OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicolaes Berchem

Nicolaes Pietersz. Berchem (Haarlem, c. 1621/1622 - Amsterdam, 1683) va ser un pintor barroc neerlandès.

## Biografia

Fill de Pieter Claesz, pintor de bodegons, en 1634, segons una anotació en els registres de la gremi de Sant Lluc, rebia lliçons de pintura del seu pare, encara que probablement rebés classes també de Jan van Goyen i Pieter de Grebber. Va ingressar en el gremi com a mestre independent en 1642 i immediatament va acollir a tres deixebles. Va contreure matrimoni en Haarlem en 1646 amb Catrijne Claes de Groot, fillastra del pintor paisatgista Jan Wils, un altre possible mestre de Nicolaes. El matrimoni va fer testament en 1649, poc abans del naixement d'un fill anomenat Nicolaes com el seu pare, que també seria pintor.
Cap a 1650 hauria viatjat a Alemanya, acompanyant potser a Jacob Van Ruysdael, segons es desprèn d'un dibuix del castell de Bad Bentheim a Alemanya datat en 1650.
Després hauria viatjat a Itàlia, encara que es tracta d'un viatge no documentat i discutit, podent-se explicar el caràcter italianizant dels seus paisatges per la influència de Pieter van Laer o Jan Both. Se li documenta de nou a Haarlem en 1656, quan va comprar una casa, i en el curs 1657-1658 com a degà del gremi de pintors. De 1661 a 1670 va residir en Amsterdam on va tornar definitivament en 1677, després d'una nova estada en Haarlem.

## Obra

Artista fecund i variat, la seva producció, que inclou nombrosos dibuixos i aiguaforts, és abundant i comprèn paisatges italianitzants amb especial atenció a l'estudi dels animals, paisatges d'hivern i ports mediterranis, pintura d'història sobre temes cristians i mitològics, al·legories, pintura de gènere, retrats i naturaleses mortes. Podria haver col·laborat també amb Meindert Hobbema, Jan Baptist Weenix i uns altres incorporant figures de camperols i animals en els seus paisatges. Els aiguaforts oberts sobre les seves obres van fer de Nicolaes Berchem el més influent dels pintors de paisatge neerlandesos, estenent la seva influència al segle següent.
* Paisatge italià
* Estudi
* Paisatge port italià

## Referències

* 1 2 Biesboer, Pieter, y Luna, Juan J., p. 169.
* 1 2 3 Nicolaes Berchem en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD)
* ↑ Biesboer, Pieter, i Luna, Juan J., p. 44.

## Bibliografia

* Biesboer, Pieter; Lluna, Juan J. La pintura holandesa del Segle d'Or. Frans Hals i l'escola de Haarlem,. Madrid, Barcelona: BBV, 1994. ISBN 84-604-9248-6.

## Enllaços externs

* Nicolaes Berchem en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD)
* Obres de Nicolaes Pietersz. Berchem en el Rijksmuseum Arxivat 2015-06-14 a Wayback Machine.
* Obres de Nicolaes Pietersz Berchem en el Frans Hals Museum Arxivat 2015-06-14 a Wayback Machine.
# Hereford (Texas)

Hereford és una ciutat, seu del Comtat de Deaf Smith, a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 14.597 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hereford tenia 14.597 habitants, 4.839 habitatges, i 3.730 famílies. La densitat de població era de 1.004,6 habitants per km².
Dels 4.839 habitatges en un 42,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,4% hi vivien parelles casades, en un 14,4% dones solteres, i en un 22,9% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 18,1% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.599 $ i la renda mediana per família de 33.387 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.488 $ mentre que les dones 18.920 $. La renda per capita de la població era de 12.787 $. Aproximadament el 19,4% de les famílies i el 20,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* Edgar Mitchell (1930 - 2016) astronauta

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hereford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hereford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20120205001445/http://www.hereford-tx.gov/ City of Hereford official website]
* http://texashistory.unt.edu/browse/contributor/DSCL/
# Chauliodus schmidti

Chauliodus schmidti és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 23 cm de longitud total.

## Depredadors

És depredat per Himantolophus paucifilosus.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Mauritània fins a Namíbia.

