OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Viena (restaurant)

Establiments Viena és una cadena de restaurants de menjar ràpid amb receptes de la cultura popular europea fundada el 1969 a Sabadell.
El 2017 comptava amb cinquanta establiments a Catalunya, al País Valencià i a Andorra. Les oficines centrals es troben a la veïna localitat de Terrassa.
La principal premissa és oferir entrepans de qualitat, en un lloc agradable i amb un servei ràpid i amable, com diu el seu lema Bé, Bo i Ràpid. Viena du a terme l'elaboració pròpia dels productes carnis, embotits i també del pa a la seva planta de fabricació localitzada a Sabadell. A més, cada establiment disposa d'una cuina pròpia on s'elaboren diàriament les receptes per tal que estiguin sempre acabades de fer, incloent-hi una carta per a celíacs.
L'empresa va començar amb petits establiments amb servei de barra, tipus frankfurt, situats als centres històrics de les ciutats. El format i disseny dels locals ha anat evolucionant amb el temps, i avui dia es classifiquen amb tres tipologies de locals diferents: els locals ubicats a peu de carrer dels centres històrics de les ciutats; els establiments localitzats en centres comercials i, finalment, els de format xalet de més de 500 m² i ubicats, generalment, a zones perifèriques de les ciutats com a polígons comercials o a extraradi, que es caracteritzen per ser construccions independents amb servei AutoViena i pàrquing. La companyia compta també amb dos restaurants a la ciutat de Sabadell, amb el servei tradicional de taula.

## Premis i recomanacions

A la seva carta d'entrepans s'hi troben especialitats com ara el Flautí d'Ibèric, que el periodista i crític gastronòmic Mark Bittman va qualificar, el 2006, com «el millor entrepà que he menjat mai» al diari The New York Times.
* Premi U al desenvolupament i innovació de la Unió de Botiguers de Reus (2005)
* Premi PIMES a la Normalització Lingüística de la Pimec (2006)
* Premi Carme Serrallonga a la Qualitat Lingüística de la Universitat de Barcelona (2007)
* Premi Medi Ambient de la Generalitat de Catalunya (2007)
* Premi Pompeu Fabra de l'àmbit socioeconòmic (2014).
* Premi Cambra a l'Empresa Saludable (2018) de la Cambra de Comerç de Terrassa

## Referències

* 1 2 «La cadena Viena factura 76 millones».
* ↑ Bittman, Mark. «Barcelona: Café Viena», 15-10-2006. [Consulta: 27 juny 2016].
* ↑ «Reconeixen la cadena de restauració Viena pel bon ús del català - TINET». [Consulta: 13 febrer 2024].
* ↑ «Empreses guardonades amb els Premis Cambra 2018». Cambra de Terrassa, 16-04-2018. [Consulta: 4 juny 2021].

## Enllaços externs

* Viena - Lloc web oficial
# Valls Unides

Valls Unides (italià Valli Unite) és un partit polític de la província de Trento creada el 2006 com a associació per Denis Bertolini, antic membre de la Lliga Nord, que demana més competències per a val di Sole, val di Non, Vall de l'Adige, Valli Giudicarie i Vallagarina.
Després de l'assemblea de 25 de maig de 2008 es transformà en partit polític i es presentà a les eleccions regionals de Trentino-Tirol del Sud de 2008, on donà suport al candidat de centredreta Sergio Divina, però obtingué el 2,1% dels vots i cap escó.

## Càrrecs del partio

* President: Denis Bertolini (2006—)
** Vicepresident: Lorenzo Conci (2006—)
* Secretari: Mirco Zortea (2006—)

## Enllaços externs

* Web oficial
# Valls d'Alcoi

Les Valls d'Alcoi és una històrica comarca del País Valencià en què hi formaven part tots els municipis de l'actual comarca del Comtat, part de l'Alcoià (Alcoi, Benifallim, Banyeres de Mariola, Penàguila), i els municipis de la Vall de Biar que les DTH de la Generalitat Valenciana inclouen a l'Alt Vinalopó (Biar, Beneixama, El Camp de Mirra i la Canyada de Biar). Apareix al mapa de comarques d'Emili Beüt "Comarques naturals del Regne de València" publicat l'any 1934.

