OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mussy-la-Fosse

Mussy-la-Fosse és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 80 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Mussy-la-Fosse era de 80 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 40 eren cases i 1 era un apartament. Dels 32 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 5 tenien dues cambres, 14 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 7 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Mussy-la-Fosse el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 33 eren actives i 12 eren inactives. De les 33 persones actives 30 estaven ocupades (18 homes i 12 dones) i 3 estaven aturades (3 homes). De les 12 persones inactives 3 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren lampisteries.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Mussy-la-Fosse a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Mussy-la-Fosse a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Musaranya de Theresa

La musaranya de Theresa (Crocidura theresae) és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae) que viu a Costa d'Ivori, Ghana, Guinea, Sierra Leone i, possiblement també, Libèria.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Hutterer, R. (2016). "Crocidura theresae." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]

## Bibliografia

* Corbet, G.B.; Hill, J.E., 1991. A World List of Mammalian Species. Tercera edició. Natural History Museum Publications & Oxford University Press, Londres i Oxford: v-viii, 1-243.
* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Grubb, P., Jones, T. S., Davies, A. G., Edberg, E., Starin, E. D. i Hill, J. E., 1998. Mammals of Ghana, Sierra Leone and The Gambia. Trendrine Press, Zennor, St Ives, Cornualla (Gran Bretanya).
* Heim de Balsac, H., 1968. Recherches sur la faune des Soricidae de l'ouest Africain (du Ghana au Senegal). Mammalia 32: 379–418.
* Hutterer, R., 1993. Order Insectivora. A: Wilson, D.E. i Reeder, D.M. (editors) Mammal Species of the World. Segona edició. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres: 69-130.
* Hutterer, R., 2005. Order Soricomorpha. A: D. E. Wilson i D. M. Reeder (editors), Mammal Species of the World, p. 220-311. Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland.
* Maddalena, T., 1990. Systematics and biogeography of Afrotropical and Palaearctic shrews of the genus Crocidura (Insectivora, Soricidae): An electrophoretic approach. A: G. Peters and R. Hutterer (editors), Vertebrates in the Tropics, p. 297–308. Museum Alexander Koenig, Bonn, Alemanya.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Musaranya de Smith

La musaranya de Smith (Crocidura smithii) és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). que viu a Etiòpia, el Senegal i, possiblement també, Somàlia.

## Subespècies

* Crocidura smithii debalsaci.
* Crocidura smithii smithii.

## Referències

* ↑ «Crocidura smithii». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* 1 2 Hutterer, R., Howell, K.; Baxter, R. (2016). "Crocidura smithii (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* ↑ EcoNinjas (anglès)

## Bibliografia

* Heim de Balsac, H., 1966. Faits nouveaux concernant certaines Crocidures du Harar (Ethiopie). Mammalia 30: 446–453.
* Heim de Balsac, H. i Meester, J., 1977. Order Insectivora. A: J. Meester i H. W. Setzer (editors). The Mammals of Africa: An Identification Manual, pàg. 1–29. Smithsonian Institution Press, Washington DC, Estats Units
* Hutterer, R., 1980. Zur Systematik und Verbreitung der Soricidae Äthiopiens (Mammalia; Insectivora). Bonner Zoologische Beiträge 31: 217–247.
* Hutterer, R., 1981. Range extension of Crocidura smithii, with description of a new subspecies from Senegal. Mammalia 45(3): 388–391.
* Hutterer, R., 1986. African shrews allied to Crocidura fischeri: taxonomy, distribution and relationships. Cimbebasia, series A 8(4): 23–35.
* Hutterer, R., 1993. Order Insectivora. A: Wilson, D.E. i Reeder, D.M. (editors) Mammal Species of the World. Segona edició. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres: 69-130.
* Hutterer, R., 2005. Order Soricomorpha. A: D. E. Wilson i D. M. Reeder (editors), Mammal Species of the World, p. 220-311. Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland
* Yalden, D. W., Largen, M. J., Kock, D. i Hillman, J. C., 1996. Catalogue of the Mammals of Ethiopia and Eritrea 7. Revised Checklist, zoogeography and conservation. Tropical Zoology 9(1): 73–164.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Museu Leopold

El museu Leopold (en alemany: Leopold Museum) és un museu a Viena, Àustria, obert l'any 2001. El museu acull la més gran col·lecció mundial de quadres d'Egon Schiele.

