OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paul Héroult

Paul (Louis-Toussaint) Héroult (Thury-Harcourt, 10 d'abril de 1863 – Antíbol, 9 de maig de 1914) fou un científic francès. Va ser l'inventor de l'electròlisi de l'alumini i va desenvolupar amb èxit el primer forn d'arc elèctric comercial.

## Biografia

Nascut a Thury-Harcourt, Calvados, a Normandia va ser un alumne amb gran enginy però inadaptat al règim escolar. Superat el batxillerat, va arribar a cursar el curs preparatori per a l'École Supérieur des Mines però va ser expulsat per una entremaliadura.
Quan tenia 15 anys va llegir el tractat d'Henri Sainte-Claire Deville sobre l'alumini i va quedar obsessionat. En aquell moment l'alumini era tan car com la plata i s'utilitzava sobretot per als articles de luxe i les joies. Héroult volia fer-lo més barat i va tenir èxit en descobrir el procés d'obtenció electrolític d'alumini l'any 1886. El mateix any, als Estats Units, Charles Martin Hall (1863-1914) va fer el descobriment del mateix procés. Per aquesta raó, aquest procés s'anomena procés Hall-Héroult.
La segona contribució important de Héroult és el primer de forn d'arc elèctric (EAF) comercial per a l'acer de l'any 1900. El forn de Héroult va anar reemplaçant gradualment les foses gegants per a la producció d'una gran varietat d'acers. El 1905, Paul Héroult va ser convidat als Estats Units com un assessor tècnic de diverses empreses, i en particular la United States Steel Corporation i la Halcomb Stell Company. Halcomb va instal·lar el primer forn de Héroult als Estats Units.
La invenció del forn d'arc elèctric, probablement va començar quan Humphrey Davy va descobrir l'arc de carbó el 1800. Després, l'any 1878, Carl Wilhelm Siemens va patentar, construir i operar forns d'arc elèctrics tant de corrent continu com altern. L'ús comercial encara va haver d'esperar a majors subministraments d'electricitat i millors elèctrodes de carboni.
Paul Héroult és reconegut per altres invents importants, entre ells un conducte autoportant d'acer que encara s'utilitza per portar aigua des de les altures de les muntanyes i els rius a les centrals hidroelèctriques, evitant la necessitat de construir ponts cars.
Héroult va morir a Antíbol, víctima de la febre tifoide, l'any 1914.

## Referències

* 1 2 3 4 «The Making, Shaping and Treating of Steel». Fruehan, Richard J. [Consulta: 29 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Biografia completa de Paul Héroult (francès)
# Lluís Mosquera

Lluís Navarro Mosquera (Carcaixent, 1990) conegut simplement com Lluís Mosquera, és un escriptor, guionista, lletrista, director teatral i dissenyador valencià.

## Biografia

Estudia Belles Arts a la Universitat Politècnica de València i té diversos màsters com Disseny Gràfic per la Universitat de Magúncia (Alemanya), de Creativitat i Narrativa Audiovisual (Universitat de Sevilla) i altre de Professorat en Educació Secundària (Universitat de València).
El 2014 publica el seu primer llibre Espasmes on mescla poesia i il·lustració i que fou editat per Petit editor. L'any següent canvia la seua residència a Madrid on treballa per a grans empreses com a dissenyador gràfic sense deixar de banda la seua faceta com a escriptor. Així que en 2016 s'estrena la seua obra de teatre Capullos que vuelan que el mateix Mosquera dirigeix al Teatre Lara de la capital madrilenya i que es manté en cartell sumant sis temporades el 2019.
El 2018 participa en la composició de la lletra de la cançó Lo malo, candidata a representar a Espanya en el festival d'Eurovisió, però tot i no ser la finalment seleccionada va obtindre un gran èxit i Lluís Mosquera s'incorpora com a lletrista del segell discogràfic Universal Music Group.
El mateix 2018 publica el seu segon llibre de poesies, aquesta vegada en castellà, amb el títol Mi poeMARIO debería estar en todas las CASAS. També segueix conreant el camp del teatre com a director escènic de l'obra Chicago representada per la companyia de teatre UMA i va ser ajudant de direcció de Maria Juan en l'obra Arrugas y granos.
En l'àmbit televisiu ha participat en diversos programes de la radiotelevisió pública valenciana À Punt com a col·laborador entre el 2018 i e 2019 del programa À Punt Directe presentat per Carolina Ferre o el magazine radiofònic Podríem fer-ho millor. També és guionista de la sèrie Élite de la plataforma Netflix.

