OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mariotte (cràter)

Mariotte és un cràter d'impacte allargat que s'hi troba a la cara oculta de la Lluna. Es localitza amb el sistema de coordenades planetocèntriques a -27.36 ° latitud N i -138.07 ° longitud E, al voltant d'un diàmetre de distància al sud-oest del cràter Das, més petit. Al sud-est de Mariotte es troba el gran cràter Txebixev. El cràter fa 70.27 km de diàmetre i el nom va ser adoptar per la UAI l'any 1970 en honor d'Edme Mariotte.
El cràter és més llarg cap al sud-est en aproximadament un quilòmetre i mig, donant a aquesta element un contorn amb forma oval. La vora exterior es manté esmolada i poc erosionat. El sòl interior és irregular, particularment cap a l'extrem sud-est.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Mariotte.
| Cràters satèl·lit | Mariotte Coordenades Diàmetre P 29° 54′ S, 139° 42′ O﻿ / ﻿29.9°S,139.7°O﻿ / -29.9; -139.7 30 km R 30° 06′ S, 141° 36′ O﻿ / ﻿30.1°S,141.6°O﻿ / -30.1; -141.6 33 km U 27° 54′ S, 142° 48′ O﻿ / ﻿27.9°S,142.8°O﻿ / -27.9; -142.8 34 km X 25° 18′ S, 140° 00′ O﻿ / ﻿25.3°S,140.0°O﻿ / -25.3; -140.0 20 km Z 22° 54′ S, 139° 00′ O﻿ / ﻿22.9°S,139.0°O﻿ / -22.9; -139.0 47 km |
El cràter Mariotte Y va ser reanomenat per la UAI a Murakami.

## Referències

* ↑ "Mariotte (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Altres referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Konopliànovka

Konopliànovka - Конопляновка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 144 habitants. Pertany al districte (raion) de Valuiki.

## Referències

* ↑ «Kasenovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-26. [Consulta: 26 març 2022].
* ↑ «Инвестиционный паспорт муниципального района «Город Валуйки и Валуйский район» Белгородской области». Официальный сайт Администрации Валуйского района Белгородской области.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 26 març 2022].
# Kristiina Drews

Kristiina Drews (Lappeenranta, 1952) és una traductora literària de l'anglès al finès. Fa trenta-cinc anys que tradueix ficció, tant d'autors britànics com americans, així com alguns africans i indis. Entre els més coneguts figuren Margaret Atwood, Michael Cunningham, William Faulkner, Julian Barnes, Vladimir Nabokov, Joyce Carol Oates, Harper Lee i Nadine Gordimer. També ha traduït diversos musicals amb la seva col·lega Jukka Virtanen, com ara Els miserables, West Side Story, Saturday Night Fever i Miss Saigon.Per la seva feina ha estat distingida amb diversos premis, com ara el Premi Nacional Finès de Traducció el 1989, el Premi Mikael Agricola de Traducció el 1998, així com un bon nombre de beques al llarg de la seva carrera.

## Referències

* ↑ «Kristiina Drews» (en finès). Helsingin Sanomat, 27-09-2014.
* ↑ «Palkinnot kirjailija Anni Kytömäelle ja suomentaja Kristiina Drewsille» (en finès). www.gummerus.fi. [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-02-02. [Consulta: 18 gener 2017].
# Maske in Blau

Maske in Blau és una pel·lícula musical d'Alemanya Occidental de 1953 dirigida per Georg Jacoby i protagonitzada per Marika Rökk, Paul Hubschmid i Wilfried Seyferth.
Es tracta d'una pel·lícula opereta basada en l'obra del mateix títol composta per Fred Raymond. S'havia fet una versió cinematogràfica feta en 1943.
Va ser realitzada als estudis de Bavaria Film a Múnic i els exteriors a Roma. Els muntatges de la pel·lícula van ser dissenyats pel director artístic Erich Kettelhut. Va ser rodada en Agfacolor.

