OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Puig d'en Cama

El Puig d'en Cama és un pujol situat al terme de la Selva del Camp, tot el cim està damunt d'Almoster, comarca del Baix Camp, aproximadament al nord de Reus, Castellvell del Camp i Almoster, a l'oest de la Selva del Camp i a l'est de l'Aleixar. Forma part dels primers estreps de les muntanyes de Prades. Té 717 metres d'altitud.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 263134001).
Aquest cim està inclòs al Repte dels 100 cims de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Festival Barcelona VisualSound

El Festival Barcelona VisualSound és un espai d'exhibició i una plataforma de promoció per joves artistes de l'àmbit audiovisual. La primera edició del festival va ser al 2003, concretament del 9 al 20 de desembre.
El festival té una duració d'una setmana i consta d'una programació de diferents projeccions cinematogràfiques i d'una competició. El Barcelona VisualSound ofereix possibilitats als joves, per la seva presència en diferents barris de la ciutat, per la diversitat de formats i disiplines audiovisuals, i per donar lloc a públics i persones creatives amb diferents sensibilitats.
La secció de competició dona 8.200 € en premis de 5 categories diferents i 3 concursos diferents, així que cada categoria i concurs té un premi jurat de 700 € i un premi públic de 250 €. També s'atorga un Premi especial MAX 20 per a la millor obra realitzada per un menor de 21 anys per valor de 700 €.
Està organitzat per l'Ajuntament de Barcelona a través de la Regidoria d'Adolescència i Joventut i 7 districtes de la ciutat: Ciutat Vella, SantsMontjuïc, Les Corts, Sarrià-Sant Gervasi, Gràcia, Horta-Guinardó i Sant Andreu.

## Referències

* ↑ «Barcelona VisualSound – 2020- 17a edició». [Consulta: 22 novembre 2019].
* ↑ http://joves.bcn.cat/visualsound/wp-content/uploads/2013/01/Premsa-VisualSound2016-catal%C3%A02.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Riu (desambiguació)

«Riu» té aquests significats:
* Geografia física: Un riu és un corrent natural d'aigua que flueix amb continuïtat. Vegeu riu i la categoria rius
* Geografia: Riu de Cerdanya, municipi de la Baixa Cerdanya.
* Mitologia: Riu (mitologia)
Viccionari
# Solella de Can Sants

La Solella de Can Sants és una solana del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
És en el sector nord-oriental del terme de Sant Quirze Safaja, a ponent de la carretera C-1413b i de la masia de Can Sants. Constitueix tot el vessant sud-oriental del Puig d'Olena.

## Enllaços externs

* La Solella de Can Sants en el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Henri Bellery-Desfontaines

Henri Bellery-Desfontaines (1867-1909) pintor Art Nouveau francès, decorador i il·lustrador de cartells, litografies, tapissos, mobles, bitllets de banc, etc. Va crear els caràcters d'impremta Bellery-Desfontaines-large i Bellery-Desfontaines-étroit per a la Fonderie G. Peignot et Fils entre el 1910 i el 1912.
Els anys 1900, París era casa d'una generació d'artistes nous influenciats per corrents artístics com el neogòtic o el simbolisme. Gairebé tots començaven com pintors per a més tard dedicar-se a la decoració atrets per la idea d'un art omnipresent sense elements de vida, un art total. El Henri Bellery-Desfontaines pertanyia a aquests artistes i va començar com pintor al atelier de Pierre-Victor Galland (1822-1892), qui li encarrega una sèrie de motius decoratius per a emmarcar les pintures del Panthéon de Paris: el Maillot, el Bonnat, l'Humbert i sobretot el Jean-Paul Laurens, qui li proposa d'entrar al seu atelier a l'École des Beaux-Arts de Paris. Amb ell, realitza decoracions a l'Hôtel de Ville de Paris o al Salon Lobau, també es diu que va estudiar amb el Luc-Olivier Merson (1846-1920).
Durant els seus anys d'estudiant, va començar a fer il·lustracions per a revistes i contes i el 1895, el Bellery-Desfontaines es decanta ràpidament per la il·lustració, probablement per problemes financers, i participa en l'elaboració de revistes artístiques com L'Image, L'Estampe Moderne o L'Almanach des Bibliophiles i aquest mateix any exposa un disseny de tapisseria al Salon des Artistes Français i a poc a poc a partir de 1900 va evolucionant fins a les arts decoratives més ambicioses, realitzant tapissos i mobles gràcies a rics mandataris i mecenes.
El Bellery-Desfontaines va ser un important artista en la seva època i va participar a nombrosos esdeveniments com el Bal donis Quat'z'Arts o el Bal de l'Internat; també va realitzar il·lustracions, com un comodí per a una baralla de la signatura Fossorier Amar et Cie, una tipografia per a la Fonderie G. Peignot et Fils, o els retrats de l'Yvette Guilbert, etc.
Deixo després d'ell, una vasta producció artística amb motius florals, vegetals. Va morir als 42 anys i va deixar nombrosos projectes inacabats.

