OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simpsonichthys fulminantis

Simpsonichthys fulminantis és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ «Simpsonichthys fulminantis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Orange City (Iowa)

Orange City és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 5.582 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Orange City tenia 5.582 habitants, 1.719 habitatges, i 1.285 famílies. La densitat de població era de 697,5 habitants/km².
Dels 1.719 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,8% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 25,2% no eren unitats familiars. En el 23,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 24,9% entre 18 i 24, un 20,2% entre 25 i 44, un 16,3% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.721 $ i la renda mediana per família de 49.076 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.965 $ mentre que les dones 21.130 $. La renda per capita de la població era de 17.413 $. Entorn del 4,4% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Orange City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Orange City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Prairie Rose

Prairie Rose és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 68 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Prairie Rose tenia 68 habitants, 20 habitatges, i 19 famílies. La densitat de població era de 525,1 hab./km².
Dels 20 habitatges en un 65% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 95% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 5% no eren unitats familiars. En el 5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,53.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,3% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 32,4% de 45 a 60 i un 0% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 75.000 $ i la renda mediana per família de 75.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.786 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 22.334 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Prairie Rose». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Prairie Rose». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# La venjança del ninja

La venjança del ninja (títol original: Enter the Ninja) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Menahem Golan, estrenada l'any 1981. Ha estat doblada al català.

## Argument

Després d'haver acabat la seva formació de ninja al Japó, Cole (Franco Nero), un soldat veterà d'Angola ret visita al seu antic germà d'armes Frank Landers (Alex Courtney) i coneix l'esposa d'aquest, Mary Ann Landers (Susan George). Els Landers tenen una granja a les Filipines, i són freqüentment acosats per un home de negocis de nom Charles Venarius (Christopher George), que desitja adquirir la seva propietat. Sense saber-ho, les terres de les Landers amaguen d'importants bosses de petroli. Cole, gràcies als seus talents de ninja, no té gaires dificultats a rebutjar els repetits atacs dels esbirros de Venarius. Però aquest últim acaba per cridar Hasegawa (Sho Kosugi), un altre ninja, rival de Cole. La intriga es complica quan Cole té una aventura amb Mary Ann, la dona del seu amic Frank.

## Repartiment

* Franco Nero: Cole
* Susan George: Mary Ann
* Sho Kosugi: Hasegawa
* Christopher George: Venarius
* Alex Courtney: Frank
* Derek Webster: Un home de Venarius

## Referències

* ↑ esadir.cat. Enter the Ninja. esadir.cat.
* ↑ «Enter the Ninja». imdb.
* ↑ Fitxa de "L'Implacable Ninja" à la B.N.F.
# Màrinski

Màrinski - Марьинский (rus) - és un khútor, un poble, del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a la vora dreta del riu Zelentxuk Vtoroi, un afluent del riu Kuban, a 11 km al sud-oest de Tbilísskaia i a 94 km a l'est de Krasnodar, la capital.
Pertanyen a aquest municipi els khútors de Dolinov, Zúbov, Zaitxanski, Zissermanovski, Iekaterinoslavski i Tersko-Kalambetski.
# Peixateria de Maó

La peixateria de Maó fou construïda el 1926 per l'arquitecte municipal Francesc Femenías, ja que abans, el peix es venia al port, i més tard al claustre del Carme, on era rebutjat. Així, el nou edifici projectat estava únicament dedicat a la venda de peix.
És un edifici de planta rectangular, amb una llotja al mig. Actualment, situant-nos a l'entrada, la part esquerra de l'edifici encara s'hi ven peix, però el costat dret s'ha convertit en un mercat gastronòmic on poder degustar de tapes.

## Referències

* ↑ Mercat del peix a balearsculturaltour.net
# Làpida sepulcral de Margarida Cadell

La Làpida sepulcral de Margarida Cadell és una escultura (talla en marbre amb restes de policromia) de 62,5 x 90,7 x 10,5 cm i del primer quart del segle XIV, la qual es troba al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Context històric i artístic

Des de finals del segle xiii i fins al segon quart del xiv es va produir al Rosselló i la Cerdanya una tipologia funerària d'èxit que es va expandir per indrets com el Ripollès, l'Alt Empordà o la Garrotxa. Es tracta d'unes lloses de marbre relativament petites, destinades a tancar les osseres. A l'espai central s'hi representen les exèquies fúnebres o la deposició del finat en la tomba, mentre que l'epitafi i els senyals heràldics del difunt voregen el perímetre. Altres temes conreats van ésser la crucifixió de Jesús, el davallament de la Creu, la Mare de Déu amb el Fill i el Juí Final.
L'afecció de Margarida Cadell i de la seua família pels ordes mendicants, com és el cas de nombrosos membres de la noblesa de la Cerdanya que segueixen l'exemple de Jaume II de Mallorca (1243-1311) i de la seua família, es confirma amb la donació del seu espòs (Guillem Cadell) de 400 sous de Barcelona a l'obra del convent de predicadors i la disposició d'ésser enterrat al cementiri dels dominics, en cas de morir a Puigcerdà.
Fou una adquisició de la col·lecció Plandiura de l'any 1932 i el seu número al catàleg del MNAC és el 4366.