## Repartiment

* Marika Rökk - Juliska Varady
* Paul Hubschmid - Armando Cellini
* Wilfried Seyferth - Orgando, Manager
* Walter Müller - Seppl Frauenhofer
* Ernst Waldow - Inspector de policia Lamento
* Annie Rosar - Birri, guardaroba
* Fritz Odemar - Director detaetre Corelli
* Helli Servi - Putti Pierotti
* Rudolf Schündler - Stage Manager
* Peter W. Staub - Wat Nu, servent xinès
* Ulrich Bettac
* Kurt Reimann - Cantant

## Referències

* ↑ Bock & Bergfelder p. 241
* ↑ Dr. Alfred Bauer: Deutscher Spielfilm Almanach. Band 2: 1946-1955, München 1981, S. 353

## Bibliografia

* Bock, Hans-Michael & Bergfelder, Tim. The Concise CineGraph. Encyclopedia of German Cinema. Berghahn Books, 2009.
# L'Arquet (Ripoll)

L'Arquet és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici exempt format per baixos i tres pisos. Els balcons, a nivell de riu, i el primer pis a nivell de carrer eren originàriament una fàbrica tèxtil, com ho corrobora també l'estructura de les obertures, amb arcs de mig punt rebaixats de la primera planta. A nivell del riu no hi ha obertures. Els dos últims pisos foren construïts a posteriori (1947). L'edifici té dos nivells de coberta, una que dona a la plaça, amb més alçada que la resta de l'edifici. A la planta segona hi ha, per la banda del riu, un únic balcó, mentre que pel passatge hi ha balcons individuals amb baranes de ferro de fosa i mènsules decorades. Al tercer pis tot són finestres amb relleix. En el punt més alt hi ha obertures amb arcs de punt rodó. Al voltant de les obertures hi ha uns esgrafiats. La teulada, en els dos cossos, és a tres vessants.

## Referències

* ↑ «L'Arquet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# L'Armengol

L'Armengol, o l'Ermengol, és una masia del municipi de Sagàs (Berguedà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia senyorial de grans proporcions. El cos bàsic i central és una planta rectangular, amb el carener paral·lel a la façana orientada a migdia i coberta a doble vessant. Flanquejant aquest cos central es troben dues ales, seguint també l'esquema clàssic de masia, més massisses i tancant l'era de la casa, al cantó de llevant i ponent. El cos central és d'una gran elegància, obert pels porxos a cadascun dels tres pisos. A la planta baixa té tres grans arcades d'arc de mig punt; al primer pis un finestral també de mig punt i a les golfes el mateix nombre d'obertures. La resta de la masia té totes les obertures d'arc de mig punt, de proporcions més petites, o de llinda.

## Història

La gran masia de l'Armengol correspon bàsicament a l'obra del segle xvii i xviii, però la masia ja s'esmenta al segle xvi. En el fogatge de l'any 1553 la masia de l'Armengol s'inclou dins el terme de Merlès, malgrat pertànyer a Sagàs. De la família de l'Armengol la documentació enregistra l'any 1563 a mossèn Pere Armengol, rector de la parròquia de Santa Maria de la Quar. Al segle xvi, la casa pagava una tasca de pa i vi i també un parell de gallines al monestir de la Portella, en concepte de cens. La Masia de l'Armengol fou fogatjada l'any 1553; "Armangol" pertanyen al terme i parròquia de Sagàs.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Armengol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
# Massacre de Maalot

La massacre de Maalot fou una presa d'ostatges, seguida d'una massacre, perpetrada el 15 de maig del 1974 per tres militants del Front Democràtic per a l'Alliberament de Palestina en una escola de la ciutat de Maalot. 22 escolars i 3 mestres moriren a mans dels terroristes així com una parella i llur infant de 4 anys.