## Enllaços externs

* Web oficial: Biografia, fotos, obres
* Spécimen typographique
# Syncope carvalhoi

Syncope carvalhoi és una espècie de granota que viu a Colòmbia, Perú i, possiblement també, al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Monteza, J.I., Angulo, A., Jungfer, K.-H., Castro, F. & Rueda, J.V. 2004. Syncope carvalhoi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 d'abril del 2008.
# Syncope

* No s'ha de confondre amb Síncope.
Syncope és un gènere de granotes de la família Microhylidae.

## Taxonomia

* Syncope antenori (Walker, 1973).
* Syncope carvalhoi (Nelson, 1975).
* Syncope tridactyla (Duellman & Mendelson, 1995).

## Referències

* IUCN (anglès)
Viccionari
# L'Enfance volée

L'Enfance volée (en àrab الطفولة المغتصبة) és una pel·lícula marroquí del 1994 dirigida per Hakim Noury. És una de les pel·lícules més populars i influents de Noury. La pel·lícula és ambientada a Casablanca i explica la història de l'abús d'una jove criada.

## Referències

* ↑ Cinéma d'en francophonie - Marc Bossaerts, Catherine Van Geel - 1995 -Page 33 " « L'Enfance volée » Hakim Nouiy Sur un sujet grave, important, actuel : le travail, même l'exploitation des enfants dans les grandes villes marocaines, Hakim Noury a fait un film intelligent et sensible, et à résonance universelle."
* ↑ Sandra Gayle Carter What Moroccan Cinema?: A Historical and Critical Study, 2009 p.257 "One of his most popular and influential films was Stolen Childhood, which took its subject from the press and social reality and in turn influenced social reality and in turn influenced social reality through raising consciousness, and discussion that was in turn disseminated in the "
* ↑ Catherine Fowler, Gillian Helfield Representing the Rural: Space, Place, and Identity in Films . 2006. "It is in Casablanca that a young servant girl from the country is abused and betrayed in Hakim Noury's Moroccan feature L'enfance vole/Stolen Childhood (1994)."
# Mystus bimaculatus

Mystus bimaculatus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sumatra (Indonèsia).

## Referències

* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Tan, H.H. i H.H. Ng 2000. The catfishes (Teleostei: Siluriformes) of central Sumatra. J. Nat. Hist. 34:267-303.

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units). 784 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, T.R. 1994. Systematic revision of Asian bagrid catfishes of the genus Mystus sensu stricto, with a new species from Thailand and Cambodia. Ichthyol. Explor. Freshwat. 5(3):241-256.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Calau becfalçat oriental

El calau becfalçat oriental (Anthracoceros albirostris) és una espècie d'ocell de la família dels buceròtids (Bucerotidae) que habita boscos clars i rabassuts des del nord i est de l'Índia, a través de Myanmar i Indoxina, fins a Sumatra, Borneo i Java.
# Bunkerville

Bunkerville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nevada. Segons el cens del 2000 tenia 1.014 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bunkerville tenia 1.014 habitants, 258 habitatges, i 223 famílies La densitat de població era de 9,11 habitants per km².
Dels 258 habitatges en un 54,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,9% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 13,6% no eren unitats familiars. En l'11,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 41,9% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 15,9% de 45 a 64 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24,1 anys. Per cada 100 dones hi havia 99,21 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,66 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.076 $ i la renda mediana per família de 46.098 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.153 $ mentre que les dones 20.878 $. La renda per capita de la població era de 16.820 $. Aproximadament el 3,6% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bunkerville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Bunkerville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Méligny-le-Petit

Méligny-le-Petit és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Méligny-le-Petit era de 62 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (12 dones vivint soles i 12 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 32 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 32 habitatges eren cases. Dels 28 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Méligny-le-Petit el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 28 eren actives i 8 eren inactives. De les 28 persones actives 26 estaven ocupades (15 homes i 11 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 8 persones inactives 4 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Méligny-le-Petit hi havia 10 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Méligny-le-Petit a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Méligny-le-Petit a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cal Serni (Saldes)

Cal Serni és una masia del segle xviii al municipi de Saldes (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquesta nascuda en un moment de màxim floriment agrícola i demogràfic, fou, aviat, abandonada degut a les poques possibilitats de treballar la terra. Actualment està habitada temporalment i comencen a veure-s'hi algunes millores.
Masia de planta semi quadrada. A la part de tramuntana té adossades totes les dependències del bestiar i el graner. Les estructures bàsiques d'aquests (parets) són de pedra, la resta (teulada, sostres, portes, finestres, etc.) són de fusta. La masia està coberta a doble vessant, amb la façana principal a migdia i amb el carener perpendicular. Tant les finestres com la porta tenen llindes de fusta, restant la pedra per cobrir les parets mestres de la casa. La façana està coberta d'argamassa que amaga el senzill parament fet de carreuó i còdols de riu.

