OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Camallarga capblanc

El camallarga capblanc (Cladorhynchus leucocephalus) és una espècie d'ocell de la família dels recurviròstrids (Recurvirostridae) i única espècie del gènere Cladorhynchus Gray, GR, 1840. Habita llacs salats de l'interior d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Camallarga de cap blanc a CERCATERM Rev. 19/02/2012
# Campionat del Món de vela de 2014

El Campionat del Món de vela de 2014 va ser la quarta edició del Campionat del Món de vela, i es va celebrar a Santander (Espanya). Aquest campionat, que engloba totes les categories de la vela esportiva, també va servir com a classificació per als Jocs Olímpics d'Estiu de 2016, celebrats a Rio de Janeiro.

## Resultats
### Medaller

Host nation
| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 2 | Països Baixos | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3 | Austràlia | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 4 | Nova Zelanda | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 5 | Regne Unit | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 6 | Àustria | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | Brasil | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 | Croàcia | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 8 | Dinamarca | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 10 | Argentina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | Polònia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | Suècia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 | Bèlgica | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | Grècia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | Israel | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |

### Medallistes

| Class | Or | Plata | Bronze |
| Laser detalls | Nicholas Heiner (NED) | Tom Burton (AUS) | Nick Thompson (GBR) |
| Laser Radial detalls | Marit Bouwmeester (NED) | Josefin Olsson (SWE) | Evi Van Acker (BEL) |
| Men's RS:X detalls | Julien Bontemps (FRA) | Przemyslaw Miarczynski (POL) | Thomas Goyard (FRA) |
| Women's RS:X detalls | Charline Picon (FRA) | Marina Alabau (ESP) | Maayan Davidovich (ISR) |
| Men's 470 detalls | Mathew Belcher (AUS) William Ryan (AUS) | Sime Fantela (CRO) Igor Marenic (CRO) | Panagiotis Mantis (GRE) Pavlos Kagialis (GRE) |
| Women's 470 detalls | Lara Vadlau (AUT) Jolanta Ogar (AUT) | Jo Aleh (NZL) Polly Powrie (NZL) | Hannah Mills (GBR) Saskia Clark (GBR) |
| 49er detalls | Peter Burling (NZL) Blair Tuke (NZL) | Jonas Warrer (DEN) Anders Thomsen (DEN) | Nathan Outteridge (AUS) Iain Jensen (AUS) |
| 49erFX detalls | Martine Grael (BRA) Kahena Kunze (BRA) | Ida Marie Baad Nielsen (DEN) Marie Thusgaard Olsen (DEN) | Giulia Conti (ITA) Francesca Clapcich (ITA) |
| Finn detalls | Giles Scott (GBR) | Ivan Kljakovic Gaspic (CRO) | Edward Wright (GBR) |
| Nacra 17 detalls | Billy Besson (FRA) Marie Riou (FRA) | Santiago Lange (ARG) Cecilia Carranza Saroli (ARG) | Jason Waterhouse (AUS) Lisa Darmanin (AUS) |

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2015-07-06 a Wayback Machine.
* ISAF Microsite
# Campionat del Món de Trial 1993

La temporada de 1993 del Campionat del Món de trial fou la 19a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava d'11 proves puntuables, celebrades entre el 18 d'abril i el 26 de setembre.
Aquella temporada fou la primera que guanyava el Campionat del Món un pilot amb una motocicleta fabricada al seu país: Fou el català Jordi Tarrés, amb la també catalana Gas Gas.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jordi Tarrés | Gas Gas | 206 |
| 2 | Marc Colomer | Beta | 188 |
| 3 | Tommi Ahvala | Aprilia | 161 |
| 4 | Amós Bilbao | Montesa | 152 |
| 5 | Donato Miglio | Gas Gas | 129 |
| 6 | Joan Pons | Gas Gas | 114 |
| 7 | Takumi Narita | Beta | 108 |
| 8 | Steve Colley | Beta | 102 |
| 9 | Bruno Camozzi | Scorpa | 102 |
| 10 | Diego Bosis | Aprilia | 80 |

## Referències

* «FIM Trial World Championship. 1993» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Willem II-Gazelle

El Willem II-Gazelle va ser un equip ciclista neerlandès, que va competir professionalment entre el 1966 i el 1971.
El 1967 va participar en el Giro d'Itàlia amb el nom de Cynar.

