OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicholas Murray Butler

Nicholas Murray Butler (Elizabeth, Nova Jersey 1862 - Nova York 1947) fou un polític estatunidenc, guanyador del Premi Nobel de la Pau de 1931 juntament amb Jane Addams.

## Joventut i estudis

Nasqué el 2 d'abril de 1862 a la població d'Elizabeth, situada a l'estat nord-americà de Nova Jersey. Es va llicenciar al Columbia College, i va prosseguir els seus estudis a les ciutats de París i Berlín. El 1901 va passar a ser rector de la recent creada Universitat de Colúmbia. Va ser president de la Fundació Carnegie entre els anys 1925 i 1945.

## Vida política

Va ser membre del Partit Republicà i delegat a la Convenció Republicana des de 1888 fins a l'any 1936. El 1912, després de la mort del vicepresident James Sherman, fou designat candidat a la Vicepresidència dels Estats Units al costat del president sortint, William Howard Taft, però en les eleccions aconsegueixen únicament un 23% dels vots, el que representen 8 electors, sent derrotats per la candidatura dissident de Theodore Roosevelt amb un 27% de vots. Finalment el president escollit en les eleccions generals serà el demòcrata Woodrow Wilson amb el 42%. Posteriorment es presentà a les eleccions primàries el 1920, però fou derrotat per Warren G. Harding i tornà a fracassar el 1928.

## Premi Nobel de la Pau

Derrotat en les seves ambicions polítiques Butler es dedicà a promocionar el Pacte Briand-Kellogg, per la qual cosa li fou concedit el Premi Nobel de la Pau de 1931 que compartí al costat de Jane Addams.
Nicholas Murray Butler morí a Nova York el 7 de desembre de 1947.

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de la Pau 1931
# Milà-Sanremo 1995

La Milà-Sanremo 1995 fou la 86a edició de la Milà-Sanremo. La cursa es disputà el 18 de març de 1995 i va ser guanyada pel francès Laurent Jalabert, que s'imposà a l'esprint al seu company d'escapada Maurizio Fondriest en la meta de Sanremo.
193 ciclistes hi van prendre part, acabant la cursa 162 d'ells.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Laurent Jalabert | ONCE | 6h 45'20" |
| 2 | Maurizio Fondriest | Lampre-Panaria | m. t. |
| 3 | Stefano Zanini | Gewiss-Ballan | + 04" |
| 4 | Davide Rebellin | MG Maglificio-Technogym | m. t. |
| 5 | Michele Bartoli | Mercatone Uno-Saeco | m. t. |
| 6 | Fabiano Fontanelli | ZG Mobili-Selle Italia | + 13" |
| 7 | Dmitri Kónixev | Aki-Gipiemme | + 14" |
| 8 | Claudio Chiappucci | Carrera Jeans-Tassoni | + 17" |
| 9 | Jesper Skibby | TVM-Polis Direct | m. t. |
| 10 | Fabio Baldato | MG Maglificio-Technogym | m. t. |

## Enllaços externs

* Resultats complets a les-sports.info
* Resultats complets a milansanremo.co.uk
# Pau d'Anagni