## Referències

* ↑ Bloch M. E. & Schneider J. G., 1801. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae iconibus cx illustratum. Post obitum auctoris opus inchoatum absolvit, correxit, interpolavit Jo. Gottlob Schneider, Saxo. Berolini. Sumtibus Auctoris Impressum et Bibliopolio Sanderiano Commissum. Systema Ichthyol. . i-lx + 1-584.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Chauliodus schmidti». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V., 1990. Chauliodontidae. p. 293-295. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* ↑ Bertelsen, E. i G. Krefft, 1988. The ceratioid family Himantolophidae (Pisces, Lophiiformes). Steenstrupia, Vol. 14(2), pp. 9-89.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Brito, A., 1991. Catálogo de los peces de las Islas Canarias. Francisco Lemus, La Laguna, Illes Canàries, Espanya. 230 p.
* ↑ Bianchi, G., K.E. Carpenter, J.-P. Roux, F.J. Molloy, D. Boyer i H.J. Boyer, 1993. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Namibia. FAO, Roma, Itàlia. 250 p.

## Bibliografia

* Ege, V., 1948: Chauliodus Schn., bathypelagic genus of fishes. A systematic, phylogenetic and geographical study. Dana Report Núm. 31: 1-148, Pls. 1-2.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Gibbs, R.H. Jr., 1984. Chauliodontidae. p. 336-337. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Josep Maria Ramírez i Burgada

Josep Maria Ramírez i Burgada (Lloret de Mar, 16 de desembre de 1958), conegut pel seu nom de ploma, Jou Ramírez, és un dibuixant, artesà, creatiu publicitari i polític català.

## Carrera política

Va ser membre d'Esquerra Republicana de Catalunya al municipi de Lloret de Mar. Va obtenir un escó de regidor a l'ajuntament en tres eleccions municipals consecutives (1995, 1999 i 2003). En la primera legislatura va restar a l'oposició, mentre que entre 1999 i 2003 va formar part de l'equip de govern, encapçalant-ne la regidoria de Cultura. El novembre de 2003, mig any després d'haver revalidat l'escó, va anunciar la seva dimissió.
Ramírez va formar part de la llista de la CUP per a les eleccions municipals de 2015.

## Món artístic i cultural

Després del seu pas per la política, Jou va endinsar-se en el món de la il·lustració. Ha dibuixat contes, còmics i auques, especialitzant-se amb el temps en novel·les gràfiques que aporten una nova visió sobre personatges històrics com Jaume el Conqueridor Cristòfor Colom, Guillem Galceran de Cartellà. També ha produït una sèrie de jocs infantils de temàtica catalanista: jocs de cartes, dòmino i l'oca, entre d'altres productes.
Des de 2014, Ramírez promou a la seva vila natal els Dinarets d’en Barba, una reunió gastronòmica mensual de l'àmbit cultural i cívic per tractar assumptes d'ambient municipal.

## Referències

* ↑ «Deixa el carrec de regidor Josep Maria Ramírez d'ERC». La Costa, 01-11-2003, pàg. 14. Arxivat de l'original el 2024-04-22 [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «699.020 JOSEP MARIA RAMÍREZ i BURGADA (a) JOU» ( PDF) p. 3. Servei d'Arxiu Municipal de Lloret de Mar, 04-02-2019. Arxivat de l'original el 2024-04-22. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «Jesús Elias és l'alcaldable per la CUP de cara al 24 de maig». Nova Ràdio Lloret, 07-04-2015. Arxivat de l'original el 2022-01-27. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ Soler, Albert. «"M'ha sorprès la reacció hostil dels que defensen la història tradicional de Colom"». Diari de Girona, 13-11-2011. Arxivat de l'original el 2024-04-22. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ Pibernat Mas, Albert. «El lloretenc Jou Ramírez i les seves divertides creacions, protagonistes al nou programa d'Andreu Buenafuente». Lloret Gaceta, 23-11-2023. Arxivat de l'original el 2024-04-22. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ Joancomartí, Maria. «Els Dinarets d'en Barba celebren els 10 anys de vida». Nova Ràdio Lloret, 31-01-2024. Arxivat de l'original el 2024-05-22. [Consulta: 22 abril 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a Tebeosfera (castellà)
* «Auca del Rei en Jaume I el Conqueridor». Obra de Jou Ramírez. Arxivat de l'original el 2024-04-22.
# Ernst Laas

