OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Puntada baixista

Una Patada baixista (en anglès: Bearish Kicking) és un patró d'espelmes japoneses format per dues espelmes que indica un possible canvi de tendència alcista; rep aquesta denominació perquè la segona espelma negra té unes implicacions baixistes tan fortes que és com si els bears haguessin clavat una puntada als bulls. És un fort senyal de canvi de tendència alcista.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és alcista.
* Es forma una primera gran espelma blanca, un Marubozu blanc
* L'endemà s'obra amb un gap baixista
* Es forma un gran espelma negra, un Marubozu negre

## Explicació

En un context de tendència alcista, la gran espelma blanca sembla indicar que aquesta es mantindrà. Però l'endemà s'obra amb gap baixista, al que segueix, a més a més, una gran espelma negra. La puntada baixista indica que la tendència alcista s'ha acabat i seguirà una baixista.

## Factors importants

Amdues espelmes no tenen ombres, o són pràcticament inexitents (Marubozu blanc i Marubozu negre). És un patró similar al de continuació de tendència baixista anomenat Línies separades baixistes, però en aquest cas hi ha un gap baixista que indica no la continuació, sinó l'inici de la tendència baixista. La fiabilitat d'aquest patró és molt alta, però tot i així es recomana la confirmació l'endemà en forma gap baixita, un trencament de tendència, o una nova espelma negra amb tancament inferior.

## Bibliografia

* «Bearish Kicking». Candlesticker. [Consulta: 8 maig 2011].
# Ramelton

Ramelton (en gaèlic irlandès Ráth Mealtain que vol dir "fortalesa de Mealtain", un cabdill celta) és una vila d'Irlanda, al comtat de Donegal, a la província de l'Ulster. Està situada en la boca del riu Lennon, 11 km al nord de Letterkenny i 4 km a l'est de Milford al marge occidental del llac Swilly. Es diu que la fortalesa de Mealtain, que dona nom a la vila, estava construïda on ara hi ha les ruïnes del castell medieval dels O'Donnell, família governant de Donegal occidental abans de llur exili a Europa en 1607.
Ramelton fou repoblada amb colons anglesos i escocesos durant la colonització de l'Ulster del segle xvii i s'hi troba l'església presbiteriana més antiga d'Irlanda. També hi ha una l'església de St. Paul de l'Església d'Irlanda, parròquia de Tullyaughnish.
La ciutat fou escenari el 1995 de la sèrie televisiva The Hanging Gale, que narra la Gran Fam Irlandesa del segle xix. També allotja la fira de la vila, nomenada Lennon Festival, des de 1970. Ramelton és una Fáilte Ireland designada Ciutat Patrimoni.

## Personatges il·lustres

* Dave Gallaher, capità dels All Blacks, escriptor i heroi de la Primera Guerra Mundial.
* President James Buchanan
* Walter Patterson, primer governador britànic de l'Illa del Príncep Eduard
* William C. Campbell (1930), bioquímic i biòleg, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia de 2015.

## Enllaços externs

* ramelton.net
* rameltontidytowns.com
* rameltonpresbyterianchurch.com
# Ramon Canet i Font

