OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel Adame de la Pedrada

* Per a altres significats sobre el polític sevillà de la Segona República, vegeu «Manuel Adame Misa».
Manuel Adame de la Pedrada, més conegut com El Locho (Ciudad Real, 6 de maig de 1780 - Londres, ¿?) fou un guerriller i militar espanyol defensor de l'absolutisme i del carlisme.

## Biografia

De pares molt humils, va ser porquer, d'ací li vé el seu sobrenom, i jornaler d'ofici en la seva joventut. Després de diversos incidents contra el poder municipal a la seva ciutat natal (va bufetejar al corregidor afrancesat Valentín Melendo en el motí del 28 de maig), es va allistar en 1808 com a soldat en un dels batallons que lluitaven contra els francesos a Sierra Morena. Quan es va dissoldre es va unir a la partida del guerriller Ventura Jiménez, on s'hi va distingir pel seu valor i audàcia, continuant-hi amb el seu successor Alejandro Fernández.
En acabar la contesa va quedar com a alferes en l'exèrcit regular amb deu rals de sou. Sobrevingut el règim constitucional amb el cop de Rafael del Riego, proclamà en 1821 Don Carlos i va arribar a reunir sota el seu comandament fins a 1.500 homes amb els quals va desestabilitzar notablement el règim constitucional durant la Guerra Reialista. A la tornada dels liberals en 1834, va conspirar i va formar una altra partida per defensar els drets de Don Carlos, distingint-se en les seves accions per la crueltat i, segons l'historiador liberal Pirala, «deixant solts els seus brutals instints, retratats en el seu feroç caràcter i en la seva tosca i grollera fisonomia». La seva única filla va casar amb Vicente Sabariegos Sánchez, de Piedrabuena, també carlí. Va morir en l'exili, a Londres, fidel a la bandera que havia jurat defensar.

## Referències

* ↑ Gambra Ciudad, Rafael. La primera guerra civil de España (1821-1823): historia y meditación de una lucha olvidada (en castellà). Nueva Hispanidad, 2006, p. 59. ISBN 9789871036400.

## Bibliografia

* Juan Díaz-Pintado, Revolución liberal y neoabsolutismo en La Mancha (1820-1833): Manuel Adame, el Locho. Ciudad Real: Diputación Provincial de Ciudad Real, 1998.

## Enllaços externs

* Por un día de encuentro y conmemoración entre España, Portugal y el Reino Unido, visita esta página web Arxivat 2016-04-22 a Wayback Machine.
# Mamers (Sarthe)

* Aquest article tracta sobre una ciutat francesa. Si cerqueu una divinitat llatina, vegeu «Mamers».
Mamers és un municipi francès situat al departament del Sarthe i a la regió de País del Loira. L'any 2007 tenia 5.545 habitants.

## Població

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 6 200 | 5 382 | 5 660 | 5 583 | 5 822 | 5 704 | 5 782 | 5 984 | 6 017 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 5 884 | 5 839 | 5 832 | 5 365 | 5 342 | 6 070 | 6 478 | 6 016 | 6 014 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 6 045 | 5 924 | 5 658 | 4 380 | 4 600 | 4 260 | 4 726 | 5 407 | 5 086 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 4 869 | 5 777 | 6 392 | 6 450 | 6 071 | 6 084 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1946-1971 | Robert Chevalier | |
| 1971-1989 | Henri Courant | |
| 1989-1995 | Philippe Chevreul | |
| 1995- | Michel Corbin | PS |

## Agermanaments

* Gerolzhofen
* Sé
* Market-Rasen

## Enllaços externs

* Alcaldia de Mamers
* Oficina de Tourisme Arxivat 2011-08-06 a Wayback Machine.
* Mamers sal web del turisme de Mamers i del Saosnois
# Mantidactylus sculpturatus

Mantidactylus sculpturatus és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Mantidactylus sculpturatus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 5 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# M24 SWS

M24 SWS (Sniper Weapon System) és el nom donat per l'Exèrcit dels Estats Units al fusell de precisió Remington 700 el 1988, quan el va adoptar (amb modificacions) com a fusell estàndard per franctiradors.
El Cos de Marines dels Estats Units utilitza una altra variant del Remington 700, que van denominar M40. La principal diferència amb el fusell usat pels marines és que l'M24 de l'Exèrcit té un forrellat modificat per disparar cartutxos més potents que els disparats per l'M40.
L'M24 és considerat un "sistema d'armes", ja que no només està compost pel fusell, sinó també per altres components com la mira telescòpica. Aquesta arma també és utilitzada per les Forces de Defensa Israelianes.