## Vegeu també

* Muntanyes d'Alcoi
# Viseu

Viseu (pronunciació /viˈzeu/) és un municipi portuguès, situat al districte de Viseu, a la regió del Centre i a la subregió de Dão-Lafões. L'any 2006 tenia 98.167 habitants. És la capital de l'antiga província de Beira Alta. La ciutat de Viseu en té uns 47.250 i l'àrea metropolitana aproximadament 68.000. Limita al nord amb Castro Daire, al nord-est amb Vila Nova de Paiva, a l'est amb Sátão i Penalva do Castelo, al sud-est amb Mangualde i Nelas, a sud amb Carregal do Sal, al sud-oest amb Tondela, a l'oest amb Vouzela i al nord-oest amb São Pedro do Sul.

## Població

Població del concelho de Viseu (1801 – 2006) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 33699 | 36049 | 54047 | 61140 | 79890 | 83261 | 83601 | 93501 | 96810 | 98167 |

## Freguesies

| Abraveses Barreiros Boa Aldeia Bodiosa Calde Campo Cavernães Cepões Coração de Jesus (centre) Cota Couto de Baixo Couto de Cima | Fail Farminhão Fragosela Lordosa Mundão Orgens Povolide Ranhados Repeses Ribafeita Rio de Loba | Santa Maria de Viseu (centre) Santos Evos São Cipriano São João de Lourosa São José (centre) São Pedro de France São Salvador Silgueiros Torredeita Vil de Souto Vila Chã de Sá |

## Fills il·lustres

* Augusta Cruz (1869-1901) tiple d'òpera.
* Jorge Coelho (1954-2021) polític portuguès.

## Monument/museu principal

Catedral(Se), estàtua de Viriat, Museu Gran Vasco.

## Aeroport

Aeròdrom de Viseu/Lordosa {VSE}(Lobato)
# Harry Hook

Harry Hook és un fotògraf, guionista i director de cinema i televisió anglès, conegut per pel·lícules com The Last of HisTribe i la versió de 1990 del Senyor de les Mosques.

## Filmografia

* The Kitchen Toto (1987)
* Senyor de les Mosques (1990)
* The Last of HisTribe (1992)
* St. Ives (1998)
* The Many lives of Albert Walker (2002)

## Referències

* ↑ Higgins, Bill. «Makers of HBO's 'Tribe' Given a Warm Reception». The Los Angeles Times, 20-03-1992.
* ↑ «The Last of His Tribe». Library of Congress Online Catalog. [Consulta: 15 desembre 2012].
* ↑ Ebert, Roger. «Lord Of The Flies: Roger Ebert Review», 16-03-1990. Arxivat de l'original el 2013-01-16. [Consulta: 23 octubre 2007].
* ↑ Maxwell, Barrie. «Lord Of The Flies (1990)». DVD Verdict, 20-11-2001. Arxivat de l'original el 2008-03-27. [Consulta: 19 gener 2017].
# Villafranca d'Asti

Villafranca d'Asti, (Vilafranca d'Ast en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Baldichieri d'Asti, Cantarana, Castellero, Dusino San Michele, Maretto, Monale, Roatto, San Paolo Solbrito i Tigliole.
Pertanyen al municipi les frazioni d'Antoniassi, Borgovecchio, Case Bertona, Case Bruciate, Castella, Crocetta, Mondorosso, Montanello, Taverne, San Grato, Sant'Antonio i Valle Audana.
# Heyrovskyita

La heyrovskyita o heyrovskýita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom del químic txec Jaroslav Heyrovský (1890-1967).