## Llibres

* Espasmes (2014)
* Mi poeMARIO debería estar en todas las CASAS (2018)
* Asalto a Oz. Antología de relatos de la narrativa queer (coautor, 2019)

## Obres de teatre

* Capullos que vuelan, autor i director
* Modo avión, autor

## Referències

* ↑ Cantó, Paula. «¿Quién es Lluis Mosquera? El cerebro detrás de todo producto millennial de éxito» (en castellà), 19-11-2018. [Consulta: 11 desembre 2022].
* ↑ Izquierdo, Lauren. «‘Capullos que vuelan’ estrena su sexta temporada en el Teatro Lara» (en castellà), 14-09-2019. [Consulta: 11 desembre 2022].
* ↑ Pastor, Custodio «Hacer teatro, pese a todo» (en castellà). El País [Madrid], 05-01-2019. ISSN: 1134-6582.
# Sant Porçanh de Siula

Sant Porçanh de Siula, a l'edat mitjana anomenat Sant Porçanh de las Parras (en francès Saint-Pourçain-sur-Sioule) és un municipi francès del departament de l'Alier, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Es troba a la frontera lingüística oc-oïl (a la part de llengua francesa).
# 25è Festival Internacional de Cinema de Berlín

El 25è Festival Internacional de Cinema de Berlín va tenir lloc entre el 27 de juny i el 8 de juliol de 1975. L'Os d'Or fou atorgat a la pel·lícula hongaresa Örökbefogadás dirigida per Márta Mészáros. Al festival es va mostrat una retrospectiva dedicada a Greta Garbo.

## Jurat

El jurat del festival estaria format per les següents persones:
* Sylvia Syms (president)
* Ottokar Runze
* Henry Chapier
* Else Goelz
* Albert Johnson
* Rostislav Yurenev
* Carlo Martins
* S. Sukhdev

## Pel·lícules en competició

Les següents pel·lícules van competir per l'Os d'Or:
| Títol original | Director(s) | País |
| Bilans kwartalny | Krzysztof Zanussi | Polònia |
| Comedie fantastica | Ion Popescu-Gopo | Romania |
| Dar Ghorbat | Sohrab Shahid-Saless | Iran |
| Dupont Lajoie | Yves Boisset | França |
| Eiszeit | Peter Zadek | RFA |
| Gangsterfilmen | Lars G. Thelestam | Suècia |
| Il piatto piange | Paolo Nuzzi | Itàlia |
| Jakob der Lügner | Frank Beyer | Alemanya de l'Est |
| John Glückstadt | Ulf Miehe | RFA |
| Kdo hledá zlaté dno | Jiří Menzel | Txèquia |
| La casa grande | Francisco Rodríguez Fernández | Espanya |
| La prima volta sull'erba | Gianluigi Calderone | Itàlia |
| La' os være | Lasse Nielsen, Ernst Johansen | Dinamarca |
| Lily, aime-moi | Maurice Dugowson | França |
| Love and Death | Woody Allen | Estats Units |
| Örökbefogadás | Márta Mészáros | Hongria |
| Out of Season | Alan Bridges | Regne Unit |
| Overlord | Stuart Cooper | Regne Unit |
| Posse | Kirk Douglas | Estats Units |
| Samna | Jabbar Patel | Índia |
| Sandakan hachibanshokan bohkyo | Kei Kumai | Japó |
| Sto dney posle detstva | Serguei Soloviov | Unió Soviètica |
| Zwaarmoedige verhalen voor bij de centrale verwarming | Nouchka van Brakel, Ernie Damen, Bas van der Lecq | Països Baixos |