Ernst Laas (16 de juny de 1837, Fürstenwalde, Brandenburg, Prússia - 25 de juliol de 1885, Estrasburg, Alemanya) fou un filòsof alemany. Va estudiar teologia i filosofia amb Friedrich Adolf Trendelenburg a Berlín, i eventualment es va convertir en professor de filosofia a la nova Universitat d'Estrasburg. En el seu llibre «Analogia der Erfahrung» (1876) va criticar agudament el transcendentalisme d'Immanuel Kant, i en «Positivismus Idealismus» seva obra principal, assenyala un clar contrast entre el platonisme, del qual deriva el transcendentalisme, i el positivisme, del qual considera Protàgores, el fundador. Laas, en realitat, era un seguidor del pensament de David Hume. Al llarg de la seva filosofia s'esforça per connectar la metafísica amb l'ètica i la teoria de l'educació.

## Bibliografia

* Hanisch, Der Positivismus von Ernst Laas (1902)
* Gjurits, Die Erkenntnistheorie des Ernst Laas (1903)
* Falckenberg, Hist. of Mod. Philos. (1895)
# Campanya d'Itàlia

«Campanya d'Itàlia» té aquests significats:
* La primera Campanya d'Itàlia (1796-1797) de Napoleó Bonaparte (1796-1797).
* La segona Campanya d'Itàlia (1799-1800) de Napoleó Bonaparte, durant les Guerres de la Revolució Francesa (1799-1800).
* Sota el Segon Imperi, Napoleó III dirigí l'exèrcit francès a una nova Campanya d'Itàlia (1859) al costat dels piemontesos i contra l'Imperi Austrohongarès (1859).
* La Campanya d'Itàlia (Segona Guerra Mundial) dels anys 1943-1945, durant la Segona Guerra Mundial, que amb el desembarcament dels Aliats a Sicília va suposar l'alliberament d'Itàlia.

## Vegeu també

* Guerres d'Itàlia
# Grandfontaine

«Grandfontaine» té aquests significats:
* Grandfontaine (Baix Rin): municipi francès del departament del Baix Rin
* Grandfontaine (Doubs): municipi francès del departament del Doubs
* Grandfontaine (Jura): municipi suís del cantó del Jura
* Grandfontaine-sur-Creuse: municipi francès del departament del Doubs
# Josep Borràs i de Bofarull

Josep Borràs i de Bofarull (Reus, 1 de desembre de 1784 - Manila, 1845) va ser comerciant i cònsol dels Estats Units a Barcelona.
Era el tercer fill d'una família reusenca distingida. El més gran, Francesc de Paula Borràs, va ser un dels comerciants més importants de Reus en la seva època, casat amb Gertrudis Compte, filla de l'impressor Rafael Compte, i amic de Jaume Ardèvol, va ser detingut el 1814 pels filipistes. El segon, Bonaventura Borràs, professà de monjo a Poblet. Josep, de caràcter despreocupat i lleuger, va contraure matrimoni en contra de la voluntat de la família, i va haver de marxar cap a Montevideo, on va dedicar-se al comerç del vi. Retorna a Reus el 1812, on va prendre partit pels liberals constitucionalistes. El 1814 perseguit per la policia com el seu germà gran, va poder agafar d'incògnit un bergantí al port de Salou i s'exilià a Belfast. Allà muntà una llibreria i una casa vinícola. Aprengué l'anglès tot ensenyant espanyol i va publicar en aquella ciutat una gramàtica de la llengua castellana i uns Spanish exercices, que li donaren prestigi com a professor de llengües. Ensenyava italià, francès i portuguès, a més de castellà. El 1829, fracassat el negoci de vins, va decidir marxar cap a Montevideo, on encara hi havia el seu germà, però canvià d'opinió i es dirigí als Estats Units i s'instal·la a Filadèlfia cap al 1830. Allà es casà amb una nord-americana, adquirint una bona posició. Un dels seus nets va ser el filòsof i escriptor George Santayana, nascut amb el nom de Jorge Agustín Nicolás Ruiz de Santayana y Borrás. El 1835 tornà a Catalunya i fou cònsol dels Estats Units a Barcelona. Publicà també el 1836 un Diccionario citador de máximas, proverbios, frases y sentencias, escogidas de los autores clásicos latinos, franceses, ingleses é italianos. No es coneixen detalls dels últims anys de la seva vida, però va morir a Manila el 1845. Batista i Roca remarca que era cosí de Pròsper de Bofarull.

