alcalde a Pau Aymat. Aymat quasi no va exercir l'alcaldia per discrepàncies polítiques i finalment Josep Caixés, al novembre de 1930 va ser nomenat alcalde fins a la proclamació de la República.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 69.
* ↑ «Inauguración de un centro del Partido Agrario Español». La Vanguardia, 19-II-1935. [Consulta: 18-III-2017].
# Pau Aran

Pau Aran (Barcelona, 1981) és un ballarí i coreògraf català de dansa contemporània.
Va començar la seva carrera estudiant ball de saló i jazz modern a Cerdanyola del Vallès. Posteriorment va estudiar al Conservatorio Profesional de Danza Mariemma de Madrid, i va completar els seus estudis a la Universitat de les Arts Folkwang d'Essen (Alemanya), on va ser deixeble de Pina Bausch. Ha format part de la prestigiosa companyia Tanztheater Wuppertal-Pina Bausch, abans d'iniciar una carrera com a artista independent el 2013. En solitari, ha explorat el llenguatge del cos i ha col·laborat amb artistes i col·lectius d'arreu del món. Ha fet residències amb Graner i el Mercat de les Flors, entre d'altres institucions. El 2020 va formar la seva pròpia companyia.

## Obra

Defineix el seu estil com dansa contemporània, "que posa especial atenció al gest, a la respiració i a la diversitat de les possibilitats que té el cos pel que fa a moviment. A més, sempre ho fa des del lloc de les intencions, no només és una qüestió estètica, és també de sentiment."
Entre els seus espectacles, destaquen Lettre d'amour o Un cadavre exquis II. A Lettre d'amour és un duet que compta amb la intervenció artística de Consuelo Trujillo i del dramaturg Alberto Conejero sobre uns textos del poeta peruà César Moro.

## Referències

* ↑ «Pau Aran» (en castellà). Danza.es, 2022. [Consulta: 1r febrer 2023].
* 1 2 Arias, Laura. «Pau Aran (ballarí): "Les persones ens modelen i les experiències són la benzina que ens mou"». Tot Cerdanyola, 21-07-2020. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «Pau Aran | Liceu Opera Barcelona». Liceu de Barcelona. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «Pau Aran». Graner BCN, 2012. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «Un cadavre exquis II | Dansa». [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ «Pau Aran» (en castellà). Redescena. [Consulta: 1r febrer 2023].
* ↑ Khan, Omar. «Pau Arán: “Si quieres libertad, la pagas con incertidumbre”» (en castellà), 27-01-2022. [Consulta: 1r febrer 2023].
# Phaeosphaeria nodorum

Phaeosphaeria nodorum (sinònim i nom taxonòmic correcte: Parastagonospora nodorum) és un dels fongs fitopatògens principals sobre el blat (Triticum aestivum) i un membre dels Dothideomycetes.

## Cicle

La infecció ocorre en cicles repetits asexuals o sexuals. Les espores se dispersen per esquitxades d'aigua de la pluja o pel vent que arriben a les fulles on hi germinen les espores i produeixen les hifes que envaeixen les fulles i hi produeixen cossos fructífers asexuals.
Parastagonospora nodorum també és un organisme model i un dels primers fongs genèticament modificats i utilitzats per testar els fungicides.

## Enllaços externs

* Index Fungorum
* USDA ARS Fungal Database
* Sizing up Septoria (Studies in Mycology 75: 307–390). Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Phaeoptyx pigmentaria

Phaeoptyx pigmentaria és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.
Pot arribar a fer vuit cm de llargària màxima. Té set espines i nou radis tous a l'aleta dorsal i dues i vuit radis tous a l'anal. És depredat per Cephalopholis cruentata.
És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (32°N-23°S) que viu entre 13 i 50 m de fondària.
Es troba a l'Atlàntic occidental (des de Florida als Estats Units, Bermuda, les Bahames i el nord-est del golf de Mèxic fins al Brasil) i a l'oriental (el golf de Guinea).
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fraser T. H. & Robins C. R., 1970. The R/V Pillsbury deep-sea biological expedition to the Gulf of Guinea, 1964-1965. 18. A new Atlantic genus of cardinalfishes with comments on some species from the Gulf of Guinea. Stud. Tropical Oceanogr. Núm. 4 (pt 2). 302-315.
* ↑ Poey y Aloy, Felipe. Memorias sobra la historia natural de la Isla de Cuba, acompañadas de sumarios latinos y extractos en francés (en castellà). Vol. 2. L'Havana, 1858-1861, p. 1-96 (1858), 97-336 (1860), 337-442, (1861), Pls. 1-19.
* 1 2 3 4 «Phaeoptyx pigmentaria» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Smith, C.L., 1997. National Audubon Society field guide to marine fishes of the Caribbean, the Gulf of Mexico, Florida, the Bahamas and Bermuda. Alfred A. Knopf, Nova York. 720 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. 537 p.
* ↑ Cervigón, F., 1993. Los peces marinos de Venezuela. Volum 2. Fundación Científica Los Roques, Caracas, 497 p.
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston. 354 p.
* ↑ Böhlke, J.E. i C.C.G. Chaplin, 1993. Fishes of the Bahamas and adjacent tropical waters. 2a edició. University of Texas Press, Austin.
* ↑ Menezes, N.A., P.A. Buckup, J.L. Figueiredo i R.L. Moura, 2003. Catálogo das espécies de peixes marinhos do Brasil. São Paulo. Museu de Zoologia da Universidade de São Paulo, 160 pp.