## Col·lecció

La col·lecció de Rudolf Leopold és la base del museu. Des dels anys 1950, comença a col·leccionar obres d'art. S'interessa en artistes llavors desconeguts. Així el museu acull la més gran col·lecció mundial de quadres d'Egon Schiele. Ha acumulat en total 5.300 objectes.
Exposa una de les col·leccions més grans d'art austríac, amb artistes com Oskar Kokoschka, Richard Gerstl, Josef Hoffmann, Coloman Moser, Carl Moll, Alfred Kubin, Herbert Boeckl, Anton Faistauer, Anton Kolig, Lovis Corinth, Albin Egger-Lienz, Ferdinand Georg Waldmüller, Anton Romako, Eva Nagy i Albert Paris Gütersloh. Entre les floretes de la col·lecció, a més de les de Schiele, es pot citar La Vida i la Mort de Gustav Klimt.

## Controvèrsia

El 2012, després de protestes, els cartells del museu per a l'exposició Nackte Männer d'Ilse Haider, que mostren una de les obres d'art més destacades de l'exposició, titulada "Vive la France" (una representació de tres futbolistes francesos nus, amb els seus genitals completament revelats: el primer negre, el segon àrab/musulmà i el tercer blanc, dels artistes francesos Pierre et Gilles), van ser modificats pels mateixos artistes, mitjançant l'addició d'una cinta vermella per cobrir els genitals dels jugadors.
* Egon Schiele, El ballarí
* Egon Schiele, Autoretrat amb làmpades xineses
* La Vida i la Mort, Gustav Klimt
* Dona nua, Egon Schiele

## Referències

* ↑ Fox, Margalit «Rudolf Leopold, Art Collector, Dies at 85 (Published 2010)» (en anglès). The New York Times, 30-06-2010. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Egon Schiele | COLLECTION | Leopold Museum». [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «HuffPost is now a part of Verizon Media». [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ Welle (www.dw.com), Deutsche. «Penis problem: A Vienna museum covers up | DW | 19.10.2012» (en anglès britànic). [Consulta: 11 febrer 2021].
# Moviment de Seglars Claretians

El Moviment de Seglars Claretians és un moviment seglar de l'Església catòlica, sorgit a Colòmbia. També es coneix amb el nom de «Laics Claretians». L'organització té un objectiu evangelitzador i el seu inspirador és Sant Antoni Maria Claret. Es tracta d'una de les diverses institucions relacionades amb aquest darrer.
El seu origen són els grups de laics que va impulsar sant Antoni Maria Claret, i que van desaparèixer després de la revolució del 1868. El 1938 es recupera la iniciativa, que la Santa Seu va aprovar el 1943. Va passar d'anomenar-se Col·laboradors Claretians a Associats Claretians el 1973, i Seglars Claretians des del 1979.

## Referències

* 1 2 Suárez, 2014, p. 108, 118.
* ↑ Areitio, 2010, p. 141-142.
* ↑ Schwaiger, 2010, p. 159.
* ↑ «Movimiento de los Seglares Claretianos (M.S.C.) | Misioneros Claretianos» (en espanyol europeu), 09-07-2022. [Consulta: 31 maig 2023].

## Bibliografia

* Areitio, María «Asociaciones de fieles y vida consagrada: distintas relaciones y sus perspectivas canónicas». Ius Canonicum. Instituto Martín de Azpilcueta, 99, 2010, pàg. 129-161. ISSN: 0021-325X.
* Schwaiger, Georg. La vida religiosa de la A a la Z : desde los orígenes hasta nuestros días. Ediciones San Pablo, 2010. ISBN 9788428520331.
* Suárez, Ana Lourdes «Nuevos movimientos y comunidades eclesiales "católicas"¿Qué renuevan?». Soc. relig., 24, 42, 2014, pàg. 92-131. ISSN: 1853-7081.
# NKR

NKR té els següents significats:
* República de Nagorno-Karabakh (del seu nom en anglès Nagorno-Karabakh Republic), estat, parcialment reconegut, de la Transcaucàsia
* NKr també és l'abreviatura de la corona noruega, moneda de Noruega
# NIE