## Premis

El jurat va atorgar els següents premis:
* Os d'Or: Örökbefogadás sw Márta Mészáros
* Os de Plata - Gran Premi del Jurat:
** Dupont Lajoie d'Yves Boisset
** Overlord de Stuart Cooper
* Os de Plata a la millor direcció: Serguei Soloviov per Sto dney posle detstva
* Os de Plata a la millor interpretació femenina: Kinuyo Tanaka per Sandakan hachibanshokan bohkyo
* Os de Plata a la millor interpretació masculina: Vlastimil Brodský per Jakob der Lügner
* Os de Plata per a la seva contribució artística: Woody Allen per Love and Death
* Premi FIPRESCI
** Dar Ghorbat de Sohrab Shahid-Saless

## Referències

* ↑ «25th Berlin International Film Festival». berlinale.de. Arxivat de l'original el 2012-10-01. [Consulta: 4 juliol 2010].
* 1 2 «PRIZES & HONOURS 1975». berlinale.de. Arxivat de l'original el 15 octubre 2013. [Consulta: 8 juny 2014].
* ↑ «RETROSPECTIVE». Arxivat de l'original el 4 març 2017. [Consulta: 8 juny 2014].
* ↑ «JURIES 1975». berlinale.de. Arxivat de l'original el 23 octubre 2013. [Consulta: 8 juny 2014].

## Enllaços externs

* 25è Festival Internacional de Cinema de Berlín a filmaffinity
* 1975 25è Festival Internacional de Cinema de Berlín Arxivat 2012-10-01 a Wayback Machine. a berlinale.de
* 25è Festival Internacional de Cinema de Berlín Arxivat 2009-02-09 a Wayback Machine. a Internet Movie Database
# Ricard de Chichester

Sant Ricard de Chichester o de Wych (Droitwich, Worcestershire, Regne d'Anglaterra, 1197 - Dover, Kent, 3 d'abril de 1253) fou un bisbe de Chichester. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Nascut a Wyche (actual Droitwich, Worcestershire) fou membre d'una família noble, però amb pocs recursos. Orfe, treballà a la finca del seu germà gran, que li oferí terres i un matrimoni avantajtós, però refusà per dedicar-se a l'estudi i la vida religiosa. Estudià a les universitats d'Oxford, Universitat de París i Bolonya. En 1237 fou canceller de l'arquebisbe de Canterbury, que llavors treballava per a la reforma del clergat anglès. En 1242 s'ordenà sacerdot i fou rector a Charing i Deal (Kenten) fins que en 1245 fou nomenat bisbe de Chichester, a la mort del bisbe Ralph Neville. El rei Enric III d'Anglaterra, però, s'oposà al nomenament, ja que volia col·locar-hi l'ardiaca de la diòcesi, Robert Passelewe, amic seu. Ricard demanà el suport del papa Innocenci IV i mentre aquest no arribà, hagué de viure de la caritat, ja que el rei li confiscà els béns i recursos i es negà a pagar-li res. Mentrestant, vivia a la casa del rector de Tarring (Sussex), anant a peu fins a Chichester i conreant la terra. Finalment, dos anys després arribà la carta papal, amençant el rei amb l'excomunió, i Ricard fou reconegut com a bisbe.
El nou bisbe visqué molt austerament, dedicant els ingressos de la diòcesi a la caritat i l'almoina. Va reformar la vida del clergat, posant-ne per escrit els reglaments que l'havien de regular. En 1250 fou nomenat recaptador de l'impost establert per finançar les Croades, i dos anys més tard el rei l'encarregà que prediqués la croada.
Morí mentre la predicava, el 3 d'abril de 1253, anant cap a Dover a consagrar l'església de Sant Edmund.

## Veneració

La fama de la seva santedat fou tan gran que només nou anys després de mort fou canonitzat per Urbà IV, el 22 de gener de 1262, a Viterbo. El 16 de juny de 1276, en presència d'Eduard I d'Anglaterra, bisbes i nobles, el seu cos fou posat en un reliquiari a l'altar major de la catedral de Chichester. S'hi venerà fins que fou destruït per Enric VIII d'Anglaterra, el 20 de novembre de 1538 i se'n perderen les relíquies. Fins llavors, els pelegrinatges fins a la seva tomba foren populars, especialment el dia de la seva festa litúrgica, el 3 d'abril.
És venerat com a protector dels cotxers, ja que quan treballava a la granja pairal conduïa els carros.
* Catedral de Chichester, amb l'estàtua del bisbe
* Escultura davant la catedral de Chichester
* Santuari del sant, a la catedral de Chichester, amb un tapís de Robert Piper
* L'anomenat Camí de Sant Ricard de Chichester