La Pau d'Anagni o Tractat d'Anagni del 1295 va posar fi a la Guerra de Sicília (1282-1294) entre el rei de la Corona d'Aragó Jaume el Just i el rei de Nàpols Carles II d'Anjou (protegit pel rei Felip IV de França i de l'anterior papa Nicolau IV). Els ambaixadors dels tres reis i el papa Bonifaci VIII van signar la pau el 24 de juny del 1295 a la ciutat italiana d'Anagni, a la regió del Laci.
En aquest tractat, el papa Bonifaci VIII proclamà la pau i els contendents es comprometeren a una sèrie d'accions per pacificar el Mediterrani. Les clàusules del tractat foren les següents:
* Cessió del Regne de Sicília de Jaume el Just als Estats Pontificis. A canvi, Jaume rebé del Papa 12.000 lliures torneses; és probable que secretament li prometés també la infeudació de Còrsega i Sardenya en un futur, promesa que Bonifaci VIII va complir el 1297. Algunes fonts ho neguen.
* Ajuda militar de Jaume el Just a Carles II per ajudar-lo en la conquesta de Sicília.
* Jaume el Just també havia de tornar el Regne de Mallorca al seu oncle Jaume II; aquest, a canvi, li havia de jurar el vassallatge acordat anteriorment al Tractat de Perpinyà.
* Es va concertar el matrimoni de Jaume el Just amb Blanca de Nàpols, filla de Carles II d'Anjou.
* Carles va poder recuperar els tres fills que el 1288 havia hagut de deixar com a ostatges a Catalunya a canvi de la seva llibertat, i també havia de recuperar les conquestes italianes fetes pels catalans.
* El príncep Carles de Valois (germà del rei de França) va renunciar a les seves pretensions sobre la Corona d'Aragó, la qual li havia estat promesa pel Papa Martí IV el 1280, si aconseguia fer-ne fora el rei Pere el Gran.
* Es va pactar l'arbitratge del Papa sobre la Vall d'Aran, que era reclamada per França.
Malgrat tot, el germà de Jaume el Just, Frederic, que fins llavors havia estat actuant de regent de Sicília, no va acceptar aquest tractat i va deixar que un parlament sicilià reunit a Catània l'aclamés com a nou rei de l'illa.

## Referències

* 1 2 3 Mestre 1998, p. 40
* 1 2 «Pau d'Anagni». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Cròn. R. Muntaner

## Bibliografia

* Mestre, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998. ISBN 84-297-3521-6.
# Pasta fullada

La pasta fullada, pasta fullosa, pasta de full o pasta de fulls, és una massa cruixent que s'elabora amb farina, un greix (mantega, saïm, o margarina), aigua i sal. És cruixent i la seva textura és un dels seus grans atractius. Es parla d'ensaginar o fer coques fulloses i d'ensaginat,-da. L'ensaginada és una coca preparada amb sagí o llard.

## Elaboració

Per a obtenir la textura final es prepara una pasta de farina, aigua i sal, i s'estén. Damunt s'hi estén el greix que s'empri i es doblega sobre ella mateixa diverses vegades. La repetició d'aquesta operació fa que vagin quedant fines làmines de massa separades entre elles pel greix emprat.
Hi ha indicis que la pasta fullada es va originar al Pròxim Orient. Probablement la forma més antiga d'elaboració, que encara s'empra en països àrabs o a Grècia, fóra el formar la pasta fullada mitjançant l'addició de làmines molt primes de massa, prèviament esteses una a una.

## Variants

Hi ha varietats dolces o salades.

## Vegeu també

* Brötchen
* Pastes seques
* Schnecken
* Canya (dolç)

## Enllaços externs

* Miguelitos de La Roda a Albacity.org Arxivat 2010-01-25 a Wayback Machine.
# Koriàkovo

Koriàkovo (en rus: Коряково) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 434 habitants, pertany al districte de Bórovsk.

## Referències

* ↑ Чижков А.Б. Зорин А.А.. Калужские усадьбы. Каталог с картой расположения усадеб, 2007.
# Plaça d'en Clos

La Plaça d'en Clos és una plaça pública de Ripollet (Vallés Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Per la distribució dels edificis que actualment envolten la plaça notem la tipologia originària de les cases que la conformen, típiques cases de poble: planta baixa i un pis, amb teulades a dues vessants de teules àrabs i carener perpendicular o paral·lel a la façana. Les cases conservades moltes han estat recuperades i reformades, tot mantenint elements estructurals originals. Una de les primigènies (segle XVII) és el Casal del Clos (entrant a la plaça pel carrer de les Afores, a mà dreta), actualment es desús.

## Història

Segons el seguiment del desenvolupament urbà i poblament de la vila de Ripollet, es pot deduir que la plaça d'en Clos fou anomenada originària com plaça de la Salut -segurament perquè d'ella surt el carrer Verge de la Salut-. L'any 1877 ja se la coneix com a plaça d'en Clos, nom segurament donat a partir del casal d'en Clos encara conservat en aquest indret. L'any 1931 rep el nom de plaça de Francesc Macià. De nou, a partir del 1939, torna a anomenar-se plaça d'en Clos, fins ara. Dins del nucli històric es troba a la part nord de l'església parroquial. Les seves diferents denominacions sempre eren sotmeses a unes situacions polítiques concretes.

