OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Martí de la Mota

L'església parroquial de Sant Martí de la Mota es troba al veïnat de la Mota, el més apartat del municipi de Palol de Revardit, un nucli rural de masies més o menys disseminades al voltant de l'església dedicada a Sant Martí. Situat l'esquerra de la riera de Riudelleques, vora el puig de Sant Dalmau.

## Història

Probablement, degué existir una primigènica capella paleocristiana dedicada al culte de Sant Martí, com ho demostrà la necròpoli d'aquesta època que es troba dins el seu terme parroquial. S'esmenta aquesta església dins el conjunt de capelles i esglésies que l'any 1058, la comtessa Ermessenda restituí a Berenguer, bisbe de Girona. L'any 1273 hi ha una compra per part de l'Almoina de Girona de la meitat de la dècima de la parròquia al cavaller Ramon de Sant Julià. També apareix consignada els anys 1283, 1355, 1362 (dins el «Llibre verd» del capítol gironí). En el fogatjament de 1378 la Mota consta amb 12 focs eclesiàstics. L'any 1691, l'edifici fou reedificat gairebé en tota la seva estructura i ampliat.

## Arquitectura

Construcció d'una nau coberta amb volta apuntada, capçada a llevant per un absis semicircular cobert per un quart d'esfera. Els murs laterals presenten arcs refundits. La coberta és acabada amb teula àrab, a dues vessants. L'aparell és regular, amb carreus ben tallats de pedra sorrenca d'uns 20 X 40 cm. A l'exterior de l'absis hi ha una imposta motllurada molt rudimentària i també una finestra centrada amb arc de mig punt format per una peça monolítica. La nau, que ha estat sobrealçada, resta adossada a altres construccions per la banda de tramuntana, mentre a migdia s'afegiren diversos cossos, fins i tot un campanar. La portalada fou substituïda al segle xvii i és emmarcada per dues pilastres, llinda plana i frontó barroc.
Església d'origen romànic. Interiorment s'estructura en una sola nau, coberta amb volta apuntada. Els murs laterals presenten arcs refundits. La nau s'acaba amb un senzill absis semicircular. Les parets portants són de maçoneria, arrebossada a les façanes exteriors i enguixada a l'interior. La coberta és acabada amb teula àrab, a dues vessants. A la dreta de la façana s'aixeca la torre campanar. És de planta quadrada i coberta piramidal d'obra. La part superior presenta una obertura en forma d'arc de mig punt a cada cara, i una cornisa a la part superior. El portal d'entrada és emmarcat per dues pilastres, llinda plana i frontó barroc.

## Referències

* 1 2 Moner i Codina, Jeroni; Riera i Micaló, Jaume; Auladell i Marquès, Jordi. «Sant Martí de la Mota». A: El Gironès La Selva El Pla de l'Estany. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1991, p. 439-440 (Catalunya Romànica, V). ISBN 84-7739-262-5.
* ↑ «Sant Martí de la Mota». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Palol de Revardit a Gran Enciclopèdia Catalana
# Sant Pere dels Forcats (església)

Sant Pere dels Forcats és l'església parroquial del poble de Sant Pere dels Forcats, del terme comunal del mateix nom, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situada al costat del cementiri del poble, a l'extrem septentrional del nucli vell del poble de Sant Pere dels Forcats.
És una església de nau única, sense absis, coberta per una volta de canó. És el resultat de transformacions dels segles xvii i XVIII. Dues columnes de pedra tallada sostenen la teulada.
El campanar fou construït el segle xviii. Acabava amb un remat d'obra, destruït per una violenta tempesta el 1877, i fou reemplaçat per un cloquer de ferro forjat el 1933. Entre el 1999 i el 2009 sofrí una total renovació interior i exterior.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «158 - Sant Pere dels Forcats». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Cerd 160. Sant Pere dels Forcats». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Sant Pere dels Forcats». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ L'església de Sant Pere dels Forcats en els ortofotomapes de l'IGN
# San Miguel de Aguayo

San Miguel de Aguayo és un municipi de la Comunitat Autònoma de Cantàbria. Es troba en la comarca de Campoo-Los Valles i limita al nord amb Molledo i Bárcena de Pie de Concha, al sud amb Campoo de Yuso, a l'oest amb Pesquera i Santiurde de Reinosa i a l'est amb Luena. Pel seu territori discorre el riu Hirvienza, afluent del riu Besaya i també es troben els embassaments de Mediajo i Alsa, del riu Torina.