## Desenvolupament

El 15 de maig del 1974, tres membres armats del Front Democràtic per a l'Alliberament de Palestina, una escissió del Front Popular per a l'Alliberament de Palestina, van entrar a Israel des del Líban. Poc temps després, van atacar una camioneta, i mataren dues dones àrab-israelianes, en feriren una tercera i entraren en un edifici d'apartaments a la ciutat de Maalot, on van matar una parella i el seu fill de 4 anys. Des d'allà, se'n van anar a l'Escola Primària Meir Netiv, on van prendre més de 115 persones (entre elles 105 nens) com a ostatges.
La majoria dels ostatges eren adolescents d'una escola secundària a Safed que estaven de visita per una nit a Maalot-Tarxiha. Els segrestadors van emetre ràpidament les seves demandes, relatives a l'alliberament de 23 militants palestins de les presons israelianes. Altrament, amenaçaven de matar els ostatges. El segon dia, una unitat de la Brigada Golani va assaltar l'edifici.
Durant el tiroteig, els segrestadors assassinaren els nens amb granades i armes automàtiques. En última instància, 25 ostatges, entre ells 22 nens, van morir i altres 68 van resultar ferits.

## Notes i referències

* ↑ U.S. filmmakers plan documentary on Ma'alot massacre
* ↑ Amos Horev
* ↑ ISRAEL'S FRONT LINE CHILDREN
* ↑ 1974: Dozens die as Israel retaliates for Ma'alot
# Juvinhac

Juvinhac (en francès Juvignac) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània. L'any 2014 tenia 8.755 habitants.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau

## Vegeu també

* Diploma de Carlemany del juny del 799.
# La Pobla de Valverde

La Pobla de Valverde (en castellà i oficialment La Puebla de Valverde) és un municipi de l'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de Gúdar-Javalambre.

## Història

A l'inici de la Guerra Civil espanyola, la Columna Casas Sala, formada per milicians voluntaris i guàrdies civils, sortí de Castelló cap al front de Terol. A la Pobla de Valverde, els guàrdies civils es passaren al bàndol franquista, obrint foc, i capturant els milicians. Francesc Casas Sala fou fet presoner i executat per l'exèrcit franquista l'1 d'agost de 1936, l'endemà d'un consell de guerra sumaríssim.

## Referències

* ↑ Porcar Orihuela, Juan Luis «La Columna Casas Sala, memòria històrica de Castelló». .
# Marco Vitali

Marco Vitali (Fano, Marques, 18 de juny de 1960) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1983 i 1991. Dels seus resultats destaquen les tres victòries al Gran Premi de Lugano i una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1987.

## Palmarès

* 1978
** 1r a la Copa de la Pau
* 1982
** 1r a la Gran Premi de Lugano
** 1r al Giro dei sei Comuni Mendrisio
* 1984
** 1r al Sei giorni del sole
* 1987
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1988
** 1r a la Gran Premi de Lugano
* 1990
** 1r a la Gran Premi de Lugano

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1985. 31è de la classificació general
* 1986. 37è de la classificació general
* 1987. 63è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1988. 35è de la classificació general
* 1990. 54è de la classificació general
* 1991. 37è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1984. 22è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Mayday (sèrie de televisió)

Mayday: catàstrofe aèria és un programa de televisió documental canadenc que examina accidents aeris, incidents arriscats, segrestos, bombardejos i altres desastres. És una producció de Cineflix, en associació amb National Geographic Channels, Canal D i Discovery Canada. Mayday utilitza recreacions i imatges generades per ordinador per reconstruir la seqüència d'esdeveniments que conduïren a cada desastre. A més, entrevista supervivents, experts en aviació, pilots jubilats i investigadors d'accidents, per explicar com es van produir les emergències, com es van investigar i com es podrien haver previngut. Un dels seus capítols, "Què va passar a Los Rodeos?", sobre l'accident aeri de Tenerife, ha estat traduït al català per TV3 i estrenat el 26 de gener de 2021.