## Referències

* 1 2 Toda i Güell, Eduard «Joseph Borrás y Bofarull». Revista del Centre de Lectura, Any IX, 184, 1928, pàg. 230-235.
* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 132.
* ↑ Fontana, José M. Dos trenes se cruzan en Reus. Barcelona: Acervo, 1979, p. 320. ISBN 8470022776.
* ↑ Batista i Roca, J.M. "Els exiliats liberals" A: Vuit conferències sobre Catalunya. Barcelona: Proa, 1971. Pàg. 115

## Enllaços externs

* Diccionario citador de máximas...
# Inglewood-Finn Hill

Inglewood-Finn Hill és una concentració de població designada pel cens del Comtat de King a l'Estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 22.661 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Inglewood-Finn Hill tenia 22.661 habitants, 8.306 habitatges, i 6.163 famílies. La densitat de població era de 1.513,7 habitants per km².
Dels 8.306 habitatges en un 38,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,8% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 25,8% no eren unitats familiars. En el 17,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 34,6% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 72.130 $ i la renda mediana per família de 77.393 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.222 $ mentre que les dones 35.765 $. La renda per capita de la població era de 31.272 $. Aproximadament el 2,8% de les famílies i el 4,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Inglewood-Finn Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Inglewood-Finn Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Campos pel Canvi

Campos pel Canvi fou una coalició electoral de Campos, a Mallorca formada pel Partit Socialista de Mallorca (PSM), el Partit Socialista (PSIB-PSOE) i Entesa per Mallorca (ExM). Els seus líders foren Joan Juan Pons (PSM) i Mateu Burguera (PSOE).
Campos pel Canvi es va presentar a les eleccions locals de Campos de maig de 2007. Obtengué 1133 vots (el 23,28% dels vots vàlidament emesos) i, en conseqüència, tres escons. Joan Juan va convertir-se en batle de la localitat, prenent-li el relleu a Guillem Ginard Sala, esent la primera vegada que Campos compta amb un batle nacionalista d'esquerres. La coalició va arribar a un pacte de govern amb Unió Mallorquina, però el 2009 va iniciar una moció de censura per tal de treure'l de l'ajuntament, convertint Joan Juan Pons en alcalde., i es va tornar a presentar a les Eleccions municipals espanyoles de 2011 repetint els tres escons.
A les Eleccions municipals espanyoles de 2015 el PSIB i Més per Mallorca s'hi presentaren per separat, no repetint la coalició.

## Vegeu també

* Llista de batles de Campos

## Referències

* ↑ Joan Juan, nou batle de Campos, notícia a IB3
* ↑ «A Campos hi ha batle d'esquerres». Arxivat de l'original el 2010-01-24. [Consulta: 7 novembre 2010].
* ↑ PP y Campos pel Canvi presentan una moción de censura para echar a UM, notícia a DioarioDeMallorca (castellà)
* ↑ PP y 'Campos pel Canvi' presentan una moción de censura para desalojar a UM de la Alcaldía, notícia a ÚltimaHora (castellà)
* ↑ «Joan Juan se convierte en el primer alcalde nacionalista y de izquierdas». Ultima Hora, 19-01-2010. [Consulta: 28 maig 2011].
* ↑ «El PP no descarta nada tras quedarse a tan solo 20 votos de la mayoría absoluta». Ultima Hora, 24-05-2011. Arxivat de l'original el 28 d'agost 2011. [Consulta: 28 maig 2011].
* ↑ «Campos: Només el PP repeteix candidatura i aspira a assolir la majoria absoluta». Ara Balears, 18-05-2015. [Consulta: 16 maig 2016].

## Enllaços externs

* Facebook de Campos pel Canvi
* Blog de Campos pel Canvi
# Carles de Banyuls i Comte