## Localitats

* San Miguel de Aguayo (Capital), 82 hab., dels que 2 estan en poblament disseminat
* Santa María de Aguayo, 53 hab.
* Santa Olalla de Aguayo, 7 hab.

## Demografia

Evolució demografica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2006 |
| 446 | 449 | 493 | 428 | 385 | 378 | 330 | 241 | 192 | 185 | 158 | 142 |
Font: INE

## Administració

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 67 | 54,92% | 4 |
| PRC | 43 | 35,25% | 1 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 32 | 26,02% | 2 |
| PP | 29 | 23,58% | 2 |
| PRC | 7 | 5,69% | 1 |
# San Miguel de Abona

San Miguel de Abona és un municipi de l'illa de Tenerife, a les illes Canàries. San Miguel és un municipi tradicionalment dedicat a l'agricultura de zona de medianías que en tota l'extensió de la seva superfície oferix una varietat de racons de gran contrast. El seu nucli antic, auster però singular, és conjunt històric artístic. En ell existeixen nombrosos guachinches (tavernes) on degustar els productes de la terra. No lluny d'allí, des dels miradors de la Centinela o el Frontón, poden contemplar-se diverses vistes panoràmiques de San Miguel i dels municipis limítrofs d'Arona i Granadilla de Abona. En els últims anys el turisme ha estat una activitat econòmica que ha començat a prosperar en el municipi després de la implantació de les urbanitzacions turístiques Amarilla Golfo i Golfo del Sur que exploten una oferta basada en l'oci esportiu i en la pràctica del golf. No lluny d'aquí, en els cims del municipi pot trobar-se un paisatge abrupte esquitxat per un conjunt de cons volcànics. En la costa, reduïda i parcialment escarpada, hi ha una successió de petites platges de sorra volcànica.

## Referències

* ↑ Cabildo de Tenerife, Roque de Jama
# Samson (grup)

Samson era una banda britànica de heavy metal format el 1977 pel guitarrista i cantant Paul Samson.

## Biografia

El grup és conegut sobretot pel fet que en els tres primers discos el cantant fou Bruce Dickinson, el futur cantant d'Iron Maiden i que llavors es feia anomenar "Bruce Bruce". Aquests tres primers discos, de fet, situaren Samson com una de les bandes destacades del moviment renovador del heavy metal que fou la New Wave of British Heavy Metal, sovint denotada amb l'acrònim "NWOBHM". Una característica remarcable de la banda en aquella època era que el bateria Thunderstick (el nom real del qual és "Barry Graham") feia totes les actuacions abillat amb una màscara de cuir i tancat en una gàbia metàl·lica. També comptaren amb la participació del bateria Clive Burr, abans i després que fos membre d'Iron Maiden. La història del grup s'acabà a causa de la mort del líder, Paul Samson, per un càncer el 9 d'agost de 2002. El baixista Chris Aylmer morí el 9 de gener de 2007 també a causa d'un càncer.

## Discografia
### Discos d'estudi

* Survivors (1979)
* Head On (1980)
* Shock Tactics (1981)
* Before the Storm (1982)
* Don't Get Mad, Get Even (1984)
* Joint Forces (1986) – Disc en solitari de Paul Samson
* Head Tactics (1986)
* And There It Is (1988) – reeditat el 1993 amb el títol "1988"
* Refugee (1990)
* Samson (1993)
* Test of Time (1999)

### Discos en directe

* Thank You and Goodnight (1985)
* Live at Reading 1981 (1990)
* Live at the Marquee (1994)
* The BBC Sessions (1997)
* Metal Crusade (1999)
* Live in London 2000 (2001)
* Live: The Blues Nights (2002)