Ramon Canet i Font, (1950, Palma, Mallorca), conegut com a Ramon Canet, és un pintor abstracte mallorquí.
Canet estudià entre 1965 i 1969 a l'Escola d'Arts i Oficis de Palma i després a l'Escola Superior de Belles Arts de Sant Jordi de Barcelona, on s'hi llicencià el 1974. Durant els primers anys la seva obra hom pot situar-la dins el tradicionalisme postimpressionista de Mallorca, però, ben aviat arribà a la nova figuració de l'època. Així, a partir del 1972, i guiat pel seu professor Jaume Muxart, abraçà l'art abstracte, seguint l'estil de Francis Bacon. L'any següent, el 1973, exposà per primera vegada a la Galeria Ariel, a Palma. Tingué un estudi de pintura a Palma i impartí classes de dibuix al col·legi de Sant Josep Obrer, però el 1977 abandonà la docència. El mateix any realitza la portada del llibre de poemes Xicraini, d'Andreu Vidal. El 1980 es traslladà a viure a Barcelona i el 1982 tornà a Palma. Fou un dels pintors que participà de la Nova Plàstica de Mallorca (1970-80) i, si bé es mantingué al marge de les accions més radicals, fou un dels protagonistes de les manifestacions d'aquest grup, caracteritzat per la contestació cultural, social i política de la jove generació d'artistes mallorquins. Canet es dedicà més intensament a la investigació plàstica dins l'abstracció, i arribà a la construcció del quadre com a realitat totalment autònoma al marge de qualsevol anècdota naturalista. Ha exposat a Palma, Barcelona, Madrid, Frankfurt, Berlín, Estocolm, etc., i ha participat en les principals fires internacionals de pintura. L'any 2000 feu una retrospectiva, “Trajectòries de 1970-2000” a Sa Llotja de Palma, on s'hi exhibiren mig centenar d'obres, teles, papers i collages, majoritàriament de gran format. El 2005 exposà els treballs dels últims deu anys al Museu d'Art Contemporani d'Eivissa. És soci fundador d'Edicions 6a Obra Gràfica, ha realitzat una tasca ingent en aquest camp. Des del 1991, és acadèmic de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Sebastià.

## Referències

* 1 2 www.anid.es, Copyright 2018, ANID Internet Studio,. «Biografia Comentada | Biografía | Ramon Canet». [Consulta: 12 octubre 2018].
* 1 2 «Ramon Canet i Font | enciclopèdia.cat». [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ «Ramon Canet - Es Baluard». Es Baluard.
# Ramon Canalda i Boada

Ramon Canalda i Boada (Sant Cugat del Vallès, 15 d'abril de 1967) és un antic jugador d'hoquei sobre patins català de les dècades de 1980 i 1990.

## Trajectòria

L'any 1987 ingressà a l'AA Noia, procedent del Club Hoquei Ripollet, on havia esdevingut el porter menys golejat de totes les categories nacionals. Al club penedesenc guanyà els seus primers títols, com la lliga espanyola i la copa d'Europa. L'any 1991 fou fitxat pel Liceo HC, club on substituí a la porteria a José Luis Huelves. Jugà al club gallec durant una dècada, fins a la seva retirada el 2001. Jugà amb la selecció espanyola a començament de la dècada de 1990, essent medalla d'argent als Jocs Olímpics de 1992.
Un cop retirat, continuà vinculat a l'hoquei gallec com a entrenador de base i preparador de porters del primer equip del Liceo, i més tard entrenador del club Compañía de María.

## Palmarès
### CE Noia

* Copa d'Europa:
** 1988-89
* Copa Continental:
** 1988-89
* Lliga Catalana:
** 1989-90

### Liceo HC

* Copa d'Europa:
** 1991-92
* Recopa d'Europa:
** 1996
* Copa de la CERS:
** 1999
* Copa Continental:
** 1992
* Copa Intercontinental:
** 1993
* Lliga d'Espanya:
** 1992-93
* Copa d'Espanya:
** 1995, 1996, 1997

### Espanya

* Copa de les Nacions:
** 1991

## Referències

* ↑ «Los hermanos Torner al Noia Freixenet». Mundo Deportivo, 16-05-1987. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 3 «Els protagonistes d'aquella final, avui». okcat.cat. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Perfil a rinkhockey.net». rinkhockey.net. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Entrevista a Ramón Canalda, técnico del Compañía de María senior». hockeyasturias.com. [Consulta: 1r octubre 2015].
# Quincy-Basse

