OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pont de la Reforma

El Pont de la Reforma és una obra del municipi de Manresa (Bages) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un pont de construcció moderna, aixecat sobre el riu Cardener, amb 4 pilars: dos laterals i 2 centrals, de forma rectangular, de 15 metres de llarg amb basaments encoixinats i trenca aigües en els 2 centrals. Pont construït en blocs de pedra regulars. A les columnes hi ha detalls escultòrics d'escenes de tradicions manresanes ("La Llum" i "Sant Ignasi de Loiola") i al·legories dels gremis de la ciutat (agricultors, ferrers, medicina, arts,..), de l'escultor Joan Pueyo Alastruey.

## Història

Com a antecedent, hi hagué abans unes palanques de ferro. Al 5-3-1861, es signà un contracte de construcció d'un pont de ferro d'accés a la ciutat des de l'estació del Nord. La realització del pont es materialitzà el 1865, costant cinc mil duros, costejats a parts iguals per l'ajuntament i la companyia del ferrocarril. Degut a la forta riuada del dia 12-10-1907 es produïren greus destrosses en la construcció. Després de l'aiguat, la companyia de ferrocarrils encarregà i aixecà un nou pont de ferro. La ciutat en demanava, però un de pedra: així consta en el document de la sessió de l'ajuntament de Manresa del 7-11-1907. Però no s'aixecà fins a l'acabament de la guerra civil de 1936/39 quan hi van treballar presoners de guerra de 1940 a 1942, deixant el pont utilitzable només per carros i vianants pel desnivell als estreps. El 1964 es van reprendre els treballs, canviant els arcs dels anys 40 per bigues de formigó pretesat que van permetre modificar la rasant.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pont de la Reforma». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
* 1 2 3 Lacuesta, Raquel. Ponts de la província de Barcelona : comunicacions i paisatge. Barcelona: Diputació de Barcelona, 2008. ISBN 978-84-9803-303-8.
# Elisabet d'Aragó

Elisabet d'Aragó és el nom dels següents personatges:
* Elisabet d'Aragó i d'Hongria (1245 - 1271), princesa d'Aragó i reina consort de França (1270-1271).
* Elisabet d'Aragó i de Sicília (1271–1336), princesa d'Aragó i reina consort de Portugal, santa.
* Elisabet d'Aragó i d'Anjou (1302 - 1330), princesa d'Aragó i reina consort d'Alemanya (1315-1330).
* Elisabet d'Urgell i d'Aragó (1409 - 1443), infanta d'Urgell.
# Casa Gran del Poble

La Casa Gran del Poble és un edifici de La Paz i seu del poder executiu on resideix el president de l'estat, Va reemplaçar el Palacio Quemado el 2018. És un edifici governamental d'arquitectura brutalista ubicat en ple centre històric de La Paz i construït durant el tercer govern d'Evo Morales. Va ser inaugurat el 9 d'agost de 2018, està ubicat a la part posterior de la plaça Murillo, sobre el carrer Potosí, i té una altura de 131 m i 29 pisos. El seu ús es va suspendre temporalment durant el govern colpista de Jeanine Áñez i es va reprendre durant la gestió de Luis Arce, deixant el Palacio Quemado novament com a museu o per a recepcions oficials..
La Casa Gran del Poble destaca per comptar amb simbologia andina i amazònica i elements que homenatgen els líders indígenes Túpac Katari i Juana Azurduy, entre d'altres, un fet amb què l'antic Palacio Quemado no comptava per considerar-se de pur estil europeu. Evo Morales va destacar la nova seu com una «fita de recuperació de la identitat dels moviments indígenes i socials», en recollir elements de l'arquitectura de tipus tihuanacota-ancestral.
El 26 de juny de 2024, una facció de les forces militars bolivianes liderades pel general Juan José Zúñiga van intentar assaltar la Casa Gran del Poble com a part d'un intent de cop d'estat després que Zúñiga fos rellevat del seu càrrec pel president Luis Arce a causa de les amenaces contra l'expresident Evo Morales. L'intent de cop va concloure amb Zúñiga enfrontat pel president Arce dins de la Casa Gran del Poble, després del qual cosa va ser destituït oficialment, juntament amb altres oficials militars implicats, i arrestat.

## Referències

* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 6 de julio de 2018. [Consulta: 6 juliol 2018].
* ↑ «Evo Morales inaugura la Casa Grande del Pueblo».
* ↑ «Evo Morales inaugura monumental "Casa Grande del Pueblo" en La Paz». Deutsche Welle, 10-08-2018 [Consulta: 27 agost 2018].
* ↑ «Galindo Ingeniería - Casa Grande del Pueblo». www.galindoingenieria.com. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ «Inauguracion de la Casa Grande del Pueblo». Arxivat de l'original el 8 de diciembre de 2019. [Consulta: 8 diciembre 2019].
* ↑ «Fracassa l'intent de cop d'estat a Bolívia i detenen el comandant general de l'exèrcit». Ara, 26-06-2024. [Consulta: 30 juny 2024].
# Jaded Heart

Jaded Heart és una banda alemanya d'hard rock formada en 1990 per Michael Bormann, el seu germà guitarrista Dirk Bormann, el baixista Michael Muller i l'ex bateria Mad Max Axel Kruse.