## Principals victòries

* París-Tours: Rik Van Looy (1967
* Amstel Gold Race: Harry Steevens (1968)
* Fletxa Valona: Rik Van Looy (1968)
* París-Camembert: Harry Steevens (1968)
* Tour del Nord: Harry Steevens (1968), René Pijnen (1969)
* E3 Harelbeke: Rik Van Looy (1969)
* Volta a Limburg: Jan van Katwijk (1970)

### A les grans voltes

* Tour de França:
** 2 participacions (1969, 1970)
** 2 victòries d'etapa :
*** 1 el 1969: Rik Van Looy
*** 1 el 1970: Rini Wagtmans
** 0 classificació final:
** 0 classificació secundària:
* Giro d'Itàlia
** 1 participacions (1967)
** 0 victòries d'etapa:
** 0 classificació secundària:
* Volta a Espanya
** 2 participacions (1969, 1970)
** 4 victories d'etapes :
*** 4 el 1970: Rini Wagtmans (2), Jan Serpenti, Jos van der Vleuten
** 0 classificació secundària:

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Willem Hespe

Willem Hespe (la Haia, 25 de desembre de 1875 - Amsterdam, 13 de gener de 1964) fou un director de coral neerlandès.
Era fill del modist Jan Daniel Hespe i Maria Alida Christina Josephina Gerz. Hespe estava casat amb la pianista i professora de piano Cato du Mée (Maria Magdalena Alida Du Mee, 1876-1957). Van tenir una filla Rie (Boender-) Hespe (Maria Magdalena Alida Hespe, 1902-), que sovint actuava com a piano acompanyant del cor Zanglust. Willem Hespe va ser enterrat a Zorgvlied.
Va rebre la seva formació musical de diversos professors particulars, però principalment va ser autodidacta. Al principi no semblava que acabés a la música; va ser principalment escultor. Hespe va ser director, entre d'altres, del cor Zanglust d'Amsterdam i De vereenigde Zangers d'Alkmaar. Va ensenyar a l'Associació per a la millora de den Volkszang. La cantant Anny Delorie també havia cantat amb aquest cor i el febrer de 1961 va actuar amb motiu del 85è aniversari d'Hespe.
A més d'aquest cor infantil, Willem Hespe també havia fundat l'any 1924 un cor de nens que va actuar per a l'"Hilversumsche Draadlooze Omroep" (HDO), més tard AVRO. També va col·laborar amb els seus cors en, per exemple, les actuacions de Passió segons sant Mateu.
També va escriure algunes cançons com La tempesta i l'alzina, Una cançó espiritual i La campana de l'església.

## Fonts, notes i/o referències

* J.H. Letzer: Muzikaal Nederland 1850-1910. Bio-bibliographisch woordenboek van Nederlandsche toonkunstenaars en toonkunstenaressen - Alsmede van schrijvers en schrijfsters op muziek-literarisch gebied, 2. uitgaaf met aanvullingen en verbeteringen. Utrecht: J. L. Beijers, 1913, pagina 74
* Geïllustreerd muzieklexicon, onder redactie van Mr. G. Keller en Philip Kruseman, medewerking van Sem Dresden, Wouter Hutschenruijter (1859-1943), Willem Landré, Alexander Voormolen en Henri Zagwijn; uitgegeven in 1932/1949 bij J. Philips Kruseman, Den Haag; pagina 161 van de aanvulling
* Discografia Hespe
# Can Crusat

Can Crusat és una obra de Marçà (Priorat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, bastit de maçoneria arrebossada, amb reforç de carreu als angles, de planta baixa, pis i golfes i cobert per teulada a quatre vessants. A la façana principal, que dona a la plaça de l'església, s'obren una porta dovellada i una finestra a la planta baixa; dos balcons no sortits al pis i quatre finestres a les golfes. És interessant la porta, de dues dernes desiguals i portella.