El Número d'Identificació d'Estrangers (conegut per les seves sigles NIE) és, a Espanya, un codi alfanumèric que serveix per a la identificació dels estrangers.
D'acord amb l'article 101 del Reglament d'Estrangeria espanyol, aprovat per Reial decret 2393/2004, de 30 de desembre, els estrangers que, pels seus interessos econòmics, professionals o socials, es relacionin amb Espanya, seran dotats, a l'efecte d'identificació, d'un número personal, únic i exclusiu, de caràcter seqüencial. El número personal serà l'identificador de l'estranger, que haurà de figurar en tots els documents que se li expedeixin o tramitin, així com les diligències que s'estampin en la seva targeta d'identitat o passaport.

## Estructura del NIE

El NIE es compon d'una lletra inicial, set dígits i un caràcter de verificació alfabètic. La lletra inicial és una X pels NIEs assignats fins al 15 de juliol de 2008 i una Y per als NIEs assignats des del 16 de juliol de 2008 (Ordre INT/2058/2008, BOE del 15 de juliol). Inicialment, els NIE, segons l'Ordre de 7 de febrer de 1997, constaven d'una X + 8 números + un caràcter de control. L'Ordre INT/2058/2008 va reduir de 8 a 7 els números + un caràcter de control, perquè tinguessin la mateixa longitud que els NIF i CIF, i va afegir les claus Y i Z abans que s'assignessin 9999999 NIE X i es desbordés la capacitat dels 7 dígits, però aquesta Ordre manté la validesa dels NIE X de 8 dígits + caràcter de control anteriors ja assignats.

## Sol·licitud

S'admetran les següents sol·licituds d'assignació de NIE:
* Les presentades a Espanya personalment per l'interessat, en aquest cas haurà d'acreditar que es troba legalment en territori espanyol i justificar documentalment el motiu de l'assignació d'aquest número.
* Les quals es presentin a Espanya pel representant de l'estranger, acreditant aquesta representació mitjançant poder general o poder especial, així com justificar documentalment el motiu de l'assignació del número.
* Les que es presentin en les representacions diplomàtiques o oficines consulars espanyoles situades al país de residència del sol·licitant, en unió dels documents que justifiquin el motiu de l'assignació del número.

## Referències

* ↑ Agencia Tributaria. «NIF de personas físicas». [Consulta: 11 desembre 2013].
* ↑ "Formatos válidos para el NIF" Junta de Andalucía

## Vegeu també

* NIF
# Mutiny on the Blackhawk

Mutiny on the Blackhawk és una pel·lícula d'aventures estatunidenca de 1939, dirigida per Christy Cabanne. És protagonitzada per Richard Arlen, Andy Devine i Constance Moore, i es va estrenar l'1 de setembre de 1939.

## Argument

La història tracta sobre la fugida d'esclaus entre Hawaii i Califòrnia el 1840, amb un motí salvatge a bord d'un vaixell d'esclaus a alta mar, el bescanvi de nadius per l'esclavitud en un paradís tropical i escenes de batalla entre colons enfurismats de Califòrnia i l'exèrcit mexicà.

## Repartiment

* Richard Arlen com Capità Robert Lawrence
* Andy Devine com Slim Collins
* Constance Moore com Helen Bailey
* Noah Beery com Capità
* Guinn Williams com Mate
* Ray Mala com Woni
* Thurston Hall com Sam Bailey
* Paul Fix com Jack
* Richard Lane com Kit Carson

## Referències

* ↑ «Mutiny on the Blackhawk». AFI Catalog of Feature Films. [Consulta: 18 novembre 2022].
# Mutinta Hichilema

Mutinta Hichilema (Shibuyunji, 7 de maig de 1967) és l'actual primera dama de Zàmbia.
El 1988, es va casar amb Hakainde Hicilema. El 2021, quan aquest va ser elegit president de Zàmbia, va prendre possessió del càrrec de primera dama.
Mostra un gran compromís per causes humanitàries i s'involucra en programes de desenvolupament comunitari del país. És una seguidora devota de l'Església Adventista del Setè Dia. Defensa la tolerància religiosa i una convivència harmoniosa entre les diferents fes a Zàmbia. Ha estat implicada en iniciatives de promoció de la cohesió social i desenvolupament nacional.