## Reemplaçament

Es té previst reemplaçar el sistema d'armes M40 amb el nou sistema M110 Semi-Automatic Sniper System, mitjançant un contracte amb l'empresa nord-americana Knight's Armament Company. No obstant això, els plans existents de l'exèrcit nord-americà tenen previst comprar sistemes M40 al fabricant Remington, com a mínim fins al febrer del 2010.

## Operadors

* Argentina
* Xile
* Colòmbia
* Croàcia
* Geòrgia
* El Salvador
* Estats Units
* Hongria
* Iraq
* Israel
* Japó
* Líban
* Mèxic
* Regne Unit
* Xina
* Veneçuela

## Imatges

* Un equip de franctiradors de l'Exèrcit dels Estats Units prop de Dur Bava, Afganistan, 19 d'octubre de 2006.
* Franctiradors de l'Exèrcit dels Estats Units vigilant per protegir d'activitat enemiga una comissaria de la policia iraquiana situada a Mossul, Iraq.

## Referències

* ↑ 対人狙撃銃 (en japanese) [Consulta: 19 gener 2009]. Arxivat 2009-01-29 a Wayback Machine.
* ↑ Castelli, Christopher J. «Department of Defense to Equip Lebanon s Special Forces with Small Arms, Vehicles». The DISAM Journal. Defense Institute of Security Assistance 18, 2009, 01-09-2008.

## Enllaços externs

* Fusell de franctirador M24 Arxivat 2016-11-28 a Wayback Machine. (en anglès)
# Come sono buoni i bianchi!

Come sono buoni i bianchi! (en francès Y a bon les blancs, en castellà Los negros también comen) és una pel·lícula hispano-italo-francesa dirigida per Marco Ferreri, estrenada el 1988.

## Sinopsi

La pel·lícula recorre el passeig d'un grup de joves europeuss que volen fer treballs benèfics a Àfrica distribuint paquets d'aliments pel Sahel. Al llarg de la pel·lícula, la seva motivació és bastant difícil d'aplicar. Seran estafats, burlats. Finalment, dos d'ells seran drogats, assassinats i canibalitzats durant una posada en escena ritual.

## Repartiment

* Michel Piccoli: Pare Jean-Marie
* Maruschka Detmers: Nadia
* Jean-François Stevenin: Peter
* Juan Diego: Diego Ramírez
* Michele Placido: Michele
* Sheikh Doukoure
* Evelyne Pieiller
* Nicoletta Braschi: Louise
* Pedro Reyes : Hirondelle

## Rodatge

* Durant un descans, els participants del comboi canten a l'uníson el Cor d'esclaus de Nabucco de Giuseppe Verdi.
* En una seqüència de la pel·lícula, Michele Placido mostra a Maruschka Detmers un fragment de la pel·lícula Demetri i els gladiadors de Delmer Daves, en la qual Victor Mature lluita contra un lleó a l'arena.

## Referències

* ↑ [https://dialnet.unirioja.es/servlet/articulo?codigo=6978265 Come sono buoni i bianchi di Marco Ferreri] de Tullio Masoni. A: Cineforum, ISSN 0009-7039, Nº. 273, 1988, págs. 65-70
* ↑ Y'a bon les Blancs (Come sono buoni i bianchi) a africine.org

## Enllaços externs

* Come sono buoni i bianchi! a YouTube
# Rajolí

Rajolí o Cal Rajolí és una masia situada al municipi d'Olius, a la comarca catalana del Solsonès. A la finca hi ha un sepulcre que data del neolític.

