OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jean-Bertrand Aristide

Jean-Bertrand Aristide (Port-Salut, 15 de juliol de 1953) és un polític i sacerdot salesià haitià, portaveu de la teologia de l'alliberament.
Va ser president constitucional d'Haití el 1991, entre 1995 i 1996, i entre 2001 i 2004, sent el primer triat democràticament en la història de la república.

## Referències

* ↑ How Our Governments Snuffed Out a Democracy And Kidnapped a President: A Modern Parable, Johann Hari, The Huffington Post, 17 de setembre de 2010
* ↑ «Military ousts Haiti's leader, claims power President Aristide en route to France; fighting kills 26» (en anglès). The Boston Globe, 01-10-1991.
* ↑ «Haiti: The impact of the 1991 coup» (en anglès). International Journal of Refugee Law, 01-06-1992.
# Xalets de la Font Picant

Els xalets de la Font Picant eren uns edificis d'Argentona (Maresme) inclosos a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tractava d'un grup de quatre edificacions situades més amunt del parc de la Font Picant o de Burriac, on s'hi accedia per un camí arbrat amb fanals fets de pedra. Les cases eren de dos habitatges units, amb planta i dos pisos. Es trobaven disposades fent un quadre al mig del qual hi havia un gran pati per on s'hi accedia mitjançant l'espai entre cada un dels blocs. Cada bloc, d'iguals dimensions (alçada, amplària...) tenia una decoració a les façanes exteriors d'estil modernista; els motius i tècniques dels elements decoratius eren diferents. Si per una banda s'hi trobaven motius arabescos al guardapols de les finestres i portes, per una altra s'hi veien motius florals esgrafiats o sanefes de mosaic de rajola de colors. La disposició de les finestres i portes, doble a cada casa, era la mateixa. Al darrere de les antigues construccions hi ha un petit bosc de plàtans. A causa de l'estat ruïnós dels xalets, dels quals només en restaven els murs i les façanes arrebossades, el 1995 van ser enderrocats.

## Referències

* ↑ «Xalets de la Font Picant». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].
* ↑ Albert Casabella Comas. «Proposta d'intervenció a la Font Picant d'Argentona». Universitat Politècnica de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2020].
# Euquir (pintor)

Euquir (grec antic: Εὔχειρ, llatí: Eucheir) fou un pintor de l'antiga Grècia emparentat amb Dèdal i inventor de la pintura a Grècia. Aristòtil el considera un personatge mític.
L'esmenta Plini el Vell a la seva Naturalis Historia (Naturalis Historia. VII, 56).

## Referències

* ↑ 1.Eucheir a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 62
# Euqueri de Lió

Euqueri de Lió (Lugdúnum?, ca. 380 - 449) va ser bisbe de Lió a la primera meitat del segle v. Se'l considera un dels Pares menors de l'Església. És venerat com a sant en diverses confessions cristianes.

## Biografia

Va néixer a la segona meitat del segle iv, membre d'una il·lustre família. Probablement era fill de Valerià, que va ser prefecte de les Gàl·lies i possiblement parent de l'emperador Avit. Euqueri es va casar amb Gala, una dama, i va tenir dos fills, Saloni i Verani, i dues filles, Corsòrtia i Tútlia. Cap a l'any 410 va decidir retirar-se de la vida civil i va marxar amb la família a Lerins (Lerinum) i des d'allà a la veïna illa de Lerina o de Santa Margarita on va viure com a eremita, dedicat a educar als seus fills, a la literatura i a la religió.
Durant el seu retir va adquirir reputació de santedat i per això el van escollir bisbe de Lió l'any 434, càrrec que va exercir fins a la seva mort que es creu que va ser l'any 450, sota els emperadors Valentinià III a Occident i Marcià a Orient. Va assistir al concili d'Aurenja. El seu fill Verà va ser bisbe de Vença i Saloni bisbe de Ginebra.