## Referències

* ↑ Cineflix (13 August 2002). "New Cineflix science series Mayday starts production". Nota de premsa.
* ↑ Lewis, Raymond «Air Crash Investigators — comments on a pedagogical strategy to increase intrinsic motivation to enhance student learning.». 20th Annual Conference for the Australasian Association for Engineering Education, 6-9 December 2009: Engineering the Curriculum, 01-12-2009. Arxivat de l'original el 6 juliol 2011.
* ↑ «"Sense ficció" estrena "El cas Loveparade" i "Què va passar a Los Rodeos?"». CCMA, 25-01-2021. [Consulta: 23 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Cineflix: Mayday
# María Clara

Sor María Clara (Madrid, valor desconegut - Trujillo, 2 de febrer de 1617) va ser una religiosa clarissa coletina castellana del convent de San Antonio de Trujillo.
Va néixer a Madrid, en una família noble. Inclinada a la vocació religiosa, prengué l'hàbit de religiosa descalça de Santa Clara al convent de San Antonio de Trujillo, a Extremadura. Ràpidament va adaptar-se a l'obediència de la regla de Santa Clara i en la cura de la seva consciència, raó per la qual es confessava tres vegades al dia.
Destacada per les seves virtuts, fou constant en les seves pregàries, dejunis, disciplines i mortificacions. Les monges que la van conèixer en vida afirmaren que havia tingut diverses aparicions i altres miracles. Segons José de Santa Cruz, a María Clara se li va aparèixer una amiga seva difunta de Madrid, que li va demanar que l'encomanés a Déu, i resant pensant no fos obra del dimoni, li va dir que s'hi encomanés ella mateixa. El relat continua amb la insistència i paciència de l'amiga en la sol·licitud, raó per la qual María Clara va creure que l'aparició era certa i va resar durant molts dies.
Va morir el 2 de febrer de 1617, després de patir un accident. Com era el dia de la Purificació de la Mare de Déu, misteri del qual era molt devota, un cop va rebre l'extrema unció i es va confessar, moments abans de la seva mort, va encarregar-se de la direcció de les pregàries de la comunitat, que s'havia congregat al voltant d'ella. Sor María Clara encara es confessà una darrera vegada abans de morir.

## Referències

* 1 2 3 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 375.
* 1 2 Santa Cruz, Ioseph de. Chronica de la Santa Provincia de S. Miguel de la Orden de N. Seráfico Padre Francisco... (en castellà). Madrid: Viuda de Melchor Alegre, 1671, p. 722-723.
* 1 2 3 4 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). vol. 4. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1791, p. 57-58.
# José Imaz Baquedano

José (o Joseph) Agustín Imaz Baquedano (Errenteria, 24 d'abril de 1767 - Madrid, 27 de juliol de 1834), fill de Francisco de Imaz y Goyburu i María Magdalena de Baquedano Yrabe, va ser un polític i economista basc.

## Biografia

Durant la Guerra del francès es trobava a Andalusia, on havia contret matrimoni en 1797. Destinat a Màlaga, va haver de refugiar-se a Gibraltar en ser condemnat per col·laboracionisme amb el govern de Josep I, i després d'un procés en el qual es va examinar la seva conducta durant el conflicte, va poder tornar a Espanya sense cap acusació. Va ser administrador general d'Hisenda de Màlaga i oficial de la Comptaduria principal de l'Exèrcit d'Andalusia. Amb la finalitat de la guerra va ser nomenat comptador general de la Direcció general de Rendes dins de la nova estructura del despatx d'Hisenda, quedant destinat a Madrid.
El 1815 va presidir la Junta d'Aranzels i de 1816 a 1818, amb el despatx d'Hisenda de Martín de Garay Perales, va ser un dels seus principals col·laboradors. Ferran VII li va encarregar l'acompliment del despatx d'Hisenda amb caràcter interí entre 1818 i 1819, rellevant Martín de Garay. Va destacar per la reestructuració dels departaments dins del pla de remodelació impulsat per Garay per racionalitzar l'àrea hisendística del govern. Durant el Trienni Liberal va ser director de Duanes i Resguards, president de la Junta d'Aranzels i vicepresident de la Companyia de les Filipines. Al final del Trienni va ocupar de nou, només per tres dies (en renunciar per considerar que no estava preparat per a aquesta destinació), el despatx de Fent sota la presidència de Eusebio Bardaxí. Després va ser represaliat com tots els liberals per Ferran VII després de la Restauració absolutista, i fou bandejat a Conca i després a Màlaga.
Va ser rehabilitat parcialment el 1829, traslladant-se a Madrid on va desenvolupar diverses comeses a l'àrea hisendística. El 1830 va ser nomenat Director General de Rendes en comissió i va participar en les diferents comissions creades per pal·liar els problemes de la hisenda del regne, un dels quals, signat per Imaz, advertia dels greus problemes de dèficit públic. Problemes de salut el van portar a renunciar a totes les seves responsabilitats el 1833. No obstant això, el 1834, durant la regència i minoria d'edat d'Isabel II, va tornar a ocupar la cartera d'Hisenda al govern de Francisco Martínez de la Rosa, càrrec que va exercir durant poc més de quatre mesos a causa del seu pèssim estat de salut. Aquest mateix any va ser nomenat Pròcer del Regne. Entre altres distincions que va rebre en vida, mereix destacar-se la seva pertinença a la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran com a acadèmic d'honor des de 1817.