## Història

Can Crusat és un bon exemple de l'arquitectura popular del segle xvii, de la qual hi ha bones mostres en altres edificis de pobles de la comarca. Constitueix, juntament amb algun altre edifici, el nucli antic de Marçà, justament al peu del camí que menava al castell del poble. Molt poques han estat les modificacions sofertes a través del temps, exceptuada la remodelació d'algun balcó, la qual cosa confereix a la casa, unida a la seva excel·lent conservació, un valor arquitectònic innegable.

## Referències

* 1 2 «Can Crusat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Can Crusat». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Zoarcoidis

Els zoarcoidis (Zoarcoidei) són un subordre de peixos l'ordre dels Perciformes. Aquest subordre inclou els peixos llop (Anarhichadidae) i els Pholidae, entre d'altres.

## Referències

* Sepkoski, Jack «A compendium of fossil marine animal genera». Bulletins of American Paleontology, 364, 2002, p.560. Arxivat de l'original el 2009-02-20 [Consulta: 18 maig 2011]. Arxivat 2011-07-23 a Wayback Machine.
# William T. Sherman

William Tecumseh Sherman (Lancaster, Ohio, 8 de febrer de 1820 – Nova York, 14 de febrer de 1891) fou un militar, educador i escriptor estatunidenc. La celebritat li deriva de la seva participació amb el rang de general a la Guerra Civil dels Estats Units (1861 - 1865), on va rebre molts elogis per l'eficient utilització de l'estratègia militar, així com forts qüestionaments per la implacable tàctica de la terra cremada contra l'enemic. Aquesta política li ha comportat el qualificatiu, per part d'alguns autors, de primer general modern.

## Referències

* ↑ Liddell Hart, p. 430.
# Calcatoggio

Calcatoggio (en cors Calcatoghju) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 2004 tenia 440 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2004 |
| 415 | 422 | 396 | 332 | 357 | 356 | 440 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1945-1977 | Sebastien Avogari de Gentili |
| 1977-2008 | Vincent Avogari de Gentili |
| 2008- | Charles-Marie Chiappini |

## Personatges il·lustres

* César Campinchi, polític.
* François Bracci, futbolista
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1955

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1955 es disputaren el 27 i 28 d'agost a Frascati, Itàlia.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Stan Ockers Bèlgica | 8h 43' 33" | Jean-Pierre Schmitz Luxemburg | + 1' 03" | Germain Derijcke Bèlgica | + 1' 15" |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Sante Ranucci Itàlia | 5h 36' 09" | Lino Grassi Itàlia | m. t. | Dino Bruni Itàlia | + 1' 42" |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Luxemburg | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* «World Championship Road Race» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «World Championship amateurs» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1955» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 22 setembre 2012].
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1958

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1958 es disputaren el 30 i 31 d'agost a Reims, França. Aquesta fou la primera edició en què es disputà la prova en ruta femenina.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Proves masculines |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Ercole Baldini Itàlia | 7h 29' 32" | Louison Bobet França | + 2' 09" | André Darrigade França | + 3' 47" |
| Cursa en línia masculina amateur | Gustav-Adolf Schur RDA | 4h 53' 19" | Valère Paulissen Bèlgica | - | Henri de Wolf Bèlgica | - |
| Prova femenina |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Elsy Jacobs Luxemburg | - | Tamara Novikova Unió Soviètica | - | Maria Loukchina Unió Soviètica | - |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | RDA | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | Luxemburg | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Bèlgica | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 | França | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 | Unió Soviètica | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Total | Total | 3 | 3 | 3 | 9 |

## Referències

* «World Championship Road Race» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «World Championship amateurs» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1958» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 22 setembre 2012].
# Èsquines de Neàpolis

Èsquines de Neàpolis (en llatí Aeschines, en grec antic Αἰσχίνης) fou un filòsof peripatètic nascut a Neàpolis (avui Nàpols) que va dirigir l'acadèmia d'Atenes juntament amb Càrmides i Clitòmac cap a l'any el 109 aC, segons diu Ciceró. Diògenes Laerci el fa deixeble de Melant de Rodes.