## Referències

* 1 2 «Plaça d'en Clos». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 29 juliol 2019].
# Estadi 30 de Juny

L'Estadi 30 de Juny (àrab: استاد 30 يونيو, Istād 30 Yūniyū) o Estadi de la Força Aèria (àrab: استاد الدفاع الجوي, Istād ad-Difāʿ al-Jawī) és un estadi esportiu de la ciutat del Caire, a Egipte.
Va ser construït el 2012 per la Força Aèria d'Egipte. Té una capacitat per a 30.000 espectadors i és la seu del club Pyramids FC. Va ser seu de la Copa d'Àfrica de Nacions 2019.
Vint-i-dos seguidors van morir el 8 de febrer de 2015 en enfrontaments amb la policia a les portes de l'estadi, en el partit entre els clubs Zamalek SC i ENPPI.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en àrab), 14-10-2012. Arxivat de l'original el 10 febrer 2013. [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ «Venues - Premier League - Egypt». [Consulta: 7 setembre 2013].
* ↑ «African Nations Cup 2019» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 03-10-2013. [Consulta: 27 febrer 2022].
* ↑ Faith Karimi. «Egypt soccer match goes ahead despite clashes that killed at least 19 fans». CNN, 09-02-2015. [Consulta: 6 març 2015].
* ↑ «Soccer Stadium Stampede Kills at least 25 in Egypt». nytimes.com. [Consulta: 9 febrer 2015].
* ↑ «TRAGIC! 22 people killed outside Cairo soccer stadium». rediff.com, 09-02-2015. [Consulta: 9 febrer 2015].
# Orquestra de Cadaqués

L'Orquestra de Cadaqués és una orquestra de cambra que té la seu a Cadaqués (Alt Empordà). L'orquestra va ser fundada el 1988 per ser l'orquestra resident del Festival de Cadaqués. Des de llavors s'ha convertit en una orquestra estable. Des de febrer del 2011 un dels membres fundadors i flautista de l'orquestra, Jaime Martín, fa la tasca de codirecció al costat de Gianandrea Noseda. En aquesta nova etapa han impulsat el projecte amb una projecció més important a l'estranger, i ha estat nomenada orquestra en residència de l'Auditori de Girona.

## Referències

* ↑ «Orquestra de Cadaqués». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ L'Orquestra de Cadaqués girarà pels cicles més importants d'Alemanya per primera vegada. Ara.cat, 28 d'octubre del 2011
* ↑ La Orquestra de Cadaqués será la orquesta en residència del Auditori de Girona. La Vanguardia, 29 de novembre de 2011.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'Orquestra de Cadaqués
# Kipeá

El kipeá (quipea), o kariri és una llengua karirí extinta del Brasil. De vegades es considera un dialecte d'una sola llengua karirí. Hi ha un tractament gramatical curt.

## Documentació

El kipeá està ben documentat per Luiz Mamiani, un sacerdot jesuïta que va escriure una gramàtica i un catecisme de la llengua kipeá a finals del 1600.

## Gramàtica

La morfologia de la llengua kipeá és predominantment aïllant i analítica, inusuals per a una llengua pròpia d'Amèrica.

## Fonologia

Fonologia de la llengua kipeá:
Consonantd :
| | | Labial | Alveolar | Palatal | Velar | Glotal |
| Oclusiva | sorda | p | t | | k | |
| Oclusiva | sonora | b | d | | ɡ | |
| Nasal | Nasal | m | n | ɲ | | |
| Africada | sorda | | t͡s | t͡ʃ | | |
| Africada | sonora | | d͡z | d͡ʒ | | |
| Fricativa | Fricativa | | s | | | h |
| Aproximant | Aproximant | | | j | | |
Una oclusiva sonora [ɡ] pot tenir un al·lòfon de [ŋ].
Vocal/Nasal :
| | Frontal | Central | Posterior |
| Alta | i | ɨ | u |
| Mitjana | e ẽ | | o õ |
| Oberta | | a ã | ɑ̃ |