## Discografia
### Àlbums

* Inside Out (1994)
* Slaves and Masters (1996)
* Mystery Eyes (1998)
* IV (1999)
* The Journey Will Never End (2002)
* Trust (2004)
* Helluva Time (2005)
* Sinister Mind (2007)
* Perfect Insanity (2009)
* Common Destiny (2013)
* Fight The System (2014)
* Guilty By Design (2016)
* Devil's Gift (2018)
* Stand Your Ground (2020)

### Recopilat

* Diary 1990-2000 (2001)

## Enllaços externs

* Lloc Web Oficial
# Resolució 930 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 930 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 de juny de 1994. Després de recordar les resolucions 772 (1992) i 894 (1994), el Consell va observar amb satisfacció que s'havia establert a Sud-àfrica un govern democràtic i de base no racial, i va donar per finalitzada la Missió d'Observadors de les Nacions Unides a Sud-àfrica (UNOMSA).
Es van felicitar els esforços del Representant Especial del Secretari General Boutros Boutros-Ghali i UNOMSA, juntament amb l'Organització de la Unitat Africana, la Commonwealth of Nations i la Unió Europea. Finalment el Consell va decidir retirar l'ítem titulat "La qüestió de Sud-àfrica" dels assumptes pendents. Les sancions internacionals al país van ser aixecades a la Resolució 919.

## Referències

* 1 2 Schweigman, David. The authority of the Security Council under Chapter VII of the UN Charter: legal limits and the role of the International Court of Justice. Martinus Nijhoff Publishers, 2001, p. 56. ISBN 978-90-411-1641-3.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Catedral de Svetitskhoveli

La catedral de Svetitskhoveli (georgià: სვეტიცხოველი, Svetitskhòveli) ( escolteu-ne la pronunciació en georgià) és una catedral ortodoxa de Geòrgia localitzada a la ciutat de Mtskhetha, que fou el centre religiós de la Geòrgia medieval. La catedral, construïda al segle xi durant el patriarcat de Melquisedec I de Geòrgia, té planta de creu. El nom georgià significa «pilar de vida» i fa al·lusió a una llegenda relacionada amb la vida de santa Nina de Geòrgia i la túnica de Jesús. Tamerlà va infligir severs danys a l'edifici, i, al segle xv, va ser remodelat. Forma part des de 1994 al costat d'altres monuments històrics de Mtskhetha de la llista del Patrimoni de la Humanitat.

## Galeria

* Catedral de Svetitskhoveli

## Referències

* 1 2 «Historical Monuments of Mtskheta» (en anglès). National Agency for Cultural Heritage, Preservation of Georgia.
* ↑ «Historical Monuments of Mtskheta» (en anglès). World Heritage List. UNESCO.
# Fumarell de Nova Zelanda

El fumarell/fumadell de Nova Zelanda (Chlidonias albostriatus) és un ocell marí de la família dels làrids (Laridae) que habita rius i llacs de Nova Zelanda, on cria a l'illa del Sud, si bé antany també ho feia a la del Nord.
# Tipula oleracea

Tipula oleracea (la típula d'hort o típula de la col) és una espècie de dípter nematòcer de la família de les tipúlids que habita a tota la zona paleàrtica i neàrctica.

## Sinònims

* Tipula pratensis De Geer, 1776
* Tipula submendosa Tjeder, 1941

## Referències

* ↑ Parker, Peter. A Little Book of Latin for Gardeners. Little Brown Book Group, 2018, p. 328. ISBN 978-1-4087-0615-2. «oleraceus, holeraceus = relating to vegetables or kitchen garden»
* ↑ Whitney, William Dwight. The Century Dictionary and Cyclopedia. Century Co., 1899, p. 2856. «L. holeraceus, prop. oleraceus, herb-like, holus, prop. olus (oler-), herbs, vegetables»
# Seevekanal