## Enllaços externs

* Catholic Online. "St Richard of Chichester".
* Catholic Encyclopedia. "St. Richard de Wyche".
* Alban Butler. The Lives of the Saints. "St. Richard, Bishop and Confessor".
# Sirystes

Sirystes és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per 4 espècies:
* Sirystes albogriseus - tirà xiulador del Chocó.
* Sirystes albocinereus - tirà xiulador de carpó blanc.
* Sirystes sibilator - tirà xiulador del Brasil.
* Sirystes subcanescens - tirà xiulador de la Guaiana.

## Referències

* ↑ «Tyrant flycatchers». World Bird List Version 9.2. International Ornithologists' Union, 2019. [Consulta: 1r juliol 2019].
# Gai Sili (cònsol)

Gai Sili (en llatí Caius Silius P. F. P. N.) va ser un magistrat romà que va viure als segles I aC i I. Formava part de la gens Sília, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser cònsol l'any 13 junt amb Luci Munaci Planc. A final de l'any va ser nomenat llegat a la Germània Superior on es trobava a la mort d'August l'any 14. Va servir amb Germànic Cèsar a les campanyes contra els germànics i va obtenir ornaments triomfals pels seus mèrits (15). L'any 16 Germànic el va enviar contra els cats, però el resultat de l'expedició no és conegut.
L'any 21 va derrotar a Juli Sacrovir, que s'havia revoltat al front dels hedus i altres pobles gals i germànics. La seva amistat amb Germànic va causar la seva ruïna i Tiberi, que en desconfiava, el va fer acusar de repetundae i majestas l'any 24. Es va anticipar a la seva condemna i es va suïcidar. La seva esposa, Sòsia Gal·la, que es va veure implicada en les acusacions contra el seu marit, va ser condemnada a desterrament.

## Referències

* ↑ Ronald Syme, The Augustan Aristocracy (1986), pg. 97. n.21 and 22.
* ↑ Velleius Paterculus, J. C. Yardley, Anthony A. Barrett, The Roman History: From Romulus and the Foundation of Rome to the Reign of the Emperor Tiberius (2011), pg. 147, n.411
* ↑ David F. Burg, A world history of tax rebellions: an encyclopedia of tax rebels, revolts, and riots from antiquity to the present (2004), pg. 25
* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 823.
# McDougall Sound

El McDougall Sound és un cos d'aigua de l'Àrtic, a Qikiqtaaluk, Nunavut, Canadà. Es troba entre el sud-est de l'illa Bathurst i l'oest de l'illa Cornwallis. La boca sud del sound s'obre al canal de Parry, i més enllà, a l'estret de Barrow. La boca nord del sound s'obre a l'estret de Crozier. Hi ha nombroses illes a les seves aigües, com ara les illes Milne, la Little Cornwallis, Wood, illes Neal, Truro i Baker.
Deu el seu nom a George F. McDougall que va explorar la zona el 1851 mentre hivernava amb l'equip de recerca del capità Horatio Austin a la recerca de l'expedició perduda de Franklin.

## Fauna

És la llar de la foca barbuda. Les morses (O. rosmarus rosmarus) també s'han documentat fins a l'oest de McDougall Sound.

## Etnografia

En el seu estudi de 1990 sobre els paleoesquimals, que van precedir als inuit, James W. Helmer descriu tres períodes d'ocupació a la regió del McDougall Sound: el període de transició Dorset (ca. 3000 aC), el Dorset primerenc (2500-2200 aC) i el Dorset tardà (aproximadament 1500-1000 aC), demostrant el final brusc de tres conjunts d'ocupacions dels caçadors paleoesquimals. El McDougall Sound Arctic Research Project de la Universitat de Calgary va continuar aquest treball.