## Característiques

La heyrovskýita és una sulfosal amb plom, bismut i argent, amb fórmula Pb$_{10}$AgBi₅S$_{18}$, on el bismut pot ser reemplaçat per antimoni. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic formant cristalls prismàtics a cristalls aciculars, allargats i aplanats. Els cristalls són estriats en {010} i paral·lels a {001}. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 4 i 5. És un mineral estretament relacionat amb l'aschamalmita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la diaforita pertany a «02.JB: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena, amb Pb» juntament amb els següents minerals: diaforita, cosalita, freieslebenita, marrita, cannizzarita, wittita, junoita, neyita, nordströmita, nuffieldita, proudita, weibul·lita, felbertalita, rouxelita, angelaite, cuproneyita, geocronita, jordanita, kirkiita, tsugaruita, pillaita, zinkenita, scainiita, pellouxita, chovanita, aschamalmita, bursaita, eskimoita, fizelyita, gustavita, lil·lianita, ourayita, ramdohrita, roshchinita, schirmerita, treasurita, uchucchacuaita, ustarasita, vikingita, xilingolita, andorita IV, gratonita, marrucciïta, vurroïta i arsenquatrandorita.

## Formació i jaciments

S'ha trobat en filons de quars d'alta temperatura. Sol trobar-se associada a altres minerals com: pirita, blenda, galena, molibdenita, cosalita, bismut, galenobismutita, calcopirita, covel·lita, bursaita, arsenopirita, siderita, quars, albita i microclina.

## Referències

* ↑ «Heyrovskýite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 febrer 2015].
* ↑ Garrido, Josep Lluís; Ybarra, Joan Manuel. Nomenclàtor de les espècies minerals, 2010, p. 374. D.L. B-38531-2010 [Consulta: 24 febrer 2015].
* ↑ «Heyrovskýite» (en anglès). Handbook of mineralogy. [Consulta: 24 febrer 2015].
# Els cavallers del Zodíac: la llegenda del Santuari

Els cavallers del Zodíac: la llegenda del Santuari (聖闘士星矢 Legend of Sanctuary, Seinto Seiya Legend of Sanctuary) és una pel·lícula d'anime d'acció fantàstica japonesa de 2014 produïda per Toei Animation, dirigida per Keiichi Sato i escrita per Tomohiro Suzuki. Està basat en el manga Saint Seiya de Masami Kurumada. És la sisena pel·lícula basada en aquesta sèrie. Els cavallers del Zodíac es va estrenar al Japó el 21 de juny de 2014, després d'estrenar-se al Festival de Cinema d'Animació d'Annecy l'11 de juny del mateix any.
La trama se centra en cinc joves guerrers que assumeixen la missió de protegir Saori Kido, la reencarnació de la deessa Atena dels enemics del Santuari.
Es va estrenar en català el 6 de març de 2015.

## Producció

Toei Animation va anunciar la pel·lícula per primer cop el febrer de 2012, i el primer anunci d'intriga es va estrenar l'1 de gener de 2014. L'equip encarregat de fer la pel·lícula va tenir converses amb Kurumada per executar canvis importants en els personatges per tal que tinguessin una bona acollida pel públic modern. La música de la pel·lícula va ser composta per Yoshihiro Ike i inclou el tema principal "Hero" de Yoshiki. La versió original compta amb les veus de Kaito Ishikawa, Ayaka Sasaki, Kenshō Ono, Kenji Akabane, Nobuhiko Okamoto i Kenji Nojima en els papers principals, i el productor executiu n'és el mateix Kurumada.

## Recepció
### Crítiques

Hobby Consolas va donar a la pel·lícula una puntuació del 80%, esmentant que, tot i que conserva l'atractiu de la sèrie original, la seva curta durada podria dividir els espectadors.

### Taquilla

Durant l'estrena, la pel·lícula va recaptar 82 milions de iens al Japó, ocupant el cinquè lloc a la llista de Box Office Mojo. La segona setmana, la pel·lícula va aparèixer vuitena a la taquilla amb 38 milions de iens. La tercera setmana va caure a la 12a posició i va recaptar un total de 24 milions de iens.