## Descripció

D'entre les diverses tipologies abans esmentades, excel·leix la de Margarida Cadell (morta l'any 1308), la qual ha estat vinculada estilísticament a algun autor subjecte a la influència francesa. Va ésser trobada en un armari, darrere el retaule de la capella de Sant Francesc de l'església de Santa Maria de Puigcerdà (la Baixa Cerdanya), la qual fou enderrocada durant la darrera Guerra Civil Espanyola. Cal remarcar que palesa un cert interès espacial -perspectiva invertida del sarcòfag- i que l'hàbit franciscà de la dama simbolitza el seu deseiximent de les coses terrenals, actitud davant la mort que fou intensament propiciada pels franciscans.
La làpida conté un epígraf posicionat elegantment a l'esquena arrodonida a la part superior i altres esquena a la part inferior i la paret; cal llegir en aqueste manera:
| « | Mitis, munifica, Proba, provida, mente pudica, Gaudens, pacifica. Pia, prudens, moris amica, Ritus sortita. Tu Margarita, Jam requiescis ita. Uxo Guilelmi Catelli ....... junioris, Mater Guilelmi Catelli, Fratrisque minoris, Pro te poscentes, Veniam sunt sucipientes. Jesum Cristum donum verum. Fore cuadraginta dierum, Dum contempsisti, Mundum, funera tristi. Anno Domini M. CCC. VIII idus julii. Obiit domna Margarita. Hic iaset. Requiescat in pace ameu. | » |

## Referències

* 1 2 3 Museu Nacional d'Art de Catalunya (català)
* 1 2 3 4 Maria Rosa Manote i Clivilles a Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2004. ISBN 8480431369. Pàgs. 136-137.
* ↑ Baralt i Falguera, Celestí. «Nyerros y Cadells» (en castellà). Reial Acadèmia de Bones Lletres, 20-04-1891.

## Enllaços externs

* Flickr
# Montse Cortés

Montserrat Cortés Fernández (Barcelona, 1972) és una cantaora gitana de flamenc, coneguda artísticament com Montse Cortés.
Va créixer al barri de La Mina de Sant Adrià de Besòs. Va començar cantant en els tablaos barcelonins acompanyant el ball. Així va ser com el coreògraf Antonio Canales la va descobrir i la va incorporar a la seva companyia, on va romandre cinc anys abans de decidir-se a gravar el seu primer disc en solitari, Alabanza (2000), amb el qual va ser nominada als Premis Grammy Latino.
Entre altres, ha compartit escenari amb La Paquera de Jerez, ha cantat per a bailaores com Sara Baras, Juan de Juan o Joaquín Cortés, i ha acompanyat al gran guitarrista Paco de Lucía.

## Discografia

* Alabanza (Sony, 2000)
* La rosa blanca (Sony BMG, 2004)
* Flamencas en la sombra (Universal, 2014)

## Col·laboracions

* Suena flamenco (1998) de Miguel Poveda
* De la zambra al duende (1999) de Juan Habichuela
* Joaquín Cortés Live at the Royal Albert Hall (2003)
* Cositas buenas de Paco de Lucía (2004/)
* Neruda en el corazón (2004)
* Casa Limón (2005)
* B.S.O. La leyenda del tiempo (2006)
* Tinta roja (2006) amb Andrés Calamaro
* El tío Moncho. El arte del bolero (2007)
* Leyenda andaluza (2008) amb Danza Fuego
* El Día Que Me Quieras amb Andrés Calamaro
* Esencial Diego el Cigala (2016): Sol y Luna

## Referències

* ↑ «Nuestro flamenco - Montse Cortés, más flamenca - 05/08/14» (en castellà), 05-08-2014. [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ «Montse Cortés» (en castellà), 03-08-2012. [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ Jurado, Miquel «Montse Cortés dice que su tercer disco será "de flamenco de verdad"» (en castellà). El País [Madrid], 30-12-2005. ISSN: 1134-6582.
# Hesperidi

Un hesperidi és un tipus de fruit que prové d'un gineceu sincàrpic i que procedeix d'un ovari súper de tipus pluricarpel·lar.
Respecte a les parts del fruit, l'epicarpi és prim i molt ric en olis essencials, el mesocarpi esponjós, i l'endocarpi és membranós i compartimentat en grills amb cèl·lules engrossides plenes de suc. En aquest cas, doncs, la part carnosa no està constituïda per les parets de l'ovari, sinó per carpels tancats i inflats entre ells i les llavors. Això fa que l'estructura anatòmica sigui totalment diferent de la de les baies, amb les quals poden ser confosos, on el mesocarpi i l'endocarpi són els que constitueixen la matèria carnosa o polpa. És característic de la família rutàcies o dels cítrics. Són exemples de fruit en forma d'hesperidi, la taronja, la llimona (ambdós del gènere Citrus) o el cumquat que és del gènere Fortunella.
La part comestible generalment és l'endocarpi, tot i que l'epicarpi ratllat d'un gust molt intensiu i perfumat, s'utilitza en la cuina com a condiment. Els olis essencials d'utilitzen com a fragància.

## Referències

* ↑ «Hesperidi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.