### Recopilatoris

* Last Rites (1984)
* Pillars of Rock (1990)
* Burning Emotion (1995)
* The Masters (1998)
* Past, Present, and Future (1999)
* Test of Time (1999)
* There and Back (2001)
* Riding with the Angels - The Anthology (2002)

## Formacions de la banda

* 1978 Paul Samson, Chris Aylmer, Clive Burr
* 1979 Paul Samson, John McCoy, Thunderstick (Barry Graham)
* 1980 Paul Samson, Chris Aylmer, Thunderstick (Barry Graham), Bruce Bruce (Bruce Dickinson)
* 1981 Paul Samson, Chris Aylmer, Mel Gaynor, Bruce Bruce (Bruce Dickinson)
* 1982 Paul Samson, Chris Aylmer, Pete Jupp, Nicky Moore
* 1984 Paul Samson, Mervyn Goldsworthy, Pete Jupp, Nicky Moore, Dave Colwell
* 1988 Paul Samson, Dave Boyce, Toby Sadler, Charlie Mack, Mick White
* 1990 Paul Samson, Peter Scallan, Toby Sadler, Charlie Mack
* 1993 Paul Samson, Chris Aylmer, Tony Tuohy
* 2000 Paul Samson, Chris Aylmer, Thunderstick (Barry Graham), Nicky Moore

## Referències

* Pàgina oficial de Paul Samson Arxivat 2006-07-17 a Wayback Machine.
* All Music Guide: Samson
# Santa Fe de Crefuèlha

Santa Fe de Grefuèlha (francès Sainte-Foy-d'Aigrefeuille) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Sannois

Sannois és un municipi francès, situat al departament de Val-d'Oise i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 25.349 habitants.
Forma part del cantó d'Argenteuil-1, del districte d'Argenteuil i de la Comunitat d'aglomeració Val Parisis.
# Sant Silvestre de Villerac

Sant Silvestre de Villerac és l'església, antigament parroquial i ara sufragània de Sant Martí de Clarà, d'origen romànic del nucli de Villerac, de la comuna de Clarà i Villerac, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord. Està situada en la part oriental del nucli vell de Villerac, al costat septentrional del cementiri local.

## Història

Malgrat que per les seves característiques és clarament anterior, el primer esment d'aquesta església és del 1348, en un document on consta el seu rector: Tolosa Imbert.
Inicialment era consagrada a Sant Salvador; l'advocació canvià vers l'any 1590. També són presents a l'església nombroses imatges de sant Esteve màrtir, atès que va recollir imatgeria, i possiblement com a segona, l'advocació, de Sant Esteve de Pomers.

## L'edifici

És una església romànica molt modificada. Conserva de l'edifici original el sector de ponent, amb la porta de mig punt feta amb dovelles llargues i estretes, a la façana sud. Damunt de la porta hi ha una finestra d'una sola esqueixada, que fou tapiada per la part interior. Una altra finestra es troba a la façana de ponent, damunt de la qual hi ha un petit campanar d'espadanya. Les parts romàniques conservades presenten un aparell del segle xi.
L'església conserva imatgeria barroca dels sants patrons, així com de sant Pere, i nombrosos objectes de culte, sobretot d'època barroca.

## Bibliografia

* Adell i Gisbert, Joan-Albert; Ponsich, Pere; Puigferrat i Oliva, Carles. «Clerà: Sant Silvestre de Villerac». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.
* Becat, Joan. «40 - Clarà i Villerac». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 28. Sant Silvestre de Villerac». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Clerà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Sant Silvestre de Villerac en els ortofotomapes de l'IGN
# Sant Silvestre