## Referències

* ↑ Aeschines of Neapolis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 40
# Can Vall

Can Vall és un mas al poble de Navars (Bages) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Can Vall és una gran propietat que participa en molt activament en l'evolució de Navars des de principis del s.XIX i XX. La casa és però una construcció dels s.XVI i XVII; tingué un paper decisiu alhora de l'expansió urbanística de Navars i també dins el creixement material del poble. Els diferents hereus han participat generosament en obres socials i el passeig de Navars porta el nom d'un d'ells, Ramon Vall. La masia de Can Vallés una masia de planta rectangular que correspon a l'estructura clàssica de masia (corresponen al primer grup definit per J. Danés) que per la seva tipologia ofereix pocs recursos i possibilitats de modificació i ampliació a partir del cos central ; amb coberta a doble vessant i el carener paral·lel a la façana la masia està orientada a llevant i l'entrada principal és a ponent.

## Referències

* ↑ «Can Vall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
# Àrea Metropolitana de Bergen

L'Àrea Metropolitana de Bergen està situada al comtat de Hordaland a Noruega. La ciutat més important d'aquesta és Bergen.
| Municipi | Població (1769) | Població (2010) | Població (2030) | Area¹ | Densitat² (1769) | Densitat² (2009) | Densitat² (2030) | Comtat |
| Bergen | 18,827 | 257,864 | 320,555 | 465 | 40 | 554 | 689 | Hordaland |
| Askøy | 897 | 25,089 | 36,513 | 99 | 9 | 253 | 368 | Hordaland |
| Fjell | 923 | 21,930 | 29,411 | 147 | 6 | 149 | 200 | Hordaland |
| Os | 1,034 | 16,754 | 23,563 | 139 | 7 | 120 | 169 | Hordaland |
| Lindås | 2,931 | 14,309 | 18,004 | 474 | 6 | 30 | 37 | Hordaland |
| Osterøy | 1,636 | 7,435 | 8,495 | 254 | 6 | 29 | 33 | Hordaland |
| Meland | 794 | 6,654 | 9,056 | 91 | 8 | 73 | 99 | Hordaland |
| Sund | 970 | 6,115 | 7,711 | 99 | 9 | 61 | 77 | Hordaland |
| Radøy | 1,720 | 4,853 | 5,689 | 110 | 15 | 44 | 51 | Hordaland |
| Austevoll | 1,265 | 4,585 | 4,779 | 114 | 11 | 40 | 41 | Hordaland |
| Øygarden | 833 | 4,287 | 5,689 | 65 | 12 | 65 | 87 | Hordaland |
| Fusa | 1,692 | 3,829 | 4,088 | 378 | 4 | 10 | 10 | Hordaland |
| Austrheim | 636 | 2,740 | 2,818 | 55 | 11 | 49 | 51 | Hordaland |
| Samnanger | 947 | 2,386 | 2,555 | 265 | 3 | 9 | 9 | Hordaland |
| Total | 35,105 | 378,830 | 478,926 | 2,755 | 12 | 137 | 173 | Hordaland | As of October 2009 |
1/ km² 2/ Població per km², informació sobre la població de ssb; 3/

## Vegeu també

* Vestlandet

## Referències

* ↑ Població per 1769 - Statistics Norway
* ↑ Població per 1 July 2009 and population changes 1st and 2nd quarter of 2009. Hordaland
* ↑ Població per 1 January, by county and municipality. Registered 2009. Projected 2010-2030, by variant MMMM
# Yasauri