Quincy-Basse és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 50 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Quincy-Basse era de 50 persones. Hi havia 22 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 7 parelles sense fills i 7 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 27 habitatges, 21 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 27 habitatges eren cases. Dels 21 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Quincy-Basse el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 21 eren actives i 9 eren inactives. Les 21 persones actives estaven ocupades(13 homes i 8 dones).. De les 9 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Quincy-Basse a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Quincy-Basse a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Quincinetto

Quincinetto és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 60 quilòmetres al nord de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 1.030 habitants.
Quincinetto limita amb els següents municipis: Carema, Settimo Vittone, Tavagnasco, Traversella, Trausella, Vico Canavese i Donnas.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 7 abril 2020].
# Rambla del Juncaret

La rambla del Juncaret o barranc del Juncaret és un curs d'aigua de la província d'Alacant que desemboca les seues aigües a la platja de l'Albufereta de la ciutat d'Alacant. Naix als voltants de la Lloma Redona, al terme de Mutxamel, i en ella desemboca un ramal anomenat rambla d'Orgègia, que recull les aigües de les Llomes del Garbinet.
Totes dues rambles van ser canalitzades el 2005, després de diversos desbordament de la rambla les dècades anteriors, i encara que es va fer amb un llit de formigó no impedeix el creixement de vegetació (com palmeres) que han de ser periòdicament eliminades.

## Referències

* ↑ Hernández, J. «Arrastre de tierra por las lluvias que acaban en la playa de la Albufereta» (en castellà), 08-06-2020. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ PRESS, ALICANTE. «Los barrancos del Juncaret y Orgegia, limpios por la gota fría» (en castellà). [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ Soloaga, Ágata Marquiegui. Inundaciones en la comarca de l'Alacantí (Alicante). Estudio de zonas de anegamiento en los municipios de Alicante, San Vicente del Raspeig, Muchamiel, San Juan, el Campello y Agost (en castellà). Universidad de Alicante, 2012. ISBN 978-84-9717-228-8.
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Alicante limpia un kilómetro de la desembocadura del barranco de Aguamarga para prevenir avenidas» (en castellà). [Consulta: 29 març 2021].
# Reactor tèrmic

Un reactor tèrmic és un reactor nuclear de fissió al qual la fissió en cadena dels nuclis d'àtoms per a extreure calor es fa amb neutrons prèviament moderats, és a dir, són els reactors de les centrals nuclears que fan servir moderador de neutrons per a alentir-los i aconseguir així que n'hi hagi més que trenquin els àtoms. Constitueixen la majoria de reactors nuclears en funcionament a tot el món, i els únics als Països Catalans.
Només uns quants al món són reactors ràpids (reactors no tèrmics) i estan tots en fase de prototipus. La majoria de reactors ràpids han patit greus accidents i presenten l'inconvenient de necessitar urani molt enriquit, ja que l'augment d'urani reactiu (l'isòtop urani 235) és l'única manera, com hi ha menys neutrons "trencadors", de fer augmentar el nombre de les seves fissions.
Els diferents tipus de reactors tèrmics actius al món són els reactors d'aigua pressuritzada (PWR, com els de la central nuclear d'Ascó i de Vandellòs II, o VVER), que fan servir aigua a alta pressió com a moderador; els reactors d'aigua bullent (BWR), com l'usat a la central nuclear de Cofrents, que usen com a moderador la mateixa aigua a pressió que també fa de refrigerant; els reactors d'aigua pesant pressuritzada (PHWR), que usa aigua pesant a alta pressió com a moderador; els reactors de gas (GCR, com el de Vandellòs I, AGR o Magnox), moderats amb grafit; i els reactors moderats per grafit i refrigerats per aigua lleugera (RBMK, en anglès, LGR), que també usen el grafit com a moderador de neutrons.
# Crenicichla minuano

Crenicichla minuano és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 26 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Uruguai.