## Notes

* ↑ Tot i que a la nota de premsa la pel·lícula s'anuncia com a "Els cavallers del Zodíac" a seques, dins la narració del tràiler i de la pel·lícula, es diu el títol sencer.

## Referències

* ↑ «Divendres s'estrena en català 'Els cavallers del zodíac'». Govern.cat, 04-03-2015. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ «Saint Seiya: Legend of Sanctuary CG Film's Teaser Posted». Anime News Network, 01-01-2014. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ «VIDEO: "Saint Seiya: Legend of Sanctuary" Trailer». Crunchyroll, 02-01-2014. [Consulta: 2 gener 2020].
* ↑ «Crítica de Los Caballeros del Zodiaco: la leyenda del Santuario». Hobby Consolas. [Consulta: February 20, 2019].
* ↑ «Japan Box Office Report – 6/21~6/22». tokyohive. 6Theory Media, LLC, 25-06-2014. [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ «Japanese Box Office, June 21–22». Anime News Network, June 30, 2014. [Consulta: June 30, 2014].
* ↑ «Japanese Box Office, June 28–29». Anime News Network, July 6, 2014. [Consulta: September 20, 2014].
* ↑ «Japanese Box Office, July 5–6». Anime News Network, July 17, 2014. [Consulta: September 20, 2014].

## Enllaços externs

* Els cavallers del Zodíac a Desdelsofà.cat
* Tràiler en català
# El Prat de Baix (Bigues)

El Prat de Baix és una de les masies històriques de l'antiga parròquia rural de Sant Mateu de Montbui, agregada ja d'antic al poble de Bigues, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
És a l'extrem occidental del terme municipal, al costat est mateix de la carretera C-59 en el punt quilomètric 18,8, a prop i al sud-est de la masia del Prat de Baix, situada dins del terme municipal de Caldes de Montbui. Queda a prop i al nord-oest del Castell de Montbui.
Està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Referències

* ↑ Catàleg de masies i cases rurals

## Enllaços externs

* El Prat de Baix en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Villa Dora

Villa Dora és una casa de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'habitatge és d'una planta i coronat per balustrada i poms decoratius amb garlandes (potser de pedra artificial). La façana és simètrica: porta central amb finestra a banda i banda. La part superior de les finestres estan decorades amb maó arrebossat i rajoles monocromes.

## Història

És un edifici de caràcter eclèctic i estèticament correspon a una idea noucentista i per tant, està datat sobre els anys 1920.

## Referències

* 1 2 «Villa Dora». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Villa Conchita

Villa Conchita i Villa Adela formen una obra de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Habitatges unifamiliars aparellats d'inspiració noucentista i construcció més tardana, amb jardí frontal situat a nivell superior al del carrer. Façana principal de composició simètrica emmarcada pels dos cossos sortints que acullen les portes d'entrada, flanquejada per petits porxos amb columnes. Coberta de teula àrab amb ràfec de filades de rajola, amb dos frontons semicirculars que rematen els cossos sortints de la façana.
La tanca del jardí està constituïda per un mur de contenció de maçoneria arrebossat, coronat amb una barana de balustres

## Referències

* 1 2 «Villa Conchita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Hicksville (Nova York)

Hicksville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 41.260 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hicksville tenia 41.260 habitants, 13.710 habitatges, i 10.844 famílies. La densitat de població era de 2.339,3 habitants per km².
Dels 13.710 habitatges en un 33,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,5% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 20,9% no eren unitats familiars. En el 16,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93 homes.
La renda mediana per habitatge era de 97.703 $ i la renda mediana per família de 102.505 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.126 $ mentre que les dones 36.278 $. La renda per capita de la població era de 26.741 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hicksville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hicksville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Harry Merkel

Harry Merkel va ser un pilot de curses automobilístiques alemany que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Harry Merkel va néixer el 10 de gener del 1918 a Taucha, Saxònia i va morir l'11 de febrer de 1995 (als 77 anys) a Killarney Vale, Nova Gal·les del Sud, Austràlia.