Els yasauri o yusuri foren un tuman turcomongol establert amb les tropes del príncep Yasaur, que es va revoltar contra el kan de Txagatai i es va posar al servei dels il-kans que el van establir al Khurasan oriental fins al Badakhxan; més tard es va revoltar contra els ilkhans i el 1320 va acabar morint a mans del kan Kebek, al qual va passar el seu ulus.
Qazan, fill de Yasaur, fou kan de Txagatai, i va resultar mort a mans de Qazaghan (1349). Els yasauris s'havien establert a la zona al nord de Samarcanda, probablement fins a Bukharà. A la caiguda de Qazaghan i del seu fill Abd Allah ibn Qazaghan, el seu cap era Khidr Yasauri que va morir vers 1364 i el lideratge apareix aleshores compartit entre tres amirs: Ali Beg Yasauri (probablement germa o fill de Khid) i Ilies Yasauri (probablement fill de Khidr) i, Mahmud Shah (cunyat o gendre d'Ali). Sembla que els yasauris disposaven de pocs cavallers i la base de les seves forces eren els infants. Tamerlà i Khidr van ser aliats molts propers (si bé finalment es van enfrontar); Mahmud Shah era fill d'un oncle matern de Tamerlà (la mare de Tamerlà era originaria de Bukharà i probablement era yasauri). Bakh Malik Agha, filla d'Ali Beg o d'Ilies Yasauri, es va casar amb Jahangir ibn Timur i fou la mare de Pir Muhammad ibn Jahangir. Una filla de Tamerlà fou promesa a Ali Beg, però Tamerlà el va fer executar abans de formalitzar-se el casament. Des del accés al poder de Tamerlà els yasauris van quedar diluits dintre de les seves forces.

## Bibliografia

* B. F. Manz, The rise and rule of Tamerlane,
# Cantó de Niça-1

El cantó de Niça-1 és un cantó francès del departament dels Alps Marítims, situat al districte de Niça. Compta amb part del municipi de Niça.

## Municipis

* Niça (barris de Pòrt i Niça Vielha)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1988 | Raoul Bosio | UDF, després RPR |
| 1988-2001 | Gérard Bosio | UDF, després DL |
| 2001- | Marc Concas | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| - | - | - | - | - | 17.175 | 17.774 |
# Can Bruguera

«Can Bruguera» té aquests significats:
* Can Bruguera (la Batllòria), casa al nucli urbà de la Batllòria al terme municipal de Sant Celoni (el Vallès Oriental)
* Can Bruguera (Fogars de la Selva), masia del municipi de Fogars de la Selva (la Selva)
* Can Bruguera (Sant Feliu de Buixalleu), masia a Sant Feliu de Buixalleu (la Selva)
* Can Bruguera (Sant Pere de Ribes), masia fortificada al terme de Sant Pere de Ribes (el Garraf)
* Can Bruguera (Teià), edifici a Teià (el Maresme)
* Can Bruguera (Vilassar de Dalt), antiga masia rehabilitada en estil modernista a Vilassar de Dalt (el Maresme)
# Ángeles Marco Saturnino

Ángeles Marco Saturnino (València, 1947-Ibídem, 2008) és una escultora valenciana.
Va estudiar en la Facultat de Belles arts de Sant Carles fins a 1966, i va obtenir el doctorat en 1987 per la Universitat Politècnica de València, en la qual serà professora des de 1989. Durant dues dècades va compaginar la docència amb la creació escultòrica. El ferro es va convertir al llarg del temps en el seu material preferit encara que també va treballar el cautxú, el cristall o la cera. Va estar, notablement, influenciada pel minimalisme, el constructivisme i l'art conceptual.
Va obtenir el Premi Alfons Roig de la Diputació de València en 1988 i en aquest mateix any l'IVAM (Institut Valencià d'Art Modern) li va dedicar una de les seves grans exposicions "El taller de la memòria" a la qual seguiria, en 2001 "Trípodes oblics i cons" a la Universitat Politècnica de València.
A partir del 1973 el seu treball arriba a la maduritat, centrant-se en la experimentació contínua i una forta tematització teòrica, esdevenint un dels grans referents de l'escultura moderna al País Valencià i a Espanya. Personal i innovadora, va obrir camins i nous llenguatges tant en la seva obra com en la seva labor pedagògica, generant influència en tota una generació de joves escultors.
Va aconseguir donar un gran impuls a l'art escultòric, deixant bona mostra del seu mestratge en la Diputació de València i Alacant, la Caixa d'Estalvis de València, el Museu d'art contemporani de Madrid, l'IVAM, el Museu de Belles arts de Màlaga, la Universitat Literària i la Universitat Politècnica de València, on es troben col·leccions de les seves obra.
Va realitzar exposicions individuals en Arc (Fira Internacional d'Art Contemporani), el Centre del Carme, el Museu d'Art Contemporani de Madrid i en la galeria Leonarte de València.
Va morir en 2008 a 61 anys, a València.
"(...) les propostes que fijarón l'atenció entorn del treball d'Ángeles Marco es basaven en petites peces escenogràfiques l'accentuació de les quals perspectiva alterava la percepció visual i conceptual de l'espai en el qual s'inserien però, bàsicament a partir del passat any, el seu treball començaria a evolucionar cap a un plantejament més ambiciós d'aquesta equivocidad perceptiva i simbòlica, a través de peces que concretaven camps d'evocació formal i funcional més extensos o, millor dit, que obrien en aquests camps situacions d'inestabilitat i contradicció."