## Referències

* ↑ «Cornwallis Island». The Columbia Gazetteer of North America, 2000. [Consulta: 30 abril 2008].
* ↑ «Map of McDougall Sound (sound), Nunavut, Canada». encarta.msn.com, 2007. [Consulta: 30 abril 2008].
* ↑ Bray, E. F. d., & Barr, W.. A Frenchman in search of Franklin: de Bray's Arctic journal, 1852-1854. Toronto: University of Toronto Press, 1992, p. 48–50. ISBN 0-8020-2813-6.
* ↑ Stirling, I., Cleator, H., & Calvert, W.. «Underwater vocalizations as a tool for studying the distribution and relative abundance of wintering pinnipeds in the High Arctic». Calgary, Alta: Pallister Resource Management Ltd, 1980. Arxivat de l'original el 2022-01-20. [Consulta: 4 març 2024].
* ↑ Harington, C. R. «Extralimital Occurrences of Walruses in the Canadian Arctic». . Journal of Mammalogy, vol. 47, 3, 01-08-1966, pàg. 506–513. OCLC: 65831135.
* ↑ Helmer, James W. «The Palaeo-Eskimo Prehistory of the North Devon Lowlands». . Arctic, vol. 44, 4, 05-06-1990, pàg. 301–317. Arxivat 2020-06-29 a Wayback Machine.
* ↑ Helmer, James. «McDougall Sound Arctic Research Project». ucalgary.ca, 1995. Arxivat de l'original el 2008-03-07. [Consulta: 30 abril 2008].
# Luciano Cordeiro

Luciano Baptista Cordeiro de Sousa (Mirandela, 21 de juliol de 1844 — Lisboa, 24 de desembre de 1900) va ser un escriptor, historiador, polític i geògraf portuguès.
Luciano Cordeiro va estudiar a Funchal, a l'illa de Madeira. Es llicencià en lletres el 1867 i esdevingué professor de filosofia i literatura al Col·legi Militar de 1871 a 1874.
Va ser director temporal del diari Revolução de Setembro el 1869 i fundador de la Revista de Portugal e Brasil i el diari Comércio de Lisboa.
L'any 1876 va fundar la Sociedade de Geografia on va realitzar una feina intensa.
Afiliat al Partit Regenerador i fou elegit diputat de la circumscripció de Mogadouro durant la legislatura de 1882 a 1884 i de la circumscripció de Leiria el 1884.
Cordeiro generà un gran impuls a la propaganda africanista i al moviment colonialista i defensà ardentment els interessos de Portugal a África. Es va destacar per les seves intervencions defensant aquestes posicions tant al Congrés de Geografia Colonial que es va realitzar a París el 1878 com a la Conferència de Berlín del 1884.
La seva extensa acció editorial compta amb obres diverses, publicades en els àmbits de la crítica literària, de la historia, dels afers colonials, de l'economia i de la política. Les seves obres de geografia especialitzades sobre Àfrica van influenciar profundament l'explorador Serpa Pinto.

## Obres

* Livro de crítica (1869)
* Segundo Livro de crítica (1871)
* De la part prise par les Portugais dans la découverte de l'Amérique (1875)
* L'Hydrographie africaine" (1879)
* Dos Bancos portuguezes (1873)
* Viagens (1874-1875)
* Estros e palcos (1874)
* Como se perdeu Ormuz (1885)
* Soror Marianna (1888)

## Referències

* Montalvao Machado, José Timóteo. «Luciano Cordeiro» (en portugues). Boletim da Sociedade de Geografia de Lisboa, 1981. Arxivat de l'original el 8 d’agost 2010. [Consulta: 14 gener 2014].
# Els Ribots (Hortoneda)

Els Ribots és una petita partida rural del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà. És en territori del poble d'Hortoneda.
Està situat a prop i al nord-oest d'Hortoneda, en el coster que des del poble davalla en aquella direcció cap a l'Horta d'Hortoneda.
Consta de 0,8936 hectàrees de conreus de secà.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 4 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Acme (Washington)

Acme és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 263 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Acme tenia 263 habitants, 82 habitatges, i 66 famílies. La densitat de població era de 10,4 habitants per km².
Dels 82 habitatges en un 53,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 19,5% no eren unitats familiars. En el 13,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,52.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,6% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 5,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.964 $ i la renda mediana per família de 48.854 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.708 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 17.147 $. Cap de les famílies i el 13,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Acme». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Acme». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Noruega al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

Noruega va ser un dels països fundadors que va debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior en 2003. Després de tres participacions, va abandonar el concurs en 2006. Noruega no ha participat al concurs des d'aleshores.