## Notes

* 1 2 «Cal Serni». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
# Cal Serra-seca

Cal Serra-seca és una masia situada al municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 589.
# Cal Serra (Alcover)

Cal Serra és una casa del llogaret de La Plana, al municipi d'Alcover (Alt Camp), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta irregular de grans proporcions. Consta de planta baixa, u pis i golfes. La façana presenta una distribució asimètrica. L'element més remarcable és la port d'accés, d'arc de mig punt, formada per grans carreus de pedra saldonera. Damunt la porta hi ha un escut. les obertures estan distribuïdes irregularment, i d'entre elles sobresurt el balcó de la planta noble. L'edifici es corona amb un ràfec de teules. En són elements destacables, l'interior de l'habitatge que és molt ric, la galeria posterior i un gran jardí. L'obra és de paredat.

## Història

Els edificis de cal Serra i cal Groc són els únics que resten del nucli de la Plana. Cal Serra data de mitjan segle xviii i respon a les característiques d'una casa senyorial, com correspon a la categoria de la família que n'era propietària. Els Serra eren en aquells temps propietaris de dos molins de farina de la rodalia. L'escut carmelità que apareix a la porta principal correspon a una de les cases enderrocades en les reformes de mitjan segle xx.
A finals de 1990 l'edifici experimentà un procés de remodelació que exteriorment s'ha reflectit en alteracions de les obertures. Així han estat modificades les de les golfes on una de les obertures s'ha ampliat per a fer-hi un balcó. La façana també s'ha encalat.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Serra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 febrer 2016].
# Callaqui

El Callaqui és un estratovolcà a la serralada dels Andes, que es troba a la regió del Biobío, a Xile, i les seves coordenades geogràfiques són 37° 55′ S, 71° 27′ W. És una llarga coberta de glaç, sobre roques volcàniques de basalt-andesita, que s'estén des del nord-est al sud-oest, elevant-se al llarg d'una escletxa de 11 km de longitud, com un edifici fissural, que fins a assolir uns 3.164 msnm. Nombrosos cons de cendra i fluxos de lava han fet erupció des de respiradors al llarg de la gran fissura lineal. Les fumaroles han constituït una gran part de l'activitat del Callaqui. Les erupcions menors van ser reportades en 1751, 1864 i 1937; l'última va ser una petita erupció freàtica en 1980.
El volcà és el punt d'interès principal de la Reserva Nacional Ralco.

## Referències

* González-Ferrán, Oscar. Volcanes de Chile (en castellà). Santiago, Chile: Instituto Geográfico Militar, 1995, p. 640 pp. ISBN 956-202-054-1.
* Global Volcanism Program: Callaqui Arxivat 2007-06-10 a Wayback Machine. (anglès)
* Biggar, John. The Andes: A Guide for Climbers (3rd ed.) (en anglès). Andes Publishing (Scotland), 2005, p. 304 pp. ISBN 0-9536087-2-7.
* Descripció del volcà Callaqui en Andeshandbook.org (castellà)
# Cabana de vinya (Òdena)

La Cabana de vinya és una obra d'Òdena (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció per aixopluc i per guardar-hi les eines. És de planta circular amb volta de lloses de pedra i terra. Té a la volta un orifici al centre o xemeneia. A l'exterior, la coberta fa una mena de cornisa de lloses de pedra. Hi ha una porta d'entrada amb una llinda feta amb una soca d'olivera. Als murs hi ha dues petites obertures.

## Història

En els brancals de la porta hi ha les inscripcions: 1864 MIQUEL PRAT / 1911 L.V / 1973.

## Referències

* 1 2 «Cabana de vinya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2018].
# Cabana de pescador (el Barcarès)

La cabana de pescador és una construcció protegida de la comuna nord-catalana del Barcarès (Rosselló), a l'indret anomenat La Codalera.
La cabana va ser feta de fusta i canyís com a construcció eventual, però ha adquirit estatus permanent a causa de la cura amb què s'ha conservat. Hom hi veu un interès etnològic, vinculat a la pesca tradicional a l'estany de Salses i se l'ha volguda agermanar simbòlicament amb els antics assentaments neolítics de la costa nord-catalana.
Relacionada amb les antigues cabanes de pescadors que als anys 50 ocupaven la riba est del grau de Sant Àngel, aquesta cabana forma part de la recreació d'un poble de pescadors fet amb objectius turístics a mitjan segle xx. Va ser declarada monument històric de França el 30 de desembre del 1994 i, en el present, és propietat de l'Estat. El 2007, l'ajuntament decidí reimpulsar el poblet i n'encomanà la cura a l'Associació Velatina.