## Referències

* ↑ Heckel, J. J. 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Aplocheilichthys pfefferi

Aplocheilichthys pfefferi és una espècie de peix pertanyent a la família dels pecílids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 4,3 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Vitshumbi (el nord-est de la República Democràtica del Congo).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Wildekamp, R.H., R. Romand i J.J. Scheel, 1986. Cyprinodontidae. P. 165-276. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC; Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* Huber, J.H., 1996. Killi-Data 1996. Updated checklist of taxonomic names, collecting localities and bibliographic references of oviparous Cyprinodont fishes (Atherinomorpha, Pisces). Société Française d'Ichtyologie, Muséum National d'Histoire Naturelle, París. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Marco Andrés Estrada Quinteros

Marco Andrés Estrada Quinteros (28 de maig de 1983) és un futbolista xilè ja retirat.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 2010.

## Referències

* ↑ (castellà) Marcelo Bielsa incluye a Alexis Sánchez para amistosos de Chile en Austria - Terra (consultat on setembre 1, 2007)
# Tossal de l'Aleixó

El Tossal de l'Aleixó és una muntanya de 868,3 metres que es troba a l'antic municipi de Fígols de Tremp, ara del terme de Tremp, a la comarca de la Pallars Jussà. Està situat a prop i al nord-est de Castissent i al nord de la Pica Moixó. Pel seu vessant de llevant discorre el barranc dels Cantillons i pel nord, el barranc dels Horts.
# Ancistrus dubius

Ancistrus dubius és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones, Paranà i Paraguai.

## Referències

* ↑ Kner, R. 1854. Die Hypostomiden. Zweite Hauptgruppe der Familie der Panzerfische. (Loricata vel Goniodontes). Denkschr. Akad. Wiss. Wien v. 7: 251-286 [separate 1-36], Pls. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Ancistrus dubius» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. & R. S. Eigenmann. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2: 28-56.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de 1918: Ancistrus. Revista da Sociadade Brasileira de Sciências (Rio de Janeiro) v. 2: 112-114.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Regió eclesiàstica Sardenya

La regió eclesiàstica Sardenya és una de les setze regions eclesiàstiques en les que està dividit el territori de l'Església catòlica a Itàlia. El seu territori es correspon al de la regió administrativa Sardenya de la República Italiana.

## La regió eclesiàstica avui
### Estadístiques

Superfície en km²: 24.090 Habitants: 1.639.942 Parròquies: 618 Arquebisbats metropolitans de la Província eclesiàstica: 3 Arquebisbat metropolità de Càller (3 sufragànies: Bisbat d'Esglésies, Bisbat de Lanusei, Bisbat de Nuoro) Arquebisbat metropolità d'Oristany (1 sufragània: Bisbat de Ales-Terralba) Arquebisbat metropolità de Sàsser (3 sufragànies: Bisbat d'Alger-Bosa, Bisbat de Ozieri, Bisbat de Tempio-Ampurias) Nombre de sacerdots seculars: 840 Nombre de sacerdots regulars: 274 Nombre de diaques permanents: 70

### Sotsdivisions

Aquesta regió ecclesiàstica està composta per 10 diòcesis, repartides:
* Arquebisbat de Càller, metropolità, que té com a sufragànies
** Bisbat d'Esglésies
** Bisbat de Lanusei
** Bisbat de Nuoro
* Arquebisbat d'Oristany metropolità, que té com a sufragània
** Bisbat d'Ales-Terralba
* Arquebisbat de Sàsser metropolità, que té com a sufragànies
** Bisbat de l'Alguer-Bosa
** Bisbat d'Ozieri
** Bisbat de Tempio-Ampurias

### Conferència episcopal Sarda

* President: Arrigo Miglio, arquebisbe de Càller
* Vicepresident: Paolo Atzei, arquebisbe de Sàsser
* Secretari: Sebastiano Sanguinetti, bisbe de Tempio-Ampurias i administrador apostòlic d'Ozieri

## Diòcesis sardes suprimides

* Bisbat de Bisarcio
* Bisbat de Castro de Sardenya
* Bisbat de Dolia
* Bisbat de Fordongianus
* Bisbat d'Ottana
* Bisbat de Ploaghe
* Bisbat de Santa Giusta
* Bisbat de Sorres
* Bisbat de Suelli
* Bisbat de Sulci
* Bisbat de Tharros

## Enllaços externs

* Anuari de la CEI
# Anànino

Anànino (en rus: Ананьино) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 568 habitants. Es troba a 12 km al nord de Txernuixka.