## Notes i referències

* ↑ Levante-EMV. «Fallece a los 61 años la escultora Ángeles Marco - Levante-EMV». [Consulta: 5 març 2016].
* 1 2 de la Calle, Roman. Art contemporani de la Generalitat Valenciana.. IV. Consorci de Museus de la Comunitat Valenciana, p. 88-105. ISBN 978-84-482-6622-6.
* ↑ Levante-EMV. «Levante-EMV: Noticias de Valencia, Castellón, Alicante, Comunidad Valenciana, Deportes, España». [Consulta: 5 març 2016].
* ↑ País, Ediciones El. «En la densidad de Angeles Marco» (en castellà), 28-12-1987. [Consulta: 5 març 2016].
# Can Berga Vell

Can Berga Vell, o Can Berga de Bellobir, és una de les masies històriques del poble de Riells del Fai, en el terme municipal de Bigues i Riells, a la comarca catalana del Vallès Oriental.
Les seves ruïnes són a l'extrem nord-oriental del terme del poble de Riells del Fai, al nord del terme municipal de Bigues i Riells. És a la part alta de la vall del torrent del Pollancre, a prop i al sud-oest de les ruïnes de Can Carbassot i al nord de les de Can Coll. És a ponent del Collet de Can Tripeta i al nord-oest del Puiggraciós, a llevant de les Costes del Traver. Són molt a prop dels Cingles de Bertí, a migdia del lloc on es troben les Balmes del Traver i el Grau Mercader.
Malgrat la seva pertinença al terme municipal de Bigues i Riells, no pertanyia a cap de les dues parròquies d'aquest terme, sinó a la veïna parròquia de Sant Pau de Montmany, pertanyent al Figueró i Montmany.
La construcció data del segle xvi, modificada posteriorment.
La masia està inclosa en el Catàleg de masies i cases rurals de Bigues i Riells.

## Referències

* ↑ «Can Berga Vell en el seu entorn». Institut Cartogràfic de Catalunya. surt al mapa com a Can Berga
* ↑ Inventari Patrimoni Cultural de Bigues i Riells. Memòria tècnica (pdf). Ajuntament de Bigues i Riells, maig 2005 [Consulta: 30 gener 2018]. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Can Gall (Sant Sadurní d'Osormort)

Can Gall és una masia de Sant Sadurní d'Osormort (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de planta rectangular orientada al sud, de planta baixa, pis i golfes i una coberta de teula àrab de dos aiguavessos amb carener perpendicular a la façana principal. El voladís de la teulada està sostingut per cabirons. La façana principal presenta tres eixos de composició vertical constituïts per obertures d'arc pla, algunes de les quals compten amb brancals i llindes de pedra. La porta principal té una llinda amb la inscripció de la data 1684. A l'últim nivell i centrada s'obre una gran obertura ampitadora d'arc rebaixat. Algunes de les finestres de la masia presenten brancals de maó i llindes de fusta. Davant la façana sud hi ha un pou de pedra.
El parament de les façanes combina diversos materials, de manera que hi ha trams de pedra vista, de ceràmica i fragments arrebossats.

## Referències

* 1 2 «Can Gall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 agost 2021].