## Notes

* 1 2 «"Village de pêcheurs", al web municipal» (en francès). [Consulta: 1r agost 2014].
* ↑ «Fotografies del poble de pescadors» (en francès). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 1r agost 2014].
* ↑ Fitxa a la base de dades Merimée
# Campionat britànic de trial 1969

La temporada de 1969 del Campionat britànic de trial fou la 20a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Sammy Miller | Bultaco | ? |
| 2 | Gordon Farley | Montesa | ? |
| 3 | Derek Adsett | Greeves | ? |
| 4 | Lawrence Telling | Montesa | ? |
| 5 | Paul Dunkley | Bultaco | ? |
| 6 | Scott Ellis | Dalesman | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Referències

* Hulme, John. «Gordon British Champion Farley» (en anglès). pressreader.com. Classic Trial, 01-12-2020. [Consulta: 1r febrer 2022].
# Campionat britànic de trial 1974

La temporada de 1974 del Campionat britànic de trial fou la 25a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 10 proves puntuables.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Malcolm Rathmell | Bultaco | 114 |
| 2 | Martin Lampkin | Bultaco | 89 |
| 3 | Dave Thorpe | OSSA | 56 |
| 4 | Rob Edwards | Montesa | 55 |
| 5 | Mick Andrews | Yamaha | 51 |
| 6 | Alan Lampkin | Bultaco | 46 |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Referències

* «Great Britain - 1974» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Nana de la Copa 2

La Nana de la Copa 2 és una galàxia satèl·lit nana esferoidal de baixa brillantor superficial de la Via Làctia, situada a aproximadament 380.000 a.l. de la Terra. La Copa 2 es va identificar a les dades d'imatge del VLT Survey Telescope.
La galàxia té un radi llum mitjà d'1.100 pc, fent-lo el quart satèl·lit més gran de la Via Làctia. Té una mida angular aproximadament el doble que la de la Lluna

## Referències

* 1 2 Gabriel Torrealba «The feeble giant. Discovery of a large and diffuse Milky Way dwarf galaxy in the constellation of Crater» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 3, 13-04-2016, pàg. 2370–2378. DOI: 10.1093/MNRAS/STW733.
* 1 2 Torrealba, G.; Koposov, S. E.; Belokurov, V.; Irwin, M. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 459, 3, 2016, pàg. 2370–2378. arXiv: 1601.07178. Bibcode: 2016MNRAS.459.2370T. DOI: 10.1093/mnras/stw733.
* 1 2 Croswell, K. «Never-before-seen galaxy spotted orbiting the Milky Way». New Scientist, 14-04-2016. [Consulta: 14 abril 2016].
* ↑ , 16-04-2016.
# Cacatua sulfúria

La cacatua sulfúria (Cacatua sulphurea) és una espècie d'ocell de la família dels cacatuids (Cacatuidae) que habita arbres, cocoters i terres de conreu de Sulawesi i les illes Petites de la Sonda.

## Referències

* ↑ Fitxa de la cacatua sulfúria al SIOC Rev. 24/06/2012
# Cacatua sanguínia

La cacatua sanguínia (Cacatua sanguinea) és una espècie d'ocell de la família dels cacatuids (Cacatuidae) que habita boscos, sabanes i terres de conreu de gran part d'Austràlia i sud de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Cacatua sanguínia al TERMCAT Rev. 24/06/2012
# Can Clavell (l'Esquirol)

Can Clavell és una obra de l'Esquirol (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un adifici civil, un antic molí que consta de tres construccions:
a) El molí al llit de la riera de les gorgues, és de planta rectangular i consta de planta baixa, primer pis i golfes, a la part baixa hi ha la sortida de l'aigua de les turbines. A llevant presenta un portal d'arc rebaixat. És construït amb pedra sense picar als murs de la part baixa i amb tàpia els superiors, les obertures són de pedra picada.
b) Cobert de pedra construït modernament.
c) Cos rectangular cobert a dues vessants, amb el carener paral·lel a la façana. El qual està orientat a ponent i presenta un portal d'arc rebaixat construït amb maó, a migdia hi ha un altre portal de pedra rectangular i amb un cos annex que ubicava l'antic forn de pa,
Antic molí que degué formar part del patrimoni del mas Campàs, mas que trobem registrat en el fogatge de la parròquia i terme de Corcó el 1553.
El molí però, es degué construir més tard per tal d'aprofitar l'energia de la riera de les gorgues, segons les dades que ens dona la mateixa construcció sabem: "FET EN MCXXX REHEDIFICATE 1815" (portal de llevant de la construcció (a). Mur de ponent de la construcció (c) duu la data de 1807.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Clavell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 juny 2020].