## Referències

* ↑ Mamiani, Luis Vincencio. 1699. Arte de grammatica da lingua brasilica da naçam Kiriri. Lisboa: Miguel Deslandes.
* ↑ Mamiani, Luis Vincencio. 1698. Catecismo da doutrina christãa na lingua brasilica da naçam Kiriri. Lisboa: Miguel Deslandes.
* ↑ Ribeiro, Eduardo Rivail. On the inclusion of the Karirí family in the Macro-Jê stock: additional evidence. Paper presented at SSILA 2011 (Pittsburgh), January 7, 2011.
* ↑ «Feature 20A: Fusion of Selected Inflectional Formatives». WALS. [Consulta: November 13, 2014].
* ↑ de Azevedo, Gilda Maria Corrêa. 1965. Língua kirirí: descrição do dialeto Kipeá. (MA thesis, Universidade de Brasília; 116pp.)

## Bibliografia

* Ribeiro, E. R. (2010). Tapuya connections: language contact in eastern Brazil. LIAMES: Línguas Indígenas Americanas, 9(1), 61-76. doi:10.20396/liames.v9i1.1463
# Gafarró d'Abissínia

El gafarró d'Abissínia (Crithagra citrinelloides) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Descripció

* Fa 12 – 13 cm de llargària.
* Mascle verd per sobre amb plomes negres. Celles de color groc amb una màscara negrosa que l'ocupa la barbeta i l'espai entre el bec i els ulls. Parts inferiors grogues amb ratlles fosques.
* Femella de color gris-verd a la cara. Pit i flancs de color groc amb ratlles grises.

## Hàbitat i distribució

Boscos, clars i praderies de les muntanyes d'Eritrea, Etiòpia i sud-oest de Kenya.

## Subespècies

* C. c. citrinelloides (Rüppell, 1840). Eritrea i Etiòpia.
* C. c. kikuyensis (Neumann, 1905). Sud-oest de Kenya.

## Referències

* ↑ «Gafarró d'Abissínia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Pont de Sallent

El Pont de Sallent és una obra de Susqueda (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El pont de Sallent està situat sota l'embassament de Susqueda, sobre la riera de Rupit, una mica abans de la seva unió amb el Ter, prop de l'antic poble de Susqueda.
El pont és enlairat per la part central i té tres ulls, encara que hi ha una gran arcada central i dos finestrals de mig punt laterals, un a cada costat. Aquesta disposició servia, a part d'estalviar material de construcció, per a permetre una menor resistència a l'aigua, és a dir, per què li costés més endur-se'l a una riuada.

## Història

El pont, datat entre els segles XIV-XV, quedà submergit sota el pantà de Susqueda l'any 1968. Durant períodes en què no hi ha gaire aigua es veuen algunes estructures de l'antic poble com el campanar de Sant Vicenç, no passa el mateix amb el pont.
Prop del pont hi havia un molí fariner.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pont de Sallent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Mixinó

Mixinó (en rus: Мишино) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 253 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Kiparíssovo-2

Kiparíssovo-2 (en rus: Кипарисово-2) és un poble (un possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 541 habitants.

## Referències

* ↑ «Топонимика Надеждинского района». [Consulta: 3 març 2018].
# Guinness (desambiguació)

«Guinness» té aquests significats:
Efemèrides:
Alimentació:
Atracció turística:
Onomàstica:
* Arthur Guinness
* Alec Guinness
# Gafarró de Reichard

El gafarró de Reichard (Crithagra reichardi) és un ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes del sud del Sudan, sud d'Etiòpia, Burundi, oest i centre de Kenya, oest i sud de Tanzània, sud-est de la República Democràtica del Congo, Zàmbia, Malawi i nord de Moçambic.

## Taxonomia

Alguns autors consideren que la subespècie septentrional és en realitat a una espècie diferent:
* Crithagra striatipectus (Sharpe, 1891) - gafarró ratllat.

## Referències

* ↑ gafarró de Reichard«Gafarró de Reichard». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ gafarró ratllat«Gafarró de Reichard». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Guinness Storehouse

El Guinness Storehouse és una atracció turística de l'empresa Guinness Brewery situada a Dublín, Irlanda. Des de la seva obertura el 2000, ha rebut més de vint milions de visitants.