## Referències

* ↑ Urquijo Goitia, José Ramón: Joseph Agustín Imaz Baquedano, de Rentería al Ministerio de Hacienda. Bilduma, 2010. Núm. 23, pp. 215 a 231.
* ↑ S'usa com a base per a la biografia el treball d'Urquijo Goitia, ja que és l'únic que no confon a Imaz Baquedano amb el militar José Imaz Altolaguirre. Vegeu op. cit., pp. 215-217.
# Richard Palmer

Richard Palmer va ser un ciclista britànic, que va córrer a la darreria del segle xix. El 1898 guanyà el Campionat del món de mig fons darrere motocicleta

## Palmarès

* 1898
** Campió del món de mig fons

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Émile Maurice

Émile Maurice (Fort-de-France, 1910 - 1993) fou un polític martiniquès, partidari acèrrim de l'assimilació de Martinica a França. Va ser President del Consell General de Martinica des de 1970 fins a 1992.
Treballà com a professor d'història i geografia. S'inicià en la política quan fou escollit alcalde de Saint-Joseph de 1959. El 1957 s'havia unit al Partit Progressista Martiniquès de la mà d'Aimé Césaire i fou escollit conseller general del cantó de Saint-Joseph. Detingué ambdós càrrecs fins a la seva mort.
Posteriorment es va distanciar del nacionalisme del PPM i va ingressar en la Unió per la Nova República gaullista; durant molts anys fou, amb Camille Petit i Víctor Sabre un ferotge defensor del departament d'ultramar i totalment oposat a l'independentisme. El 1970 fou elegit president del Consell General de Martinica.

## Enllaços externs

* Pàgina personal sobre Émile Maurice
| Precedit per: François Duval | President del Consell General de Martinica 1970 - 1992 | Succeït per: Claude Lise |
# Capoeta angorae

Capoeta angorae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Turquia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Turan, D., M. Kottelat, S.G. Kirankaya i S. Engin, 2006. Capoeta ekmekciae, a new species of cyprinid fish from northeastern Anatolia (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 17(2):147-156.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Capoeta banarescui

Capoeta banarescui és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Turquia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Turan, D., M. Kottelat, F.G. Ekmekçi i H.O. Imamoglu, 2006. A revirew of Capoeta tinca, with descriptions of two new species from Turkey (Teleostei: Cyprinidae). Rev. Suisse de Zoologie 113(2):421-436.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Neftenbach

Neftenbach és un municipi del cantó de Zúric (Suïssa), situat al districte de Winterthur.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Canari (Còrsega)

Canari (en cors Canari) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 323 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 533 | 583 | 358 | 331 | 291 | 323 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Maurice Bertoni | | |
| 2008- | Armand Guerra | | |