## Obres

Els seus llibres són:
* De laude Eremi seu vita solitaria. Aquesta obra, escrita cap a l'any 428 en forma d'epístola, explicava les intencions d'Euqueri de visitar Egipte per veure com vivien els anacoretes al desert, perquè estava entusiasmat pels comentaris que havia sentit sobre els eremites de la Tebaida.
* Epistola paraenetica ad Valerianum cognatum de contenmtu mundi et secularis philosophiae, escrita cap a l'any 432, demanava al seu parent emperador que s'allunyés de les vanitats del món. Erasme de Rotterdam en va publicar un escoli a Basilea l'any 1520.
* Liber formularum spiritalis intelligentiae ad Veranium filium, també anomenat De forma spiritalis intellectus. Un llibre dirigit al seu fill Verà dividit en onze capítols, on explica frases de la Bíblia i les comenta.
* Instructionum Libri II ad Salonium filium. El primer llibre es diu De Qnaestionibus difficilioribus Veteris et Novi Testamenti i el segon Explicationes nominum Herbraicorum. Dirigit al seu fill Saloni on explica diferents aspectes de l'Antic i el Nou Testament.
* Homiliae. Un recull de sermons recopilats per Johannes Livineius i publicats l'any 1602.
* Historia Passionis S. Mauritii et Sociorum Martyrum Legionis Felicis Thebaeae Agaunensium, d'autenticitat dubtosa.
* Exhortatio ad Monachos.
* Epitome Operum Cassiani. Un epítom de les obres de Joan Cassià.
Altres obres que se li atribueixen erròniament: 1. Commentarias in Genesin. 2. Commentariorum in libros Regum Libri IV. 3. Epistola ad Faustinum. 4. Epistola ad Philonem. 5. Regula duplex ad Monachos. 6. Hiomtiliarum Collectio, que segurament són d'Eusebi d'Emesa i de Gal·licà.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Eucherius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 1r octubre 2022].
# Legió II

«Legió II» té aquests significats:
La denominació Legió II (legio II) es donà, durant la República i l'Imperi, a les següents legions romanes:
* Legió II Adiutrix Pia Fidelis: del 70 al segle iii (com a mínim); creada per Vespasià.
* Legió II Augusta: d'abans del 9 al segle iii (com a mínim); creada per August.
** Legió II Gallica: possiblement la mateixa que la Legió II Augusta.
* Legió II Flavia Constantia, creada per Dioclecià l'any 296 o 297.
* Legió II Flavia Virtutis, creada per Constanci II al segle iv
* Legió II Italica: del 165 a inicis del segle v; creada per Marc Aureli.
* Legió II Parthica: del 197 al segle IV (com a mínim); creada per Septimi Sever.
* Legió II Traiana Fortis: del 105 al segle v (com a mínim); creada per Trajà.
** Legió II Germanica: nou cognomen de la II Traiana Fortis a partir del segle iii.
# Casa Josep Giralt

La Casa Josep Giralt és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge entre mitgeres originalment unifamiliar i actualment transformat en tres habitatges.
L'immoble és de planta sensiblement rectangular, de dos crugies paral·leles a façana i compost de planta baixa i dos pisos. La coberta és a dues vessants i també hi ha un terrat posterior.
Les parets de càrrega són de tàpia i totxo. Els forjats són de bigues de fusta, llata i rajola col·locada en sec. L'escala és de volta a la catalana.
La façana és de composició simètrica a la que se li ha obert un portal lateral. La planta baixa presenta un portal central adovellat d'arc de mig punt. A la dovella central hi ha la inscripció 1772. Al primer pis hi ha un balcó corregut amb dues obertures amb llinda i fornícula central. A la part superior hi ha dos balcons.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Josep Giralt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# La Minotauromàquia

La Minotauromàquia és un aiguafort realitzat per Pablo Picasso el 1935 i que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Picasso de Barcelona. Es tracta d'una donació de l'artista de 1938.