Carles de Banyuls i Comte (1647 - Barcelona 1687) fou un noble català del segle xvii, senyor de Nyer. Descendia dels Banyuls medievals; era el fill de Tomàs de Banyuls i d'Orís i germà de Francesc de Banyuls i Comte.
Durant la Guerra dels Segadors havia lluitat al costat del seu pare al servei de la Generalitat contra el rei Felip IV de Castella. Però el trencament de l'aliança amb França i la divisió de Catalunya a causa del Tractat dels Pirineus el convertí en un enemic de les noves autoritats als Comtats de Rosselló i Cerdanya. Va participar en la lluita antifrancesa amb els angelets de la terra. El 1674 era un dels membres que havia de participar en la conspiració de Vilafranca de Conflent que pretenia iniciar una revolta i reunificar Catalunya obrint el pas a l'exèrcit reial castellà; el complot, però, va fracassar perquè fou descobert el mes d'abril i es veié obligat a fugir. Posteriorment encara va col·laborar amb el governador de Puigcerdà Jerónimo Dualdo conquerint l'Alta Cerdanya i l'Alt Conflent. Va acabar a Barcelona, on va morir el 1687. Paral·lelament les autoritats franceses oficialment el van sentenciar a mort i li embargaren totes les propietats.
En canvi, la seva dona Tomasina d'Ardena i d'Aragó (? - 1693) (que era la filla de Josep d'Ardena i de Sabastida, mariscal de camp de Lluís XIII) no va fugir pas, sinó que es mantingué obedient als francesos. Va poder retenir el títol de baronessa de Nyer i li fou entregada la propietat de les possessions embargades al seu marit. Ja el 1675 fou ascendida amb el nou títol de marquesa de Montferrer, que abans només era una senyoria. Es va casar per segona vegada amb Pere d'Hervault d'Ardena. Aquest acabaria venent la baronia de Nyer i el marquesat al germà de Carles, Francesc de Banyuls i Comte, qui continuaria la línia dels Banyuls com a militars obedients a França.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Mestre, 1998: p. 95, entrada: "Banyuls"
* 1 2 3 4 L'Enciclopèdia.cat
* ↑ L'Enciclopèdia.cat

## Bibliografia

* Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 1.147 p.; p. 95 entrada: "Banyuls". ISBN 84-297-3521-6.
* «Carles de Banyuls i Comte». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* «Carles de Banyuls i Comte». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Howard Hawks San Sebastián, 1972

Howard Hawks San Sebastián, 1972 és un curtmetratge documental espanyol del 2002 dirigit per Samuel Martínez Martín.

## Sinopsi

Aprofitant l'arribada a Sant Sebastià del director de cinema estatunidenc Howard Hawks per fer de president del jurat del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià del 1972, en el que també se'n projectava una retrospectiva. Aprofitant el fet, dos joves aleshores desconeguts, el futur guionista Jesús Martínez León i el futur director de cinema José Luis Cuerda, van venir des de Madrid i li van fer una entrevista que havia de formar part d'un futur llargmetratge, però que va romandre inèdita. Trenta anys després es rescaten les imatges de l'entrevista que pretén mostrar un veritable director de cinema clàssic que va saber entendre la vida de la manera més bella, amb amor i honradesa.

## Nominacions

Fou nominada al Goya al millor curtmetratge documental de 2002. També fou exhibida a la Secció Zabaltegi del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2002.

## Referències

* ↑ "Howard Hawks, San Sebastián 1972" nos invita a viajar al pasado, mundoplustv, abril de 2003
* ↑ Howard Hawks, San Sebastián 1972, al web dels Premis Goya
* ↑ Howard Hawks San Sebastián, 1972 al web dels festival

## Enllaços externs

* Howard Hawks San Sebastián, 1972 a YouTube
# Colònia de Porto-Novo

La colònia de Porto-Novo fou una colònia francesa al modern Benín, formada per Cotonou (cedit el 1878), Popos(protectorat el 19 de juliol de 1883), Ouidah (annexionat el 1882) i altres territoris sota domini directe francès i pel protectorat de Porto-Novo. Va durar exactament un any del 22 de juny de 1893 al 22 de juny de 1894. Va substituir als Establiments Francesos del Golf de Benín (1886-1893) i va ser substituïda per la colònia de Dahomey.

## Referències

* ↑ Porto Seguro, Petit Popo, Agoué, Anabanquein, Agomé-Séva i Gran Popo, alguns dels quals seran cedits a Alemanya l'1 de febrer de 1886
* Worldstatesmen per Ben Cahoon
# Pla de Lleida

Pla de Lleida és una subcomarca del Segrià de límits centrats aproximadament en la ciutat de Lleida.
Antigament comprenia aproximadament la zona de regadiu dels voltants de la ciutat, però actualment s'ha ampliat fins als antics secans de les partides lleidatanes de Moredilla, Terme de Grealó, Vinatesa, Pedrós, La Cogullada i Astó.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana. Edició Digital.