## Referències

* ↑ «Постановление Главы Администрации Чернушинского муниципального района от 9 июня 2005 г. №842 «Об утверждении перечня населённых пунктов Чернушинского муниципального района»». Нормативно-правовые акты Российской Федерации — Министерство юстиции Российской Федерации. Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 1r setembre 2012].
# Anna Pantinat i Hernández

Anna Pantinat i Hernández (Barcelona, 1977) és una poeta i músic catalana.
Va estudiar poesia a l'Escola d'Escriptura de l'Ateneu Barcelonès, amb Laura López i Andreu Subirats com a professors.
El 2010 va guanyar el 2n Premi de poesia de La Vanguardia, el 2012 va guanyar Premi Ventura Gassol de La Selva del Camp, el 2013 el Premi Joan Duch de Juneda i el 2018 el Premi Miquel Àngel Riera de Poesia i el Premi Ciutat de Manacor.

## Obres

* 2012 Mar a rems. Escola d'Escriptura de l'Ateneu Barcelonès, diversos autors.
* 2012 De repente un verano. Burka Ediciones.
* 2013 Construcció de la nit. Editorial Fonoll.
* 2014 De sobte, un estiu. Labreu.
* 2018 Qui no s'anomena. Món de Llibres.

## Referències

* ↑ Pons Alorda, Jaume C. «Anna Pantinat, el xou iconoclasta fet persona». Núvol, 07-06-2015. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ Premi de poesia La Vanguardia
* ↑ 41è Concurs Literari de la Selva del Camp
* ↑ Premi de poesia Joan Duch
* ↑ Barceló, Miquel. «Els Ciutat de Manacor, uns premis en femení», 26-05-2018. [Consulta: 11 agost 2023].
* ↑ «Ateneu Barcelonès, memòria 2012». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 27 maig 2013].
* ↑ «De repente un verano a Loring Art». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 maig 2013].
* ↑ Presentació Construcció de la Nit a la Biblioteca Joan Duch
* ↑ Boixeda, Ramon «Construcció de l'estiu». Cultura (El Punt Avui), 13-02-2015, p. 18.
* ↑ Puigboltas, Màxim Castillo,Anna. «Anna Pantinat: un pica-pica del sabor més àcid» (en espanyol europeu). Cadena SER, 29-01-2019. [Consulta: 11 agost 2023].
# Anna Paulowna

Anna Paulowna és un municipi de la província d'Holanda Septentrional, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 14.183 habitants repartits per una superfície de 78,81 km² (dels quals 4,13 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Den Helder i Wieringen, a l'est amb Wieringermeer i al sud amb Zijpe i Niedorp. Els nuclis de població d'Anna Paulowna són Breezand, Nieuwesluis, Van Ewijcksluis, Wieringerwaard.
El govern municipal d'Anna Anna Paulowna està format per 15 regidors. A partir de les eleccions del 2010 els principals partits eren VVD i CDA, amb 5 regidors cadascun, seguits per PvdA amb 4 regidors i Lijst F.A. Leal amb un. - 1 seat. A les eleccions del novembre de 2011 va canviar el govern.

## Referències

* ↑ «Kerngegevens gemeente Anna Paulowna», 26-12-2005. Arxivat de l'original el 26 December 2005. [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «Hollands Kroon municipal election 2011» (en neerlandès). verkiezingsuitslagen.nl, 23-11-2011. [Consulta: 3 juny 2024].

## Enllaços externs

* www.annapaulowna.nl