## Referències

* ↑ Fíguls Alonso, 2003, p. 147.

## Bibliografia

* Fíguls Alonso, A. «El sepulcre neolític de Cal Rajolí (Olius, Solsonès)». A: Genera i Monells, M. Actes de les Jornades d'Arqueologia i Paleontologia 2000: Lleida, 30 de novembre, 1 i 2 de desembre de 2000. Volum 1, 2003, p. 147-156. ISBN 84-688-7170-2.
# Kuzmà Minin

Kuzmà Minin (en rus Кузьма Минин), nom complet Kuzmà Mínitx Zakhàriev Sukhoruki, fou un mercader de Nijni Nóvgorod del segle XVII qui, juntament amb el príncep Dmitri Pojarski, arribà a ser un heroi nacional pel seu paper en la defensa del país contra la invasió polonesa de començaments del segle xvii.
Nasqué a Balakhnà, fou un pròsper carnisser de la ciutat de Nijni Nóvgorod. Quan es formà el moviment patriòtic popular per a l'organització d'un cos de voluntaris, els comerciants de la ciutat l'escolliren per supervisar l'ús dels fons públics per formar i equipar el Segon Exèrcit de Voluntaris.
Amb l'ajuda del príncep Dmitri Pojarski, l'exèrcit aconseguí expulsar les forces poloneses i lituanes del Kremlin de Moscou l'1 de novembre de 1612. Minin distingí com un comandant respectable i fou nomenat noble i membre de la Duma dels Boiars pel nou tsar Miquel I de Rússia. Morí el 1616 i fou enterrat a la Catedral de l'Arcàngel a Nijni Nóvgorod.
# Samuel Klingenstierna

Samuel Klingenstierna (Kärna församling, 18 d'agost de 1698 - Estocolm, 3 de novembre de 1765) fou un matemàtic i físic suec reconegut com l'introductor del càlcul infinitesimal a Escandinàvia i el primer matemàtic de relleu d'aquesta nacionalitat. Els articles que va publicar i el seu llegat en manuscrits, demostren que va treballar en tots el temes usuals en els seus dies.
Klingenstierna, fill d'un comandant de l'exèrcit suec i net d'un bisbe apostòlic, va iniciar els seus estudis en lleis a la Universitat d'Uppsala, però aviat es va inclinar per les matemàtiques que, segons creia, proporcionaven un pensament lògic rigorós, sobretot després d'haver estudiat Euclides.
Entre 1727 i 1731 va estar viatjant pel continent, visitant successivament Marburg (on estudia amb Christian Wolff), Basilea (Johann Bernoulli), París (Fontenele i Maupertuis) i, finalment, Londres.
En retornar a Uppsala, pren possessió de la càtedra de matemàtiques de la universitat per la que havia competit amb Anders Celsius, qui seria nomenat, poc després, catedràtic d'astronomia. Klingenstierna va ocupar el càrrec de rector de la universitat en tres ocasions.
A partir de 1750, una mica abans del seu nomenament de preceptor reial, va deixar de publicar articles. En el seu lloc es va començar a interessar per un problema òptic: l'aberració cromàtica dels telescopis i la possibilitat de construir lents acromàtiques. Klingenstierna, després d'estudiar el treball d'Euler sobre el tema, va descobrir les inconsistències que existien en la teoria de Newton i va encetar una polèmica sobre prioritat amb l'òptic britànic John Dollond.
El 1752 va ser nomenat preceptor del príncep, futur rei Gustau III de Suècia. Una malaltia el va fer deixar el càrrec el 1764 i, l'any següent moriria. La reina, agraïda per la feina feta amb el seu fill, va ordenar erigir un monument funerari en el seu honor a l'església de Lovo.

## Referències

* ↑ Kurola, pàgina 2.
* ↑ Gårding, pàgina 5.
* ↑ Gårding, pàgina 1.
* ↑ Gårding, pàgina 2.
* ↑ Rudd et al., pàgines 6 i ss.
* ↑ Gee, pàgines 117-118.
* ↑ Gårding, pàgina 3.

## Bibliografia

* Gårding, Lars. Mathematics and Mathematicians. Mathematics in Sweden before 1950. (en anglès). Providence (RI): American Mathematical Society, 1994. ISBN 9780821890455.
* Gee, Brian. Francis Watkins and the Dollond Telescope Patent Controversy (en anglès). Ashgate, 2014. ISBN 978-1-4094-6645-1.
* Kurola, Osmo «Classical Geometry in the Service of Geodesy: Samuel Klingenstierna's Calculation of the Radius of Curvature of the Ellipse» (en anglès). Centaurus, Vol. 30, Num. 1, 1987, pàg. 62-85. DOI: 10.1111/j.1600-0498.1987.tb00673.x. ISSN: 1600-0498.
* Rudd, M. Eugene; Duane, H.; Willach, Rolf; Sorrenson, Richard; Abrahams, Peter «New Light on an Old Question: Who Invented the Achromatic Telescope?» (en anglès). Journal of the Antique Telescope Society, Vol. 19, 2000, pàg. 3-12.

## Enllaços externs

* Lindroth, Sten. «Samuel Klingenstierna». Riksarkivet (Arxiu Nacional de Suècia). [Consulta: 14 maig 2015].
# Proasellus gjorgjevici

Proasellus gjorgjevici és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Subespècies

* Proasellus gjorgjevici litoralis (Karaman, 1933)

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: el llac d'Okhrida (Albània i Macedònia del Nord).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Karaman, S., 1933. Ueber zwei neue Isopoden der Gruppe Asellus aus Jugoslavien. Extrait Receuil Travaux offert a J. Georgevitch. Beograd Pp. 103-113.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Hiroshi Shiibashi

Hiroshi Shiibashi Shiibashi Hiroshi (椎橋寛, nascut el 6 de juny de 1980, a Suita, Osaka, Japó) és un mangaka japonès conegut pel seu manga Nurarihyon no Mago.

## Obres

* Nurarihyon no Mago

## Referències

* ↑ «Top 50 Manga Creators by Sales Since 2010». Anime News Network, 05-08-2011. [Consulta: 14 gener 2016].
* ↑ «Nurarihyon no Mago Dated & Casted, Hetalia Film Dated». Anime News Network, 28-02-2010. [Consulta: 19 abril 2010].
# Kuzminita

La kuzminita és un mineral de la classe dels halurs que pertany al grup de la calomelana. Rep el seu nom del mineralogista rus Aleksei Mikhailovich Kuzmin (1891–1980).

## Característiques

La kuzminita és un halur de fórmula química (Hg₂$^{2+}$)(Br,Cl)₂. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Es troba en forma de grans allargats, de fins a mig mil·límetre, en agregats i en masses pulverulentes. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1,5, sent un mineral molt tou. Forma una sèrie de solució sòlida amb el calomelans, segons la quantitat de brom que conté.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kuzminita pertany a «03.AA - Halurs simples, sense H₂O, amb proporció M:X = 1:1, 2:3, 3:5, etc.» juntament amb els següents minerals: marshita, miersita, nantokita, UM1999-11:I:CuS, tocornalita, iodargirita, bromargirita, clorargirita, carobbiïta, griceïta, halita, silvina, vil·liaumita, salmiac, UM1998-03-Cl:Tl, lafossaïta, calomelans, moschelita, neighborita, clorocalcita, kolarita, radhakrishnaïta, challacolloïta i hephaistosita.

## Formació i jaciments

Se n'ha trobat en cavitats en sulfurs de mercuri, i en filons de calcita en dipòsits de minerals de mercuri. Sol trobar-se associada a altres minerals com: eglestonita, lavrentievita, kadyrelita, calomelans, mercuri, corderoïta, cinabri o òxids de ferro. Va ser descoberta l'any 1986 a l'ocurrència de mercuri de Kadyrel, a la vall del riu Oorash-Khem (Tuva, Rússia). També se n'ha trobat a la mina Carolina, a Moschellandsberg (Renània-Palatinat, Alemanya).