«Sant Silvestre» té aquests significats:
* Sant Silvestre o Silvestre I (270-335), Papa romà i sant
* Sant Silvestre de Valleta
* Sant Silvestre d'Òlt, municipi francès al departament d'Òlt i Garona i a la regió de l'Aquitània
* Cursa de Sant Silvestre. Cursa urbana que es fa cada 31 de desembre a diferents indrets del món
* Puig de Sant Silvestre, muntanya entre els municipis de Garriguella i Llançà a la comarca de l'Alt Empordà
* Serrat de Sant Silvestre, serra al municipi de Vallirana a la comarca del Baix Llobregat
# Sança Asnar

Sança Asnar (Comtat d'Aragó, ss. IX-X) va ser una noble aragonesa.
Nascuda probablement a la segona meitat del segle ix, va ser filla d'Asnar II Galí, comte d'Aragó, i d'Ònnega Garcés, filla del rei Garcia Ènnec de Pamplona. Se la coneix pel seu matrimoni amb Muhàmmad al-Tawil, valí de la ciutat d'Osca i, posteriorment, també de Lleida. Del matrimoni en van néixer cinc fills: Abd-al-Màlik, Amrús, Fortun, Mussa i Belsasquita.

## Referències

* ↑ Blancas, Jerónimo de. Comentarios de las cosas de Aragón (en castellà). Traducció: P. Manuel Hernández. Saragossa: Imprenta del Hospicio, 1878.
* ↑ «Sancha Aznárez» (en castellà). Gran Enciclopedia de Navarra. Fundación Caja Navarra. [Consulta: 11 gener 2021].
* ↑ «Sancha Aznárez» (en castellà). Auñamendi Eusko Entziklopedia. Fondo Bernardo Estornés Lasa. [Consulta: 11 gener 2021].
# Sant Maurise e Navacèlas

Sant Maurise de Navacèlas (en francès Saint-Maurice-Navacelles) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Sant Pau i Sant Jaume

El jaciment arqueològic de Sant Pau i Sant Jaume se situa en una cronologia de l'Epipaleolític i Neolític. Es troba en els municipis de Pacs del Penedès i Vilafranca del Penedès, a la comarca de l'Alt Penedès.
El jaciment es troba en dues elevacions cretàciques, aquestes porten essent prospectades des dels anys 20 per equips del museu de Vilafranca. Al llarg de les prospeccions si ha trobat material comprès entre l'epipaleolític i el Neolític. Destaquen: nuclis, gratadors, gratadors sobre lamina, lamines, ascles, microburins...
La zona s'ha descrit com un lloc amb diversos tallers o centres de producció i explotació de sílex.

## Vegeu també

* Llista de jaciments arqueològics de l'Alt Penedès
* Prehistòria a Catalunya

## Referències

* ↑ «Inventari de Patrimoni Cultural i Immoble». [Consulta: 15 maig 2013].
# Sant Tomàs de Balaguer

Sant Tomàs de Balaguer és un poble que forma part de la comuna de Fontpedrosa, de la comarca del Conflent, des del 1822. Entre 1793 i 1822 havia format part de la comuna de Prats i Sant Tomàs juntament amb el poble veí de Prats de Balaguer, que n'era el cap.
Està situat a la zona nord-oest del terme comunal de Fontpedrosa, a l'oest del poble cap de la comuna. És a la dreta de la Tet i també a la dreta de la Riberola, que desemboca en la Tet just al nord seu. A prop seu, al sud hi ha l'establiment balneari dels Banys de Sant Tomàs i, costa amunt, al sud-est, el poble de Prats de Balaguer.
És un poble petit, organitzat pràcticament a l'entorn d'un sol carrer, amb un parell de vies travesseres molt curtes. En el poble hi ha la capella de la Mare de Déu de la Salut.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «67 - Fontpedrosa». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Pélissier, Jean-Pierre. Paroisses et communes de France : dictionnaire d'histoire administrative et démographique, vol. 66 : Pyrénées-Orientales. París: CNRS, 1986. ISBN 2-222-03821-9.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Fontpedrosa». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Pélissier, Jean-Pierre. Paroisses et communes de France : dictionnaire d'histoire administrative et démographique, vol. 66 : Pyrénées-Orientales. París: CNRS, 1986, p. 378. ISBN 2-222-03821-9.
* ↑ «Des villages de Cassini aux communes d'aujourd d'hui» (en francès).
* ↑ Sant Tomàs de Balaguer en els ortofotomapes de l'IGN
# Scincosaurus

Scincosaurus és un gènere extint de tetràpodes lepospòndils de l'ordre Nectridea que visqueren a la fi del període Carbonífer en el que avui és la República Txeca i França.