## A la F1

Va debutar a la sisena cursa de la temporada 1952 (la tercera temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 3 d'agost del 1959 el GP d'Alemanya al Circuit de Nürburgring.
Harry Merkel va participar en una única prova puntuable pel campionat de la F1, no aconseguint classificar-se per disputar la cursa i no assolint cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1952 | Willi Krakau | Krakau Eigenbau | BMW 328 2.0 L6 | SUI | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE NVQ | HOL | ITA | NC | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ Steve Small, "The Grand Prix Who's Who", Guinness, 1996, p.462.
# Hertenkamp

Hertenkamp és una sèrie de televisió neelandesa del 1998 realitzada per Mugmetdegoudentand en coproducció amb VPRO.

## Història

La sèrie va començar com una sèrie de sis capítols sobre una família (Wiebe i Eva Vorsselmans i els seus fills Toto i Lila), una parella (Patty Paltier i Grace Keeley) i un solter (Max Bakker). Els sis episodis foren emesos per VPRO el febrer i el març del 1998 i es va repetir a setembre i octubre de 1998.
La VPRO va emetre una segona sèrie de 30 episodis, que no es va presentar com a "seqüela", sinó com a "conseqüència", la primera emissió va ser el 25 d'octubre de 1999. La sèrie es va repetir a partir del 13 de febrer de 2001 La repetició dels nous 30 episodis de la sèrie va començar el 12 de juny del 2007, cap a la mitjanit del dimarts, dimecres, dijous i divendres. Els sis capítols es va emetre posteriorment, a partir del 30 de juliol de 2007. El 15 d'agost de 2007 es va publicar tota la sèrie en DVD.
En resposta a la sèrie de televisió, Het Groot Hertenkamp Boek va publicar més informació sobre els residents, així com consells, secrets, trencaclosques, receptes i horòscops.

## Episodis
### Primera temporada

* Wiebe's prioriteitenlijstje (Llista de prioritats de Wiebe)
* De Natuur heeft geen eigen ik (La natura no té un jo propi)
* De consumindercursus (Els curs de consum)
* Moederdag (El dia de la mare)
* Een kuil voor Oma (Un pou per l'àvia)
* Chan-Chan-Li

### Temporada 2: Het Gevolg (La conseqüència)

* En total 30 episodis

## Argument

Obtenim més coneixement sobre la vida dels residents d'Hertenkamp. La història de Grace i Patty gira entorn de la seva carrera al showbiz i el manteniment de la seva relació. Wiebe i Eva interpreten la història de l'acadèmia espiritual i el cinquè i últim ocupant, Max Bakker, té tot tipus de pors que ha de superar.

## Repartiment

* Joan Nederlof - Grace Keeley
* Maureen Teeuwen - Patty Paltier
* Marcel Musters - Max Bakker
* Finn Poncin - Wiebe Vorsselmans
* Hendrien Adams - Eva Vorsselmans
* Jop Joris - Toto Vorsselmans
* Kristy Hollaar - Lila Vorsselmans
* Joke Tjalsma - Wies Koolhaas
* Carla Mulder - Willemien Jongmans
* Nel Corstanje - Maria Opwaarts
* Onno Meijer - Klaus
* Ton Kas - Raymond -
* Georgina Verbaan

## Premis

* Premis Ondas 2000 (internacionals de televisió)
* Gouden Beelden de l'Acadèmia de Televisió Neerlandesa al millor actor per Marcel Musters i a la millor actriu per Joan Nederlof (2000)
* Vedella d'Or a la millor actriu per Joan Nederlof i premi especial del jurat per la sèrie (2000)