## Descripció

El Minotaure –criatura mitològica amb cos humà i cap de toro– és un dels grans protagonistes de la producció picassiana dels anys 30, tant en pintura com en obra gràfica, i és el tema d'aquest gravat cabdal de Picasso, La Minotauromàquia, considerat un dels millors del segle xx.
És un aiguafort amb rascat, de factura perfecta, realitzat la primavera de 1935 i imprès per Roger Lacourière.
Obra de difícil interpretació simbòlica, és una síntesi de tota una sèrie d'obres al voltant del mite. Els principals personatges són una noia sostenint una espelma i un ram de flors, confrontant la bèstia amb expressió serena; un gran Minotaure al centre de la composició; una dona torera (que suggereix com a model Marie Thérèse Walter, amb qui va mantenir una relació d'anys), ferida, amb els pits descoberts, desplomant-se de dalt d'un cavall; a la part esquerra un home damunt una escala, barbut i mig despullat, en actitud de fugir, i a la part superior dues joves mirant l'escena des d'una finestra amb coloms.
La Minotauromàquia, realitzada un any abans de l'inici de la guerra civil espanyola, és considerada un dels precedents immediats del Guernica.
Al Museum of Modern Art de Nova York i al Musée Picasso de París es conserven també exemplars de La Minotauromàquia.

## Referències

* ↑ «Fitxa de l'obra al web del museu». Museu Picasso, 2007. [Consulta: 12 juliol 2011].

## Bibliografia

* Rafart i Planas, Claustre. Guia del Museu Picasso. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 1998. DL B.2.887-1998. ISBN 84-7609-869-3.
# Marc Giner Giner

Marc Giner Giner (Murla, 1998) és un pilotaire valencià, conegut com Giner. Professional com a jugador d'escala i corda en la posició d'escalater o rest, tot i començar a jugar en l'àmbit amateur a la modalitat de llargues de la que el seu pare, Jan de Murla, fou un referent i membre de la selecció valenciana de Pilota.
Marc Giner comença la seua carrera professional l'any 2017 aconseguint el campionat del Trofeu Diputació d'Alacant per equips, títol que repetirà a les edicions de 2020 i 2021. L'any 2021 va disputar la final de la Lliga Caixabank formant equip amb Pere i Álvaro Gimeno perdent davant el trio de De la Vega, Javi i Carlos.

## Palmarés

Palmarés :
| A. | Competicions | Modalitat | Mitger | Punter | Adversaris |
| 2022 | XXXI Lliga Caixabank | escala | Tomàs II | Héctor | Puchol II, Santi i Carlos |
| 2021 | XXX Lliga CaixaBank d'Escala i Corda | Escala i Corda | Pere | Álvaro Gimeno | De la Vega, Javi i Carlos |
| 2017 | Trofeu Masymas d'Escala i Corda | Escala i Corda | Félix | Tomàs II | Soro III i Jesús |
| 2017 | Trofeu Diputació d'Alacant | Escala i Corda | Pere | Carlos | Genovés II i Santi |
| 2020 | Trofeu Diputació d'Alacant | Escala i Corda | Tomàs II | | Genovés II i Jesús |
| 2021 | Trofeu Diputació d'Alacant | Escala i Corda | Conillet | | Salva Palau i Félix |
| 2018 | Trofeu Vicent Pérez Devesa | Escala i Corda | Santi | | Pere Roc II i Héctor |
| 2021 | Trofeu de Dénia | Escala i Corda | Santi | | Marc i Félix |
| 2021 | Trofeu Mestres - Ciutat de València | Escala i Corda | Nacho | Hilari | Marc, Pere i Álvaro Gimeno |
| 2016 | Lliga a Llargues d'Alacant | Llargues | Club Pilotari de Parcent | Club Pilotari de Parcent | Club Pilotari de Benimagrell |

## Referències

* ↑ «Jugadors», 26-01-2018. [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ Noticias, La Marina Plaza. «Giner de Murla: “Encara tinc 19 anys i em queda molt per aprendre, però tinc esperança de poder viure bé de la pilota”» (en castellà). [Consulta: 6 febrer 2022].
* ↑ Gisbert, Imma. «De la Vega, Carlos i Javi guanyen la Lliga CaixaBank d'escala i corda», 17-04-2021. [Consulta: 6 febrer 2022].
# Uolba

Uolba (en rus: Уолба) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que el 2014 tenia 540 habitants, pertany al districte d'Itik-Kiuiol.

## Referències

* ↑ Хохлачев В.. Заполярный Помпей.
# Akropol

Akropol (Ακροπόλ) és una pel·lícula musical grega del 1995 dirigida per Pantelis Vulgaris i rodada íntegrament a Sofia (Bulgària), produïda per Alco Films.

## Argument

Una estrena està a punt d'escenificar-se a l'històric teatre musical Acròpolis d'Atenes. Poc abans de l'obertura, el Teatre Princep acomida una protagonista a causa d'una embriaguesa avançada. Mentre busca una actriu per substituir-la, acaba amb un antic nen prodigi del cinema, Lakis Loizos, que sovint interpreta papers femenins, principalment comediants, i que ara dirigeix una agència d'extres. Lakis fa el seu paper amb gran èxit, omplint d'enveja els seus companys. A l'última actuació, quan la comparsa i els tècnics estan acostumats a les bromes i la bogeria (l'anomenat "alalum"), decideixen venjar-se d'ell. En el transcurs d'aquesta venjança, Lakis és humiliat, aconseguint al seu torn la seva venjança, fins que abandona la companyia i torna a l'agència d'extres que dirigia.

## Repartimentt

* Lefteris Voyatzis - Lakis Loizos
* Stavros Paravas - Antonis Seferiadis, o Prigipas
* Konstantinos Tzoumas - Platon
* Themis Bazaka - Rena
* Sotiria Leonardou
* Antzela Gerekou - Zozo
* Andigoni Alikakou
* Manos Vakousis - Foteinias
* Yannis Sampsiaris
* Eirini Inglesi
* Olga Damani - Marika
* Popi Papadaki
* Despo Diamantidou - Seferiadou, mare d'Antonis

## Producció

La pel·lícula es va estrenar el 12 de gener de 1996. Venint 20.000 entrades a tot el país, va ocupar el quart lloc entre 15 pel·lícules de la mateixa temporada. Va rebre la menció a la millor banda sonora a la XVII edició de la Mostra de València el 1996} i el premi al millor director al Festival Internacional de Cinema del Caire.

## Referències

* ↑ «Ακροπόλ». 90λεπτά. [Consulta: 13 Ιουνίου 2012].
* ↑ «Ακροπόλ - retroDB». www.retrodb.gr. [Consulta: 2 setembre 2021].
* ↑ Una película argelina gana la Palmera de Oro de la Mostra de Valencia, La Vanguardia, 18 d'octubre de 1996
* ↑ «Ακροπόλ». Cine.gr. [Consulta: 13 Ιουνίου 2012].

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Lampaul-Plouarzel

Lampaul-Plouarzel (en bretó Lambaol-Blouarzhel) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 2.047 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1 435 | 1 464 | 1 482 | 1 583 | 1 662 | 1 766 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Anne-Marie Cariou-Lemoine | |
# Lampaul-Guimiliau

Lampaul-Guimiliau (en bretó Lambaol-Gwimilio) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 2.033 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.143 | 1.149 | 1.540 | 1.973 | 2.037 | 1.990 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | François Floc'h | |
| 2008- | Jean Marc Puchois | |
# Levin (Nova Zelanda)

Levin (maori Taitoko) és una ciutat de la regió de Manawatu-Wanganui, a Nova Zelanda, i és la ciutat més gran del districte de Horowhenua. S'hi arriba per l'autopista 1 i el tren de l'Illa del Nord. Es troba a 90 km al nord de Wellington, a 50 km al sud de Palmerston North, i a dos km a l'est del Llac Horowhenua.
La ciutat va ser anomenada així per William Hort Levin, director de la companyia ferroviària Wellington i Manawatu Railway Company. El nom és una variació del clan jueu Levi. A diferència de la pronunciació habitual d'aquest cognom, es posa l'accent en la segona síl·laba de la paraula. El nom del poble maori és Taitoko.
Levin és un centre de servei de la zona rural circumdant i un nucli de manufactures lleugeres. Segons l'estimació de juny de 2008, tenia 19.600 habitants. Més del 20% dels habitants es van classificar com a majors de 65 anys, un percentatge considerablement superior a la mitjana nacional. La ciutat va celebrar el seu centenari el 2006.