## Descripció

Es poden visitar set pisos envoltant un atri de vidre en forma de pinta de Guinness. La planta baixa presenta els quatre ingredients de la cervesa (aigua, ordi, llúpol i llevat), i el fundador de la cervesa, Arthur Guinness. Altres pisos presenten la història de la publicitat de la marca i inclouen una exposició interactiva sobre begudes responsables. El setè pis acull el Gravity Bar amb vistes a Dublín i on els visitants poden beure una pinta de Guinness inclosa en el preu de l'entrada.
A la base de l'atri hi ha una còpia de l'arrendament de 9.000 anys signat per Arthur Guinness a l'espai que ocupa la cerveseria. Al bar Perfect Pint, els visitants poden aprendre a servir-se una pinta i imprimir el seu selfie a sobre d'una pinta. El Bar de Cerveseria del cinquè pis inclou cuina irlandesa, que utilitza Guinness tant en la cuina com a acompanyament del menjar.

## Història

L'edifici en el qual es troba el magatzem va ser construït el 1902 com a planta de fermentació de la cerveseria. Va ser inspirat amb l'Escola d'Arquitectura de Chicago i va ser el primer edifici de diversos pisos d'acer construït a Irlanda. L'edifici es va utilitzar de manera continuada com a planta de fermentació de la cerveseria fins al seu tancament el 1988, quan es va completar una nova planta de fermentació a prop del riu Liffey.
El 1997, es va decidir convertir l'edifici en el Guinness Storehouse, substituint la Guinness Hop Store com a atracció turística. El disseny de l'edifici va ser realitzat per la firma de disseny del Regne Unit Imagination en col·laboració amb la firma d'arquitectes RKD de Dublín, i el magatzem es va obrir al públic el 2 de desembre del 2000. L'agost del 2006 es van invertir 2,5 milions d'euros en una instal·lació multimèdia basada en tecnologia en viu que mostra el procés modern de cervesa per a Guinness, dissenyat per Event Communications.

## Referències

* ↑ Guinness Storehouse Arxivat 2010-12-23 a Wayback Machine., DublinTourist.com.
* ↑ Dublin Sights: a travel guide to the top 25 attractions in Dublin, Ireland.
* ↑ «Guinness Storehouse celebrates its 20 millionth visitor» (en anglès). IrishCentral.com, 26-04-2019. [Consulta: 16 agost 2019].
* ↑ Guinness Storehouse set to welcome 20 millionth visitor (en anglès), 2019-01-02.
* 1 2 3 Exhibition design.
* ↑ «Guinness Storehouse». www.guinness-storehouse.com. [Consulta: 13 setembre 2019].
* ↑ Stoutie - A Selfie on a Pint of Guinness.
* ↑ «Guinness Storehouse». www.guinness-storehouse.com. Arxivat de l'original el 2019-12-02. [Consulta: 25 novembre 2019].
* ↑ «Dublin can be heaven - and here's the cream». , 15-05-2005.
* ↑ «The Family and the Product». Event Communications, 2007. Arxivat de l'original el 10 d’octubre 2019. [Consulta: 10 octubre 2019].
# Gafarró de Reichenow

El gafarró de Reichenow (Crithagra reichenowi) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae).

## Descripció

* Fa uns 11 cm de llarg. Escàs dimorfisme sexual. Bec de color banya, amb la mandíbula inferior més clara. Potes color carn.
* Adults amb les parts superiors brunes i inferior blanquinós amb ratlles marrons. Carpó groc brillant. Cap bru amb front i cella blanquinós.
* Els joves s'assemblen als adults, amb les parts superiors marró.

## Hàbitat i distribució

Habita estepes amb arbres dispersos i sabanes de l'est de Sudan del Sud, nord-est d'Uganda, sud-est d'Etiòpia, Djibouti, sud de Somàlia, nord de Kenya i nord i centre de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Gafarró de Reichenow». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# NCSY

NCSY (anteriorment coneguda com a Consell Nacional de la Sinagoga Juvenil) és una organització juvenil jueva ortodoxa, que forma part de la Unió ortodoxa. Va ser fundada en 1954, té membres als Estats Units, Canadà, Israel, Xile, i anteriorment també a Ucraïna. El seu lema és inspirar el futur jueu. NCSY és dirigida pel rabí Micah Greenland, i és supervisada per la comissió juvenil de la Unió ortodoxa (OU), dirigida per Avi Katz de Nova Jersey.
La NCSY (en anglès: National Council of Synagogue Youth) és la successora de la Unió Nacional de la Joventut Jueva Ortodoxa, establerta en 1942, com un moviment juvenil ortodox, semblant a un club, o a una fraternitat. Amb el temps, la seva activitat es va centrar en la divulgació, i en l'ensenyament de comportaments religiosos als adolescents.