## Referències

* ↑ «Kuzminite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 març 2016].
* 1 2 «Kuzminite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ «Calomel-Kuzminite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 març 2016].
# Kuzmenkoïta-Mn

La kuzmenkoïta-Mn és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la labuntsovita. Rep el nom en honor de Maria Vasilyevna Kuz'menko (Марии Васильевны Кузьменко) (1918-1995), geoquímica russa, mineralogista i investigadora del massís de Lovozero. El sufix -Mn va ser afegit l'any 2000 per l'IMA.

## Característiques

La kuzmenkoïta-Mn és un element químic de fórmula química K₂MnTi₄(Si₄O₁₂)₂(OH)₄·5-6H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1999. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kuzmenkoïta-Mn pertany a «09.CE - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$^8$- (vierer-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: papagoïta, verplanckita, baotita, nagashimalita, taramel·lita, titantaramel·lita, barioortojoaquinita, byelorussita-(Ce), joaquinita-(Ce), ortojoaquinita-(Ce), estronciojoaquinita, estroncioortojoaquinita, ortojoaquinita-(La), labuntsovita-Mn, nenadkevichita, lemmleinita-K, korobitsynita, vuoriyarvita-K, tsepinita-Na, karupmøllerita-Ca, labuntsovita-Mg, labuntsovita-Fe, lemmleinita-Ba, gjerdingenita-Fe, neskevaaraïta-Fe, tsepinita-K, paratsepinita-Ba, tsepinita-Ca, alsakharovita-Zn, gjerdingenita-Mn, lepkhenelmita-Zn, tsepinita-Sr, paratsepinita-Na, paralabuntsovita-Mg, gjerdingenita-Ca, gjerdingenita-Na, gutkovaïta-Mn, kuzmenkoïta-Zn, organovaïta-Mn, organovaïta-Zn, parakuzmenkoïta-Fe, burovaïta-Ca, komarovita i natrokomarovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Selsurt, situat al massís de Lovozero, al centre de la Península de Kola (óblast de Múrmansk, Rússia). A més de la seva localitat tipus, només ha estat trobada també en alguns indrets propers, com el mont Karnasurt, el mont Lepkhe-Nel'm i la vall del riu Tavaiok, al massís de Lovozero, i el mont Eveslogchorr al massís de Khibini.

## Referències

* ↑ «Kuzmenkoite-Mn» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 març 2018].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: November 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 2019-08-10. [Consulta: 15 març 2018].
# Come Out and Play

«Come Out and Play» és el segon senzill de la banda californiana The Offspring, i el primer del tercer àlbum de la seva discografia, Smash. Fou la cançó que va marcar un punt d'inflexió en la trajectòria de la banda, ja que va emesa en moltes emissors de ràdio del país fins a arribar al número 1 de la llista estatunidenca de cançons de rock modern.
Aprofitant l'èxit obtingut van crear un videoclip pel senzill, el primer de la banda. Fou dirigit per Darren Lavett i es va estrenar a l'estiu del mateix any.
El senzill fou inclòs posteriorment en el seu àlbum de grans èxits (Greatest Hits) i el videoclip en la compilació Complete Music Video Collection. Diversos artistes han versionat la cançó començant pels mateixos The Offspring, on en el mateix àlbum Smash van incloure com a cançó oculta una versió instrumental d'estil d'Orient Mitjà. Un altre artista fou Richard Cheese a Lounge Against the Machine (2000), mentre que d'altres han editat un versió paròdia com Joe and the Chicken Heads amb el títol «Put the Cheese Away (Keep It Refrigerated)» (1995), ApologetiX amb el títol «Come Out and Pray» (1997), Bob Rivers com «Wrong Foot Amputated» (2001), Manic Hispanic com «Get Them Immigrated» (2001) i Blowfly com «Keep Her Penetrated» (2006). També va aparèixer en els videojocs Rock Band 2 i Rock Band Unplugged.

## Enllaços externs

* Come Out and Play a Allmusic (anglès)
# Coronado (Califòrnia)

Coronado és una ciutat al Comtat de San Diego, a l'estat de Califòrnia, que segons una estimació del 2009 tenia 29.229 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coronado tenia 24.100 habitants, 7.734 habitatges, i 4.934 famílies. La densitat de població era de 1.205,3 habitants/km².
Dels 7.734 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 36,2% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16% tenia menys de 18 anys, un 20,2% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 149,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 86.544$ i la renda mediana per família de 134.959 $. Els homes tenien una renda mediana de 84.041 $ mentre que les dones 70.828 $. La renda per capita de la població era de 34.656 $. Entorn del 3,1% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Notes

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coronado». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coronado». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
Viccionari
# Creu de terme del Padró Petit

Creu de terme del Padró Petit és una obra de Monistrol de Calders (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat en un petit turó, prop la urbanització del Solà, al sud del poble de Monistrol.
Creu llatina de ferro muntada sobre una estructura de pedra. Aquesta estructura consisteix en una base quadrangular de blocs de pedra al centre de la qual s'aixeca una pilastra rematada per un volum arquitectònic, a manera de capitell, similar a un cimaci amb motllura de gola. La pilastra sembla tenir inscripcions. La creu és de planxa de ferro amb els extrems dels braços acabats amb forma potençada. Al centre de la creuera hi ha un medalló envoltat de raigs lluminosos.

## Història

No és l'única creu de terme que hi ha dins el terme de Monistrol de Calders. S'hi feia el ritual de beneir el terme: el dia 3 de maig, dia de Santa Creu, sortia el rector i el poble, en processó, per beneir el terme, es feia la cerimònia corresponent i es beneïa la creu amb el salpasser.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme del Padró Petit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2017].
# Cristián Rodríguez Martín

Cristián Rodríguez Martín (El Ejido, província d'Almeria, 3 de març de 1995) és un ciclista espanyol, professional des del 2016 i actualment a l'equip Arkéa-B&B Hotels.
En el seu primer any com a professional, va ser seleccionat per participar en el Giro d'Itàlia. El seu èxit més important es el Tour de Ruanda del 2021.

## Palmarès

* 2012
** 1r a la Volta al Besaya
* 2013
** 1r a la Volta al Besaya
* 2015
** 1r a la Volta a Lleó i vencedor d'una etapa
* 2021
** 1r al Tour de Ruanda i vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2016. 103è de la classificació general
* 2017. 52è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2018. 25è de la classificació general
* 2019. 50è de la classificació general
* 2023. 13è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2021. 46è de la classificació general

## Referències

* ↑ «El español Cristián Rodríguez gana la última etapa y el Tour de Ruanda» (en castellà), 09-05-2021. [Consulta: 9 maig 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Concili Provincial Tarraconsense de 1598

El Concili Provincial Tarraconense de 1598 fou un concili ecumènic celebrat a Tarragona l'any 1598 per convocatòria de l'arquebisbe Joan Terès i Borrull.
El concili fou promogut a instàncies del rei Felip II de Castella com a tercer concili de Terès, i se celebrà entre el 15 de gener de 1598 i el 27 del mateix mes. En total hi hagué 9 sessions i no hi assistí cap bisbe personalment.
Aquest concili i el Concili Provincial Tarraconense de 1602 serviren per aplicar les reformes del Concili de Trento a la Província eclesiàstica Tarraconense, essent la primera a aplicar-les a la cristiandat catòlica.

## Vegeu també

* Concili Provincial Tarraconense
* Concili de Trento a Catalunya

## Referències

* ↑ «Província Eclesiàstica Tarraconense». Enciclopèdia.cat. Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 octubre 2014].
* ↑ Raventós i Giralt, J. La Sinodalitat a Catalunya. Síntesi històrica dels concilis tarraconenses. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000. ISBN 8484152405.
* ↑ Perea Simón, Eugeni. Historiografia religiosa de l'Arxidiòcesi de Tarragona, 1606-2007. L'Abadia de Montserrat, 2010, p. 93. ISBN 9788498832945 [Consulta: 3 octubre 2014].