## Personalitats

* Michele A'Court (humorista)
* Paul Beresford (polític britànic)
* Jez Brown (ràdio/televisió)
* Suzy Clarkson (locutora de notícies)
* Joy Cowley (novel·lista)
* Rebecca Gibney (actriu)
* Bronwyn Hayward (activista pels drets de les persones amb discapacitat i cineasta)
* Hewitt Humphrey (emissora)
* Dean Kent (nedador dels Jocs Olímpics i Jocs de la Mancomunitat)
* Doug Kidd (polític)
* Mateu Saunoa (guanyador del Nova Zelanda Idol 2006)
* George Silk (fotògraf)
* Carlos Spencer (Unió de Rugby Player)
* Jack Afamasaga (Rugby League Player)
* Pat Booth (periodista/escriptor)
* Darren Hughes (polític)

## Referències

* ↑ Levin a newzealand.com
* ↑ Levin a nzhistory.govt.nz
* Levin in the 1966 Encyclopaedia of New Zealand.
# Lawrence Telling

Lawrence Telling (Minety, 14 d'agost de 1946) és un ex-pilot de trial anglès. A començament de la dècada del 1970 va ser un dels competidors destacats del Campionat d'Europa de trial, anomenat Campionat del Món a partir de 1975, i hi obtingué, entre altres bons resultats, el tercer lloc a l'edició de 1970. Formà part, juntament amb Don Smith i Gordon Farley, de l'equip oficial de Montesa que va guanyar els Sis Dies d'Escòcia de Trial de 1969 en la categoria d'equips.

## Palmarès

| Any | Motocicleta | Campionat d'Europa | Campionat britànic | Altres |
| 1968 | Montesa | - | 4t | |
| 1969 | Montesa | 13è | 4t | 1r als SSDT (categoria Equips) |
| 1970 | Montesa | 3r | 8è | |
| 1971 | Montesa | 8è | 12è | |
| 1972 | Montesa | 29è | ? | |
| 1973 | Montesa | - | ? | |
| 1974 | Montesa | - | ? | |

## Referències

* ↑ «The podiums... Telling Laurence» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ Vignati, Alejandro. «Trial». A: Motociclismo (en castellà). Esplugues de Llobregat: Plaza & Janés, 1972, p. 40. ISBN 84-01-70016-7.
* ↑ «History. Viva Montesa» (PDF) (en anglès). usmontesa.com. Montesa. [Consulta: 12 maig 2010].
* ↑ «World. Telling Laurence» (PDF) (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 12 maig 2010].
* ↑ «Great Britain» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 12 gener 2023].

## Enllaços externs

* Notícia sobre el Campionat d'Europa de 1969 al Mundo Deportivo del 13-3-1969 (castellà)
# La Taha

La Taha és un municipi situat en la part central de l'Alpujarra (província de Granada) constituït el 1975 de la unió de Pitres (amb l'annex de Capilerilla), Ferreirola (amb l'annex d'Atalbéitar) i Mecina-Fondales (compost per Mecina, Mecinilla i Fondales), després de la seva desaparició com municipis independents.
Limita amb els municipis de Capileira, Pórtugos, Busquístar, Almegíjar, Torvizcón, Órgiva, Pampaneira i Bubión. Pel seu terme municipal passen els rius Guadalfeo, Trevélez i Poqueira.
El dia 16 d'Agost són les festes de Sant Roc, patró de Pitres. On es realitzen diferents activitats entre elles la tradicional Processó del sant pels carrers del poble, acompanyat per la "Associación Musical de La Taha", i conjuntament per traques i coets.
# Laškovce

Laškovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1324.
# Laó

Laó (en llatí Laon, en grec antic Λάων "Láon" fou un poeta còmic atenenc de data incerta, ja que no s'ha pogut establir clarament si va pertànyer a la vella comèdia o a la comèdia mitjana. Tampoc se sap res de la seva vida. L'esmenta Estobeu i de la seva obra només es conserva una línia preservada per Dicearc de Messana.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
* ↑ Laon al Catàleg Perseus
# Aldo Canazza

Aldo Canazza (Stanghella, Pàdua, Vèneto, 4 de gener de 1908 – Pianoro, Bolonya, 21 d'octubre de 2002) va ser un ciclista italìà que combinà la pista amb la carretera. Fou professional entre 1929 i 1941. En el seu palmarès destaquen tres victòries al Giro del Veneto (1930, 1931 i 1934).

## Palmarès

* 1927
** La Popolarissima
* 1930
** 1r al Giro del Veneto
* 1931
** 1r al Giro del Veneto
* 1934
** 1r al Giro del Veneto
** 1r al Giro de Romagna
** 1r al Critèrium d'Apertura
** 1r a la Coppa San Geo

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1929. 51è de la classificació general
* 1931. 17è de la classificació general
* 1932. 52è de la classificació general
* 1933. 31è de la classificació general
* 1934. Abandona
* 1935. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1932: Abandona (10a etapa)

## Referències

* ↑ «CANAZZA Aldo». [Consulta: 31 gener 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Storia di Aldo Canazza» (en italià). [Consulta: 31 gener 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
# Estàfil de Nàucratis

Estàfil (en grec antic: Στάφυλος, llatí: Staphylus) fou un escriptor de l'antiga Grècia nadiu de Nàucratis, a Egipte.
En parlen principalment Estrabó, Plini el Vell i Ateneu. Va escriure una obra que tractava sobre Tessàlia, Eòlia, l'Àtica i Arcàdia, que és esmentada per Valeri Harpocratió i per Sext Empíric.

## Referències

* ↑ Staphylus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 899
# Legió III

«Legió III» té aquests significats:
La denominació Legió III (legio III) es donà, durant la República i l'Imperi, a les següents legions romanes:
* Legió III Augusta: del 43 aC a finals del segle IV (com a mínim); creada per August.
* Legió III Cyrenaica: del 36 aC al segle v; creada per Marc Antoni.
* Legió III Gallica: del 49 aC a inicis del segle IV (com a mínim); creada per Juli Cèsar.
* Legió III Italica: del 165 a principis del segle IV (com a mínim); creada per Marc Aureli.
* Legió III Parthica: del 197 a principis del segle v; creada per Septimi Sever.
* Legió III Flavia Salutis, creada per l'emperador Constanci II.
# Nisnita

La nisnita és un mineral de la classe dels elements natius. Rep el nom per la seva composició química, compon de níquel (Ni) i estany (Sn).

## Característiques

La nisnita és un aliatge mineral de fórmula química Ni₃Sn. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010. Cristal·litza en el sistema isomètric. És isostructural amb l'auricuprur. Químicament és similar al UM1989-12-E:NiSn, un sulfur que encara no està aprovat per l'IMA.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Jeffrey, també coneguda com a "Mina Johns-Manville", situada a la localitat d'Asbestos, al municipi regional de comtat de Les Sources, a Estrie (Quebec, Canadà). També ha estat descrita a la formació Uncía, a la reserva d'Incachaca (La Paz, Bolívia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral, tot i que també podria haver-se trobat als dipòsits al·luvials de Durance, al municipi Peyrolles-en-Provence (Provença - Alps - Costa Blava, França).

## Referències

* ↑ «Nisnite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 desembre 2019].
* ↑ Johan, Z.; Ohnenstetterl, M.; Fischer, M.; Amossé, J. «Platinum-Group Minerals from the Durance River Alluvium, France». Mineralogy and Petrology, 42, 1-4, 01-05-1990, pàg. 287–306. DOI: 10.1007/BF01162696 [Consulta: 13 desembre 2019].
# Xavier Pérez

«Xavier Pérez» té aquests significats:
* Xavier Pérez Esquerdo, humorista
* Xavier Pérez Gil (Barcelona, 1948) escalador i alpinista català
* Xavier Pérez Puigdomènech, (Barcelona, 24 de març de 1972), jugador d'handbol
* Xavier Pérez Torío, crític literari, de cinema i teatral