## Referències

* ↑ Hertenkamp 2 a mugmetdegoudentand.nl
* ↑ Hertenkamp a bibliotheek.nl
* ↑ Het Groot Hertenkamp Boek Arxivat 2019-12-26 a Wayback Machine. a mugmetdegoudentand.nl
* ↑ «Pàgina web oficial dels Premis Ondas». Arxivat de l'original el 2019-06-26. [Consulta: 26 desembre 2019].
* ↑ Prijzen en nominaties van Mugmetdegoudentand

## Enllaços externs

* Els episodis a mijnserie.nl
# Hertha Klust

Hertha Klust (Berlín, 2 de juliol de 1907 - ibídem 23 de febrer de 1970) fou una pianista alemanya.
Tot i formar-se inicialment com a cantant (mezzo-soprano) va treballar des del 1949 com a pianista acompanyant a la Deutsche Oper de Berlín, malgrat la seva sordesa creixent, on més tard va formar com a professora un nombre important de cantants, incloent-hi la saragossana Pilar Lorengar. A les sales de concerts es va guanyar una bona reputació com a pianista acompanyant. A més d'acompanyar a Ernst Haefliger i a Josef Greindl, va ser pianista acompanyat del jove Dietrich Fischer-Dieskau, i junts van deixar enregistraments en la dècada dels 1950. Les actuacions conjuntes am Fischer-Dieskau van començar el juliol de 1948 al Titania-Palast de Berlín, amb una llegendària interpretació de la "La Bella Molinera" de Franz Schubert, i va arribar fins a la dècada de 1950. El 1954 va rebre el Berliner Kunstpreis (premi d'art de Berlín).

## Discografia (selecció)

Enregistraments amb Dietrich Fischer-Dieskau:
* Johannes Brahms: Vier ernste Gesänge (1949)
* Gustav Mahler: 3 lieder de "Des Knaben Wunderhorn" (1952)
* Johannes Brahms: Die schöne Magellone (1953)
* Franz Schubert: Die Winterreise (enregistrament de concert, 1953)
* Robert Schumann: Liederkreis, op. 39 (enregistrament en directe, 1954)
* Ludwig van Beethoven: Sis lieder sobre poemes de Gellert Op. 48, i 7 lieder sobre poemes de Goethe (1955)
* Robert Schumann: Liederkreis, op. 24, i "Der arme Peter", op. 53,3 (1956)
* Hugo Wolf: lieder de la Italienischen Liederbuch (1948 - 53)
Enregistrament amb Ernst Haefliger:
* Recital de lieder (lieder de Schumann, Schoeck, Kodály, i Wolf, 1958)
Enregistraments amb Josef Greindl:
* Carl Loewe: Balades (1951)
* Franz Schubert: Die Winterreise (1957)

## Bibliografia

* Dietrich Fischer-Dieskau: Ansichten und Erinnerungen, Stuttgart, 1987, pàg. 76 - 80
* Obituaris en: diari austríac de música, Vol. 25, número 3 (març de 1970) i a http://www.degruyter.com/view/j/omz.1970.25.issue-3/omz.1970.25.3.196/omz.1970.25.3.196.xml Arxivat 2016-08-05 a Wayback Machine.
# Eliurus carletoni

Eliurus carletoni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. És endèmic del nord de Madagascar, on viu als boscos perennifolis secs del massís d'Ankarana. Fou anomenat en honor del zoòleg estatunidenc Michael Dean Carleton. El ventre és de color blanc grisenc i el dors de color marró fosc. Té una llargada de cap a gropa de 147,7 mm, una cua de 174,3 mm i un pes de 94,8 g (valors mitjans).

## Referències

* ↑ Goodman, S. M.; Raheriarisena, M.; Jansa, S. A «A new species of Eliurus Milne Edwards, 1885 (Rodentia: Nesomyinae) from the Réserve Spéciale d'Ankarana, northern Madagascar» (PDF) (en anglès). Bonner zoologische Beiträge, 56, 2009, pàg. 133-149. Arxivat de l'original el 2015-12-08 [Consulta: 7 desembre 2015]. Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine.
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :