OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Android Honeycomb

Android "Honeycomb" és el nom en clau per aquesta versió d'Android que estava dissenyada per a dispositius amb mides de pantalla més grans, particularment tauletes. Ja no és compatible (hi ha versions més noves). Honeycomb va debutar amb el Motorola Xoom al febrer de 2011. A més de l'addició de noves característiques, Honeycomb va presentar una nova interfície d'usuari anomenada tema "hologràfic" i un model d'interacció que es va construir sobre les principals característiques d'Android, com multitasca, notificacions i ginys.

## Característiques

Les noves característiques introduïdes en Honeycomb inclouen les següents:
* Les aplicacions de correu electrònic i contactes utilitzen un panell de dos interfícies d'usuari.
* L'aplicació de Galeria ara permet als usuaris veure àlbums i altres col·leccions en mode de pantalla completa, amb accés a miniatures d'altres fotografies d'una col·lecció.
* L'aplicació del navegador substitueix les finestres del navegador per pestanyes, afegeix un mode d'incògnit per a la navegació anònima i presenta el marcadors i historial en una visualització unificada, entre d'altres.
* Teclat redissenyat per facilitar la introducció de text en dispositius amb pantalles grans, com ara les tauletes.
* Una vista d'aplicacions recents per a la multitasca.
* Pantalles d'inici personalitzables (fins a cinc).

## Vegeu també

* Historial de versions d'Android

## Referències

* ↑ «What is Android 3.0 Honeycomb? - Definition from WhatIs.com» (en anglès). SearchMobileComputing.
* ↑ «Google announces Android 3.1, available on Verizon Xoom today». [Consulta: 6 setembre 2017].
* ↑ «June | 2014 | Ars Technica» (en anglès). [Consulta: 6 setembre 2017].
* ↑ «Android 3.0 (Honeycomb) review» (en anglès). TechRadar.
| Precedit per: Android 2.3.7 | Android 3.0 2011 | Succeït per: Android 4.0 |
# Gai Hostili

Gai Hostili (Caius Hostilius) va ser un ambaixador romà del segle ii aC.
El senat romà el va enviar a Alexandria l'any 168 aC per fer de mediador entre Antíoc IV Epífanes i Ptolemeu Fiscó i Cleòpatra (Ptolemeu VIII Evergetes II Fiscó va ser rei del 170 aC al 169 aC en solitari, va governar conjuntament amb Ptolemeu VI Filomètor i Cleòpatra II del 169 aC al 164 aC, i després va governar altre cop sol del 164 aC al 163 aC). En parla Titus Livi a la seva Història de Roma. Com que el va enviar el senat cal pensar que era un senador i ostentava per tant el rang senatorial.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Historia de Roma XLIV,19,29
# Sant Gervasi - la Bonanova

Sant Gervasi - la Bonanova és un barri del districte de Sarrià - Sant Gervasi de la ciutat de Barcelona.
Antigament, havia format part d'un municipi independent anomenat Sant Gervasi de Cassoles. El barri està dividit principalment en dos sectors diferenciats: el sector de Sant Gervasi, nucli de l'antic municipi de Sant Gervasi de Cassoles, i un altre sector, el de «la Bonanova», nascut quan es construí la via que comunicà Sant Gervasi amb Sarrià cap a la dècada de 1890. Aquest últim sector, el de la Bonanova, es va configurar amb el pretext que al voltant del passeig homònim es començarien a edificar cases benestants de senyors que havien tornat d'Amèrica amb grans fortunes. S'edificaren torres i xalets, per aquesta raó es pot veure força diferència arquitectònica entre el sector de la Bonanova i Sant Gervasi.
El sector de la Bonanova pren el nom de la Mare de Déu de la Bonanova, que és el nom popular de la Mare de Déu dels Afortunats, a la qual es dedicà un altar el segle xviii a l'antiga església dels sants Gervasi i Protasi situada on ara hi ha l'església de la Bonanova, i que acabà despertant més devoció que els patrons originals. Com revela el mateix nom, «la Bonanova» significa la bona nova o notícia.

## Referències

* 1 2 FABRE, J., HUERTAS, J.M. Tots els barris de Barcelona Vol. 3. Barcelona, 1976. Edicions 62 ISBN 84-297-1200-3

## Enllaços externs

* «Sant Gervasi - la Bonanova». Ajuntament de Barcelona.
# Halle (cràter)

Halle és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 21,5 km de diàmetre. Porta el nom de Wilma Neruda (1839-1911), violinista austríaca, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Halle». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Teorema de Bondy

En matemàtiques el teorema de Bondy és un teorema de combinatòria que va aparèixer en un article de 1972 de John Adrian Bondy. El teorema diu:
    Sia X un conjunt amb n elements i sia A$_1$, A₂..., A$_n$ subconjunts diferents de X. Llavors existeix un subconjunt S de X amb n-1 elements tal que els conjunts A$_i$ ∩ S són tots diferents.
En altres paraules, si es té una matriu de n files i n columnes tal que cada fila és diferent, es pot treure una columna de forma que les files de la matriu n × (n − 1) que en resulta són diferents.
Des de la perspectiva de la teoria d'aprenentatge computacional, això es pot reformular com esegueix:
    Sia C una classe de concepte sobre un domini finit X. Llavors existeix un subconjunt S de X amb la mida com a màxim|C | − 1 tal que S és un conjunt testimoni per a tots els conceptes de C.
Això implica que cada classe de concepte finita C té dimensió d'ènsenyament limitada per|C| − 1.

## Exemple

Considereu la matriu de 4 × 4
    ${\begin{bmatrix}1&1&0&1\\0&1&0&1\\0&0&1&1\\0&1&1&0\end{bmatrix}}$
on totes les files són diferents dues a dues. Si es suprimeix, per exemple, la primera columna, la matriu que resulta
    ${\begin{bmatrix}1&0&1\\1&0&1\\0&1&1\\1&1&0\end{bmatrix}}$
ja no té aquesta propietat: la primera fila és idèntica a la segona fila. No obstant això, pel teorema de Bondy se sap que sempre es pot trobar una columna que es pot suprimir sense introduir files idèntiques. En aquest cas, es pot suprimir la tercera columna: totes les files de la matriu de 3 × 4
    ${\begin{bmatrix}1&1&1\\0&1&1\\0&0&1\\0&1&0\end{bmatrix}}$
són diferents. Una altra possibilitat hauria estat suprimint la quarta columna.

## Referències

* ↑ Bondy, J. A. «Induced subsets». Journal of Combinatorial Theory, Series B, 12, p. 201–202. DOI: 10.1016/0095-8956(72)90025-1.
* ↑ Jukna, Stasys. Extremal Combinatorics with Applications in Computer Science. Springer, 2001. ISBN 9783540663133. , Secció 12.1.
* ↑ . Clote, Peter; Remmel, Jeffrey B. Feasible Mathematics II. Birkhäuser, 1995. ISBN 9783764336752. , Secció 4.1.
# Hanover Street

Hanover Street és una pel·lícula dramàtica britànica dirigida per Peter Hyams, estrenada l'any 1979. Ha estat doblada al català.

## Argument

Durant la Segona Guerra Mundial, a Londres, David Halloran, un pilot americà enviat a Anglaterra coneix Margaret, una infermera anglesa. És l'enamorament immediat entre els dos malgrat que la dona estigui ja casada; un matrimoni que ha amagat al seu amant americà.
Poc de temps després, David és escollit per portar un agent del servei d'informacions britànic darrere de les línies enemigues a França. En el curs d'aquesta missió perillosa, s'adona que l'agent en qüestió és el marit de Margaret, Paul Sellinger. Els dos homes hauran d'unir-se amb la finalitat de survivre a aquesta missió.