## Referències

* ↑ «We are stronger together, Mutinta Hichilema tells HH as couple celebrates 29 wedding anniversary» (en anglès). Lusaka Times. [Consulta: 10 juny 2022].
* ↑ «Sustain women status conversations beyond March 8 – Mutinta Hichilema – The Mast Online» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-09-17. [Consulta: 17 agost 2021].
* ↑ «Mutinta Hichilema living in fear». Zambian Watchdog, 03-05-2017. Arxivat de l'original el 12 setembre 2017. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «Passionate plea to First Lady Mrs. Mutinta Hichilema; you're better of with Dorcas women!». Lusaka Times, 22-10-2021. Arxivat de l'original el 22 octubre 2021. [Consulta: 11 març 2022].
# Naia

La naia és un porxe típic de la casa de camp de la comarca de la Marina Alta, al País Valencià.

## Naies i riuraus

Sovint, sobretot entre persones que no coneixen l'arquitectura rural de la Marina Alta, se sol confondre la naia amb el riurau, però són dos elements diferents: la naia sempre apareix situada davant de la façana de la casa i la seua funció és la de protegir-ne l'entrada, mentre que el riurau pot estar adossat lateralment o, també, separat de l'habitatge (mai al seu davant).

## Característiques de les naies

Abans s'ha dit que la naia té una funció protectora de l'entrada de la casa, però a més li serveix d'ornat. La naia és també el lloc de reunió de la família o els amics durant les llargues i caloroses nits d'estiu. És, doncs, un espai per a la socialització.
En els xalets de les modernes urbanitzacions s'ha reproduït el model de naia de la casa de camp tradicional, i incorpora els mateixos tres usos que s'han destacat anteriorment: protecció, ornat i esbargiment.

## Vegeu també

* Arquitectura de la Marina
* Riurau

## Referències

* 1 2 de Rey Aynat, Miguel. Arquitectura rural valenciana. Museu Valencià d'Etnologia, 2010, p. 397.
* ↑ Álvaro. «Les argilagues també floreixen: Riurau o naia ?», dilluns, 23 febrer 2009. [Consulta: 18 octubre 2018].
Viccionari
# Narcís Abrés

Narcís Abrés i Creixell (Cassà de la Selva, 2 de febrer de 1794 - Tarragona, 1827), també conegut per "Pixola" i "Carnisser" fou un guerriller i lladre de la dècada del 1820. Exercia l'ofici de carnisser a Cassà de la Selva. El 1822 participà de la revolta reialista en contra de la política liberal i la Constitució de Cadis. Quan el 1823 es va restaurar el poder absolut a Ferran VII d'Espanya fou nomenat capità. Més endavant, tot i el retorn a l'absolutisme de Ferran VII durant la dècada ominosa, es va revoltar altre cop contra el liberalisme en l'episodi conegut com la Guerra dels Malcontents el 1827, aquesta vegada contra el mateix rei en considerar que s'havia estovat. Arribà a ser un dels caps al corregiment de Girona, i el setembre inicià el setge de la ciutat durant un mes. El 22 de setembre va afirmar públicament que l'alt clergat i el Consell d'Estat estaven implicats en la rebel·lió. Fou pres i el 22 de novembre de 1827 afusellat a Tarragona.

## Referències

* ↑ "España, registros parroquiales y diocesanos, 1307-1985," images, FamilySearch (https://familysearch.org/ark:/61903/3:1:S3HY-DCR3-T8?cc=1784529&wc=9PPD-JW5%3A141480501%2C146928101%2C141649702%2C147009001 : 8 juliol 2014).
* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 3

## Enllaços externs

* «Narcís Abrés». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Font de Sant Eudald

La Font de Sant Eudald és una obra de Ripoll (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La Font de Sant Eudald està situada al nord-est del nucli de Ripoll, al carrer del Raval de Sant Pere.
Es tracta d'una font pública construïda dins d'una arcada, amb bancs de pedra a banda i banda. S'observen uns graons per accedir a la font i les parets interiors estan arrebossades i pintades.