## Referències

* ↑ Nathan-Kazis, Josh «Rabbis Still Want Role in Abuse Cases». , October 14, 2009.
* ↑ «Yeshiva College Honors Student Zev Eleff Publishes Book on History of NCSY Arxivat 2012-12-11 at Archive.is». Yeshiva University, April 2, 2009.
# Temporada 1944-1945 del Club Joventut Badalona

La temporada 1944-1945 va ser la 6a temporada en actiu del Club Joventut Badalona des que va començar a competir de manera oficial.

## Resultats
### Campionat de Catalunya

Aquesta va ser la quarta temporada en que el Joventut participava en la màxima categoria del Campionat de Catalunya, finalitzant la competició en vuitena posició.

### Copa General Orgaz

En aquesta edició de la Copa General Orgaz, el Joventut va quedar eliminat en vuitens de final a mans del Montgat.

## Plantilla

La plantilla del Joventut aquesta temporada va ser la següent:
* Club Joventut Badalona: plantilla 1944-45
* Jugadors
* Josep Gubern
* Vicenç Lleal
* Francesc Cairó
* Domingo
* Ezequiel Barrios
* Pascual
* Abril
* Valls
* Vilaseca
* Pueo
* Salvador Riera
* Jou
* Entrenador
* Xavier Estruch

## Referències

* 1 2 Conde Esteve, Justo; Ramos Pérez, José Ramón. Joventut Badalona. La quinta esencia del basket, 1992, p. 35 [Consulta: 5 maig 2018].
* ↑ «Història. Anys 40: La Penya entra a l'elit». Penya.com. [Consulta: 1r maig 2018].
# Green Dolphin Street

Green Dolphin Street és una pel·lícula estatunidenca de Victor Saville, estrenada el 1947.

## Argument

Durant els anys 1840, dues germanes s'enamoren del mateix home. Mentre estava borratxo, l'home escriu una carta proposant matrimoni a la dona equivocada.

## Repartiment

* Lana Turner: Marianne Patourel
* Van Heflin: Timothy Haslam
* Donna Reed: Marguerite Patourel
* Richard Hart: William Ozanne
* Frank Morgan: Doctor Edmond Ozanne
* Edmund Gwenn: Octavius Patourel
* Dame May Whitty: La mare superiora
* Reginald Owen: El capità O'Hara
* Gladys Cooper: Sophie Patourel
* Moyna MacGill: Sra. Metivier
* Linda Christian: Hine-Moa
* Bernie Gozier: Jacky-Poto
* Patrick Aherne: Kapua-Manga
* Al Kikume: Nativa
* Edith Leslie: Germana Angelica
* Gigi Perreau: Veronica
* Lila Leeds: Noia euroasiàtica

## Producció

La pel·lícula és protagonitzada per Lana Turner, Van Heflin, Donna Reed, i Richard Hart, i un guió de Samson Raphaelson basat en la novel·la històrica 'Green Dolphin Street (1944) d'Elizabeth Goudge. La pel·lícula va ser dirigida per Victor Saville i produïda per Carey Wilson.
Hart i Heflin, que interpreten rivals romàntics a Green Dolphin Street, van ser en un repartiment semblant a B.F.'s Daughter (1948). Hart només va fer quatre llargmetratges abans de la seva mort, dos amb Heflin.

## Premis i nominacions
### Premis

* 1948. Oscar als millors efectes visuals per A. Arnold Gillespie, Warren Newcombe, Douglas Shearer, Michael Steinore

### Nominacions

* 1948. Oscar al millor muntatge per George White
* 1948. Oscar a la millor fotografia per George J. Folsey
* 1948. Oscar al millor so per Douglas Shearer

## Referències

* ↑ «Green Dolphin Street». The New York Times.