## Repartiment

* Harrison Ford: David Halloran
* Lesley-Anne Down: Margaret Sellinger
* Christopher Plummer: Paul Sellinger
* Alec McCowen: Major Trumbo
* Richard Masur: Segon tinent Jerry Cimino
* Michael Sacks: Segon tinent Martin Hyer
* Patsy Kensit: Sarah Sellinger
* Max Wall: Harry Pike
* Shane Rimmer: Coronel Ronald Bart
* Keith Buckley: Tinent Wells
* Sherrie Hewson: Phyllis
* Cindy O'Callaghan: Paula
* Di Trevis: Elizabeth
* Suzanne Bertish: La noia francesa
* Keith Alexander: Soldat a la granja
* Jay Benedict: Caporal Daniel Giler
* John Ratzenberger: Sergent John Lucas
* Eric Stine: Farrell
* Hugh Fraser: Capità Harold Lester
* William Hootkins: Beef
* Kristine Howarth: Voluntari a l'hospital
* Shaun Scott: Home a l'hospital #1
* Ronald Letham: Home a l'hospital #2
* Lesley Ward: La infermera
* John Rees: Sergent SS
* Seymour Matthews: Soldat #1

## Referències

* 1 2 AFI: Hanover Street Linked 2014-04-07
* ↑ BBFC: Hanover Street Linked 2014-04-07
* ↑ Box Office Mojo: Hanover Street Linked May 21, 2013.
* ↑ esadir.cat. Hanover Street. esadir.cat.
* ↑ «Hanover Street». The New York Times.

## Enllaços externs

* Guerra i Passió a Allociné
# Abdelmumin Aya

Abdelmumin Aya o Vicente Haya, (Sevilla, 1962) és Doctor en Filosofia, especialista en filosofia islàmica, i traductor de texts de literatura japonesa, especialment haikus.

## Publicacions
### Llibres sobre l'islam

* Islam para ateos. Ed. Palmart. València, 2004.
* El secreto de Muhammad (La experiencia chamánica del profeta del Islam). Ed. Kairós. Barcelona, 2006.
* 99 preguntas básicas sobre el Islam. Ed. CDPI. Còrdova, 2006.
* Diccionario de las tres religiones (Judaísmo, Cristianismo e Islam). (En coautoria amb Javier Pikaza). Ed. Verbo Divino. Estella, 2009.
* Cent quinze hadisos qudsi (Dites del profeta Muhàmmad). (En coautoria amb José Francisco Durán Velasco). Ed. Llibres de l'index. Barcelona, 2009.
* El Dios de la perplejidad (en coautoria amb José Manuel Martín Portales). Ed. Herder. Barcelona, 2010.
* El Islam no es lo que crees. Ed. Kairós. Barcelona, 2010.
* Palabras de humo. Ed. El Olivo. Madrid, 2012.
* Islam sin Dios. Ed. Kairós. Barcelona, 2012.
* El arameo en sus labios (Saborear los Evangelios en la lengua de Jesús). Ed. Fragmenta. Barcelona, 2012.
* El tiempo de la baraka. Ed. Almuzara. Córdoba, 2014.

### Traduccions

* Taneda Santôka. El corazón del haiku; Saborear el agua: 100 haikus de un monje zen (mizu o ajiwau). Ed. Hiperion. Madrid, 2004
* Haikus japoneses de vuelo mágico. Ed. Azul. Barcelona, 2005.
* Taneda Santôka. El monje desnudo. Ed. Miraguano. Madrid, 2006.
* El espacio interior del haiku. Ed. Shinden. Barcelona, 2004.
* Haiku: la vía de los sentidos. Ed. Alfons el Magnànim. València, 2005.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Abdelmumin Aya (Vicente Haya)». Editorial Kairós. [Consulta: 29 desembre 2012].

## Enllaços externs

* http://www.vicentehaya.com/
# Phenacobius teretulus

Phenacobius teretulus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Virgínia Occidental, Virgínia i Carolina del Nord (Estats Units).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gai Hostili Cató

Gai Hostili Cató (en llatí Caius Hostilius Cato) va ser un magistrat romà del segle iii aC. Formava part de la gens Hostília.
Era germà de Aulus Hostilius Cato amb el que va ser col·lega com a pretor l'any 207 aC, càrrec que van exercir conjuntament. Després de diversos canvis de càrrec causats per la situació excepcional de guerra que es vivia (la Segona Guerra Púnica), va arribar a exercir simultàniament els oficis de pretor urbà i pretor peregrí per permetre als altres pretors d'aquell any d'exercir el comandament contra Hanníbal.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXVII,35,36
# Trapezoide (os)

El trapezoide (Multangulu minus) és un os del canell, parell, curt, esponjós, amb sis cares de les quals quatre són articulars. És el segon os de la segona fila del carp i s'articula amb els escafoides, metacarpià, trapezi i gran del carp.

## Ossos del carp

| Fila | Nom | Articulacions proximals/radials | Articulacions distals | Articulacions metacarpianes |
| Proximal | Escafoide | radi, semilunar | trapezi, trapezoide, gran del carp | - |
| Proximal | Semilunar | radi, escafoide, piramidal | gran del carp, ganxut | - |
| Proximal | Piramidal | semilunar, pisiforme (però no el cúbit) | ganxut | - |
| Proximal | Pisiforme | piramidal | - | - |
| Distal | Trapezi | escafoide | trapezoide | #1 i #2 |
| Distal | Trapezoide | escafoide | trapezi, gran del carp | #2 |
| Distal | Gran del carp | escafoide, semilunar | trapezoide, ganxut | #2, #3 i #4 |
| Distal | Ganxut | piramidal, semilunar | gran del carp | #4 i #5 |

## Imatges

* Reconstrucció tridimensional per CT, dels ossos del carp.
* Ossos del canell, placa de Anatomy of the Human Body , 1918.
* Ossos de la mà esquerra. Cara palmar.
* Ossos de la mà esquerra. Cara dorsal.

## Referències

* Aquest article incorpora material de la 6a edició del Tractat d'Anatomia Humana de L. Testut de 1912, que es troba en el domini públic.

## Vegeu també

* Síndrome del túnel carpià
Viccionari
# Rivulus urophthalmus

Rivulus urophthalmus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Hanover Township

Hanover Township és un dels quinze municipis del comtat d'Ashland, Ohio, Estats Units. Segons el cens del 2010, la població era de 2.050

## Geografia

Situat a l'extrem sud del comtat, limita amb els municipis següents:
* Green Township (nord)
* Municipi de Washington, comtat de Holmes - nord-est
* Municipi de Knox, comtat de Holmes - est
* Ajuntament de Jefferson, comtat de Knox - sud-est
* Brown Township, comtat de Knox - sud-oest
* Municipi de Worthington, comtat de Richland - oest
* Municipi de Monroe, comtat de Richland - cantonada nord-oest
* Una part del poble de Loudonville es troba al nord-est del municipi de Hannover.
Part del poble de Loudonville es troba el nord-est del municipi de Hanover.

## Nom i història

El municipi de Hanover va començar a formar part del comtat de Richland el 1806. El municipi de Hanover va ser organitzat el 1818. [4] Es va separar per passar a formar part del comtat d'Ashland a la seva formació el 1846.
A tot l'estat hi ha altres municipis de Hannover a les comarques de Butler, Columbiana i Licking.

## Govern

El municipi es regeix per un patronat de tres membres, que són elegits al novembre d'anys imparells fins a un mandat de quatre anys a partir de l'1 de gener següent. Dos són elegits l'any següent a les eleccions presidencials i un és elegit. l'any anterior. També hi ha un oficial fiscal municipal elegit, [5] que compleix un mandat de quatre anys a partir de l'1 d'abril de l'any després de les eleccions, que se celebra el novembre de l'any anterior a les eleccions presidencials. Les vacants en l'oficial fiscal o en el patronat són ocupades pels administradors restants.

## Referències

* ↑ «Geographic Identifiers: 2010 Demographic Profile Data (G001): Hanover township, Ashland County, Ohio». U.S. Census Bureau, American Factfinder. Arxivat de l'original el 12 de febrer 2020. [Consulta: 8 juliol 2013].

## Enllaços externs

* County website
# Abdelwahab Meddeb

Abdelwahab Meddeb (Tunis, 17 de gener de 1946 - París, 6 de novembre de 2014) fou un escriptor tunisià i francès.

## Biografia

Escriptor i poeta nascut a Tunis, visqué a París, on ensenyà literatura comparada (Europa/Islam) a la Universitat Paris X. Fundador i director de la revista internacional multidisciplinària Dédale, fou presentador del programa setmanal Cultures d'Islam a France Culture (Radio France). Va publicar setze llibres i va ser premi Max Jacob pels seus poemes Matière des Oiseaux (2002) i premi François Mauriac per l'assaig La Maladie de l'Islam (Seuil, 2002). La seva obra ha estat traduïda a quinze idiomes.

## Referències

* ↑ «Abdelwahab Meddeb». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 13 abril 2016].
# Clarence Lucas

Clarence Lucas (Smithville, 19 d'octubre de 1866 - Sèvres, 1 de juliol de 1947) va ser un compositor, lletrista, director d'orquestra i professor de música canadenc.
Lucas va néixer en sis nacions de la Reserva, (Ontario) on era un estudiant de Romain-Octave Pelletier I. Va ser professor al "Toronto College of Music", i a l'Utica, (Nova York), i va ser director musical al "Wesleyan Ladies College" de Hamilton, (Ontario). A Londres, va ensenyar alumnes en composició, va fer correcció de proves per a l'edició Chappel, i va ser corresponsal i redactor després de la revista "Musical Courier" que després va continuar des de Nova York i París. A Sèvres, als afores de París, Lucas es va independitzar com a transcriptor, arreglador, lletrista i traductor de música. També va col·laborar a "Etude", un periòdic musical.
Lucas va dirigir obres de George Frideric Handel, Michael Costa, Edvard Grieg, George M. Cohan i altres. Va recórrer les illes britàniques com a director de direcció per al musical irlandès Peggy Machree, i als Estats Units per al "Grieg's Peer Gynt".
La primera esposa de Lucas va ser una pianista anglesa, Clara Asher. La seva segona esposa va ser Gertrude Pidd, música. Va tenir un fill, el compositor i director de direcció britànic Leighton Lucas (1903 - 1982).
A principis dels anys 1900, Lucas va compondre l'Overture Macbeth, una peça inspirada en l'obra de Shakespeare. L'obra no s'havia representat gairebé en 100 anys, fins al juliol de 2018, on la música va ser orquestrada i gravada per l'Orquestra Symphonova, per marcar el sesquicentenari canadenc. LObertura Macbeth es troba a la col·lecció La Patrie - El nostre Canadà, distribuïda pel "Canadian Music Center".
Va ser autor de "The Story of Musical Form" (1908, Londres).
Lucas va compondre música per a veu, cor, orgue, piano i orquestra. Va escriure obertures, cantates, simfonies, òperes, música de cambra, cançons per a musicals, lletres de cançons populars i cançons d'art.
Va morir el 2 de juliol de 1947 a París i és enterrat a Sèvres.

## Obres més notables

* The Money Spider (opera, vers 1897)
* Overture for Shakespeare's As You Like It, (1899)
* Overture for Shakespeare's Macbeth, (1900)
* Overture for Shakespeare's Othello
* Prelude and Fugue, Opus 38
* The Birth of Christ (cantata, 1901)
* Peggy Machree (musical, 1904)
* The Song of Songs (lyrics, 1914)
* The Perfect Song (lyrics)

## Referències

* ↑ "Symphonova - Renewing the Orchestra". Symphonova. Retrieved 2018-09-19.
* ↑ "La Patrie - Our Canada | Canadian Music Centre | Centre de Musique Canadienne". www.musiccentre.ca. Retrieved 2018-09-19.
* ↑ Lucas, Tony (1993), The Lucas Family, in "Private Cities", p.150. OCLC 29984151 Contains a photostat of his death certificate as received by Milton Lucas.
* ↑ "Overture - Macbeth [full orchestra] | Canadian Music Centre | Centre de Musique Canadienne". www.musiccentre.ca. Retrieved 2018-09-19.
# Sant Estève de Gorgaç

Sant Estève de Gorgaç (en francès Saint-Étienne-de-Gourgas) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Eclecticisme

* «Eclèctic» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Arquitectura eclèctica».
Eclecticisme (del grec eklegein, 'escollir') és, en filosofia, l'escola de pensament que es caracteritza per escollir (sense principis determinats) concepcions filosòfiques, punts de vista, idees i valoracions entre altres escoles, combinant-les i barrejant-les de forma sovint contraposada, encara que no arribi a formar-se un tot orgànic. L'eclecticisme es va desenvolupar a Grècia a partir del segle ii aC com una manera de sintetitzar les grans troballes intel·lectuals de la filosofia clàssica anterior dels presocràtics, Plató i Aristòtil. Per exemple, Antíoc d'Ascaló va compaginar l'estoïcisme i l'escepticisme, i Paneci de Rodes va basar el seu pensament en el platonisme i l'estoïcisme. Els pensadors romans, que mai van desenvolupar un sistema filosòfic propi, es van inclinar per aquest tipus de pensament: Ciceró, per exemple, va assimilar teories de l'estoïcisme, de l'escepticisme i dels peripatètics, sense considerar la seva desunió essencial. La tendència eclèctica substituirà el criteri de veritat objectiva pel de verossimilitud i posarà l'accent en les qüestions morals, on cal trobar un consens universal.
Entre els cristians, Climent d'Alexandria i Orígenes van combinar la metafísica grega i les idees judeocristianes de les Santes Escriptures. Ja a la fi de l'edat mitjana, el mestre de la devotio moderna Eckhart va formular un sistema de filosofia cristiana basat en Aristòtil, els seus comentaristes àrabs medievals, el neoplatonisme i la càbala o mística hebrea.
A l'estat espanyol, l'eclecticisme es va desenvolupar durant la Il·lustració del segle xviii com l'única escola alternativa a l'escolàstica dominant sense suscitar els recels de la Inquisició i en aquest sentit destaquen pensadors com Benito Jerónimo Feijoo o el metge i lògic valencià Andrés Piquer.
Durant el segle xix tornà a sorgir l'eclecticisme a França amb l'obra del filòsof Victor Cousin, que va provar d'unir l'idealisme d'Immanuel Kant, la filosofia del sentit comú i les doctrines inductives de René Descartes.

## Referències

* ↑ «Eclecticisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.185. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
# Terra vegetal

Terra vegetal és, d'una banda, la part superior d'un sòl i, per extensió, la denominació d'un substrat vegetal per ser usat en horticultura i jardineria. Sovint es refereix simplement a la part de la terra biològicament més activa que se separa en una obra pública per a una posterior reconstrucció ambiental.
En el cas de referir-se a una part d'un sòl, és una denominació antiga i no gaire adequada, ja que els vegetals constitueixen només una part de l'horitzó d'un sòl, i el concepte més correcte i el que s'utilitza científicament és humus.
En el cas dels substrats, terra vegetal és una denominació comercial molt àmplia i poc precisa, ja que no clarifica l'origen ni la composició del producte.
Generalment, les diferents legislacions estableixen quines característiques fisicoquímiques (humitat, pH, matèria orgànica, etc.) haurien de figurar com a informació en la venda d'un substrat.
# Hemiscopis

Hemiscopis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Hemiscopis expansa (Warren, 1892)
* Hemiscopis intermedialis (Munroe, 1977)
* Hemiscopis lophopedalis (de Joannis, 1927)
* Hemiscopis purpureum (Inoue, 1982)
* Hemiscopis sanguinea (Bänziger, 1987)
* Hemiscopis suffusalis (Walker, 1866)
* Hemiscopis violacea (T. P. Lucas, 1892)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 7 abril 2019].