## Bibliografia

* Anderson, J. S. (2001) The phylogenetic trunk: maximal inclusion of taxa with missing data in an analysis of the Lepospondyli (Vertebrata, Tetrapoda). Syst. Biol. 50, 170–193.
* Carroll, R. L. et al. (1998) Encyclopedia of Paleoherpetology Part 1 Arxivat 2014-10-23 a Wayback Machine.. München:Pfeil.
# Scinax x-signatus

Scinax x-signatus és una espècie de granota que es troba al Brasil, Colòmbia, Guyana, Surinam i Veneçuela.

## Referències

* Fordham et al (2006). Scinax x-signatus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Schoharie

Schoharie és una vila i seu del Comtat de Schoharie a l'Estat de Nova York dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Schoharie tenia 1.030 habitants, 448 habitatges, i 254 famílies. La densitat de població era de 241 habitants per km².
Dels 448 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,3% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 43,3% no eren unitats familiars. En el 37,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 23% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.203 $ i la renda mediana per família de 50.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.000 $ mentre que les dones 27.031 $. La renda per capita de la població era de 20.806 $. Entorn del 5,9% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Schoharie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Schoharie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Santee (Nebraska)

Santee és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 302 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Santee tenia 302 habitants, 98 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 208,2 habitants per km².
Dels 98 habitatges en un 42,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 20,4% hi vivien parelles casades, en un 35,7% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 45% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 13,2% de 45 a 60 i un 5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 21 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.250 $ i la renda mediana per família de 17.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.875 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 7.879 $. Aproximadament el 47,5% de les famílies i el 45,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Santee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Santee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Schouwia

Schouwia és un gènere de plantes amb flors dins la família brassicàcia. Consta de vuit espècies entre les quals s'inclou Schouwia thebaica, planta medicinal del desert del Sàhara anomenada alwat pels tuaregs.

## Taxonomia

| Schouwia arabica Schouwia brassicaefolia Schouwia brevisepta Schouwia glastifolia | Schouwia purpurea Schouwia schimperi Schouwia semiserrata Schouwia thebaica |

## Enllaços externs

* Plant systematics
* PPP-index
* The International Plant Names Index
* Catalogue of Life Arxivat 2009-01-15 a Wayback Machine.
* Encyclopedia of Life
# Schouwen-Duiveland

Schouwen-Duiveland (zelandès Schouwen-Duveland) és un municipi de la província de Zelanda, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener de 2009 tenia 34.058 habitants repartits per una superfície de 488,94 km² (dels quals 257,86 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Goedereede (Holanda Meridional), Dirksland (Holanda Meridional) i Middelharnis (Holanda Meridional) i al sud amb Veere, Noord-Beveland i Tholen.

## Centres de població

Brijdorpe, Brouwershaven, Bruinisse, Burgh, Burghsluis, Dreischor, Elkerzee, Ellemeet, Haamstede, Kerkwerve, Looperskapelle, Moriaanshoofd, Nieuwerkerk, Nieuwerkerke, Noordgouwe, Noordwelle, Oosterland, Ouwerkerk, Renesse, Scharendijke, Schuddebeurs, Serooskerke, Sirjansland, Westenschouwen, Zierikzee, Zonnemaire.

## Administració

El consistori consta de 23 membres, compost per:
* Partit del Treball, (PvdA) 5 regidors
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 4 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 4 escons
* Leefbaar Schouwen-Duiveland, 3 regidors
* SGP, 2 regidors
* Alert!, 2 regidors
* ChristenUnie, 2 regidors
* GroenLinks, 1 regidor

## Enllaços externs

* www.schouwen-duiveland.nl