## Referències

* 1 2 «Font de Sant Eudald». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Vittorio Sicuri

Vitorio Sicuri (Parma, 25 de març de 1938 - Barcelona, 12 d'octubre de 2001) va ser un director de cors italià.
De jove aprengué a tocar l'acordió i el piano, però es guanyava la vida com a comptable. Cantava de manera semiprofessional en el cor del Teatro Regio de la seva ciutat natal. Va ingressar al Teatre Alla Scala de Milà com a mestre intern, per després exercir-se com a col·laborador del mestre Romano Gandolfi, titular del cor milanès. Amb ell va augmentar el coneixement i la pràctica en l'especialitat, fins que el 1975 va ingressar al cor del Teatro alla Scala de Milà en qualitat de director assistent. Poc després passà a ser-ne el director titular, càrrec que ocupà fins al 1982 i que li permeté de treballar amb els millors directors concertadors, directors d'escena. Col·laborà estretament amb compositors contemporanis com ara Karlheinz Stockhausen, Krzysztof Penderecki, Luigi Nono i Luciano Berio en la representació de diverses estrenes mundials. Entre 1975 i 1979 ´també dirigí el Festival Puccini de Torre del Lago.
La temporada 1982-1983 fou nomenat, amb Romano Gandolfi, co-director del cor del Gran Teatre del Liceu de Barcelona, càrrec en que romangué vuit anys i que li permeté elevar l'agrupació coral a una categoria internacional insòlita fins a aquell moment. El 1990 passà a dirigir el cor del Teatro Comunale de Florència i del Maggio Musicale Fiorentino, i el 1992 ocupà el càrrec de director titular interí del Teatro La Fenice de Venècia. El 1998 fou nomenat director musical del Teatro Colón (Buenos Aires), en el qual romangué fins a la seva mort.
Integrat a Catalunya, esdevingué un apassionat defensor del moviment sardanista i de tota la tradició folklòrica del país. El 1990, d'altra banda, havia estat guardonat amb el Premi Rodolfo Valentino atorgat pel govern italià com a divulgador de la seva cultura nadiua a l'estranger.

## Referències

* ↑ https://elpais.com/diario/2001/10/16/agenda/1003183202_850215.html
* ↑ https://www.lanacion.com.ar/espectaculos/musica/la-desaparicion-de-vittorio-sicuri-llena-de-profundo-dolor-al-colon-nid342941/

## Enllaços externs

* https://archive.today/20130411000901/www.freewebs.com/vittoriosicuri/vittorio%20sicuri.JPG//(castellà)
* (castellà)
# Anàlisi de macrocomponents

L'anàlisi de macrocomponents és una de les especialitats de la química que s'ocupa de determinar una substància dissolta en una solució a una concentració tal que pot ésser precipitada per mitjà de l'addició de reactius precipitants ordinaris en una anàlisi quantitativa.
Aquesta especialitat s'utilitza per a la determinació més concreta hidrats de carboni, proteïnes, lípids, aigua i components minoritaris.

## Determinació d'hidrats de carboni

Per a la determinació d'hidrats de carboni, primer de tot s'ha de determinar el valor absolut d'hidrats de carboni totals, és a dir, s'han de determinar els hidrats de carboni solubles, directament reductors o reductors previs a la hidròlisis. Per a obtenir aquesta informació s'han d'aplicar diferents mètodes com seria per exemple el mètode de Fehling-Causse-Bonans,per mètodes enzimàtics o cromatogràfics.

## Determinació de proteïnes

Dins de la determinació de proteínes també trobem la determinació de pèptids i aminoàcids, per tant per a aquesta determinació es pot utilitzar diferents mètodes tal com mètodes no extractius, així anomenat mètode de Kjeldahl, mètodes d'extracció com seria el de biuret i seguidament les determinacions especialitzades per a cada tipus de molècula així com determinació de proteïnes en farines.

## Determinació de lípids

Per a la determinació de lípids com en les anteriors determinacions es troba l'extracció directa però en cada cas hi trobem mètodes diferents amb la mateixa finalitat, per a lípids es farà amb el mètode de Soxhlet, l'extracció per tractament d'àcid, la determinació de lípids en productes lactis. En aquesta determinació també es pot realitzar la caracterització de greixos i olis.

## Bibliografia

* ↑ «Analisis de macrocomponentes».