## Història

El millor resultat de Noruega al concurs va arribar el 2005, quan Malin Reitan va quedar tercer per Noruega amb la cançó "Sommer og skolefri". L'any 2006, NRK va decidir retirar-se del concurs, juntament amb SVT de Suècia i DR de Dinamarca com a protesta contra l'excés de pressió sobre els cantants. En canvi, les emissores escandinaves van reviure MGP Nordic, celebrada anteriorment l'any 2002. Noruega no ha participat en el concurs des d'aleshores. NRK, però, va enviar un observador al concurs juvenil el 2021 malgrat la seva no participació. Poc després del concurs d'aquell any, NRK va revelar que van col·laborar amb la cadena amfitriona France Télévisions a París per treballar en la producció del programa i observar de prop com ha evolucionat el concurs, plantejant preguntes sobre un possible retorn el 2022 després d'un 16- descans d'any.
El maig de 2023, l'EBU va parlar de com poden treballar per eliminar la pressió sobre els participants d'Eurovisió Junior per primera vegada des del 2005 amb l'esperança que les emissores nòrdiques, inclosa NRK, ho aprovissin. Més tard aquell mateix any, a l'octubre, la UER va llançar un protocol de seguretat i protecció infantil que pretén eliminar la pressió, amb l'esperança de recuperar els països nòrdics el 2024 i més enllà. El 26 de novembre de 2023, NRK va confirmar que emetria el concurs de 2024 i encara no ha confirmat si hi participaran o no.

## Participació

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2003 | Copenhaguen | 2U | «Sinnsykt gal forelsket» | 13 | 18 |
| 2004 | Lillehammer | @lek | «En stjerne skal jeg bli» | 13 | 12 |
| 2005 | Hasselt | Malin Reitan | «Sommer og skolefri» | 3 | 123 |
| No hi va participar entre 2006 i 2024 ||||||

## Festivals organitzats a Noruega

| Edició | Ciutat seu | Localització | Presentantdors |
| Festival de la Cançó d'Eurovisió Junior 2004 | Lillehammer | Haakons Hall | Nadia Hasnaoui i Stian Barsnes Simonsen |

## Referències

* ↑ «#BestOfJESC – Junior Eurovision Song Contest 2003». ESC+Plus, 07-09-2015. [Consulta: 26 agost 2016].
* ↑ «Scandinavian JESC pull-out». ESCToday, 18-04-2006. Arxivat de l'original el 17 gener 2010. [Consulta: 19 abril 2009].
# Sirwunum

Sirwunum Shirwunum o Širwunum fou una ciutat estat i regne proper a Karana, esmentat a les tauletes de Mari vers 1775 aC. El seu rei era Arrapha-Adal, que en aquell temps estava aliat a un poble anomenat lullu, que es creu que no eren el mateixos lullubi del temps de Naramsin; el nom lullu s'aplicava entre el segle xix i el XII aC de manera genèrica als muntanyesos. Les forces de Sirwinum amb 2.000 lullus van assetjar Adallaya o Adalle, una ciutat en litigi entre Kurda i Andarig que estava en mans d'Hammu-Rabi de Kurda; Arrapha-Adal actuava en nom del rei Atamrum d'Andarig, del que era vassall.

## Referències

* ↑ Thoughts of Zimri-Lim
# Montreux-Château

Montreux-Château és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2006 tenia 921 habitants.

## Geografia

Se situa a la vora d'un petit riu anomenat la Saint-Nicolas que neix al massís dels Vosges. Es troba a 14 km de Belfort, capital del departament.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 917 | 891 | 942 | 1018 | 927 | 971 |
# Khotanès

El khotanès és una llengua que es parlava al regne budista de Khotan cap al segle viii. És una de les llengües indoeuropees de la família indo-ària, concretament de la branca irànica, i es calcula que es va extingir abans de l'any 1000. Es coneix per manuscrits religiosos trobats a la zona de Xinjiang.