El Seevekanal o Canal del Seeve, també anomenat Meckfelder Kanal, és un canal antic, excavat al segle xvi. Connecta el riu Seeve des del nucli de Maschen (municipi de Seevetal) amb el port d'aleshores ciutat independent d'Harburg. Desguassa a l'Elba meridional via aquest port.
El duc Otó I de Braunschweig-Lüneburg-Harburg n'hauria ordenat la construcció el 1540 per a tres raons: desguassar els aiguamolls de Meckfeld, alimentar els molíns d'Harburg i aportar aigua potable. Segons altres fonts, la construcció del canal ja hauria començat al segle anterior. Tot i ésser un canal, es comporta com un riu. Des del començament a la resclosa al nucli Hohe Horsten al qual bifurca del riu Seeve, té una conca d'uns 75,68 km², dos afluents majors i una sèrie de wetterns. El cabal mitjà és d'1,5 m³/s.
Es va construir un pas de peix a la resclosa de desguàs Karnappwehr a la desembocadura, per a contribuir a augmentar la biodiversitat que avui és encara força baixa. Una sèrie de mesures per a renaturalitzar el canal han començat el 2011. El 2023 ja es van observar els resultats: divuit espècies de peix hi han tornat, entre d'altres la perca de riu, el Salmo trutta fario, Lampetra planeri, l'anguila i el Salmo trutta trutta. El pas de peix de la resclosa de Karnapp del 2011 nogensmenys no era ideal i se'n construeix un de nou.
Un obstacle major queda encara la resclosa a l'entrada del port d'Harburg a l'Elba meridional.
* El canal a Maschen
* El canal a la fontera entre Hamburg i la Baixa Saxònia
* El pas de peix a la resclosa de desguàs de Karnapp
* La resclosa de desguàs de Karnapp

## Rescloses

* Karnappschleuse
* Hohe Horstenschleuse

## Afluents

* Karoxbosteler Mühlengraben
* Engelbek, també anomenat Mühlenbach
** Schulteichgraben
* Uns wetterns sense nom al marge septentrional que desguassen Meckfeld, un barri de Seevetal.

## Referències

* ↑ «Hamburger ABC: Der Meckelfelder Kanal [ABC d'Hamburg: el canal de Meckfeld]» (pdf). Hamburger Abendblatt, 11-09-1967, pàg. 3lllengua=de.
* 1 2 «Umsetzung der EG-Wasserrahmenrichtlinie (WRRL), Landesinterner Bericht zum Bearbeitungsgebiet Seevekanal [Aplicació de la [[Directiva marc de l'aigua]]: comunicació de l'estat relativa a la conca del canal del Seeve)]» (pdf) (en alemany) p. 3. Ajuntament d'Hamburg, 20-09-2004.
* ↑ Gipp, Jochen «Aufstiegschance für Fische [Una oportunitat de pujada per als peixos]» (en alemany). Hamburger Abendblatt, 10-05-2011.
* ↑ Hilmer, Angelika «Neue Fischtreppe am Karnapp-Wehr soll Gewässer mitten in Harburg aufwerten. Warum sich die Stadt das viel Geld kosten lässt. [Nou pas de peix a la resclosa de Karnapp per millorar el curs d'aigua al mig d'Harburg. Les raons perquè la ciutat hi inverteix molts de diners]». Hamburger Abendblat, 09-09-2023.
* ↑ Gipp, Jochen (en alemany) Hamburger Abendblatt, Hamburg, 10 maig 2011.
# Eleccions municipals de 2019 a la Febró

Les eleccions municipals de 2019 a la Febró van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 26 de maig de 2019 a la Febró, al Baix Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 3 regidors de l'Ajuntament de la Febró.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és en l'àmbit municipal i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de la Febró, en tenir 38 persones censades, l'hi correspon 3 regidors.

## Candidatures

El 30 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Valls va proclamar les dues candidatures del municipi de la Febró en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Acord la Febró-Acord Municipal (ALF -AM)
* Partit dels Socialistes de Catalunya-Candidatura de Progrés (PSC-CP)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, la Febró tenia una població de 42 habitants, dels quals 38 persones van ser cridades a votar a una de les urnes de les 1 meses que es van constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 92,1%, el qual cosa implica que un total de 35 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, la Febró ha registrat una xifra notablement alta, situant-se en 27,3 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | la Febró |
| Participació (14h) | 39,5% ( 1,6%) |
| Participació (18h) | 63,2% ( 1,6%) |
| Participació (20h) | 92,1% ( 17,7%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Eleccions municipals 2019 | Eleccions». Diputació de Barcelona, 21-09-2019. [Consulta: 31 maig 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
# Jacques-Germain Soufflot

Jacques-Germain Soufflot (Irancy, Borgonya, 22 de juliol de 1713 — París, 29 d'agost de 1780), va ser un arquitecte francès. Després d'haver deixat la llar, a l'edat de 19 anys, contra el consell dels seus pares, va estudiar l'Antiguitat així com les obres de Palladio a Itàlia, en la Vila Mèdicis, de 1731 a 1738. Acabada la seva formació es va instal·lar llavors a Lió on va realitzar principalment la Loge de Change i l'hôtel Dieu. El 1747, Soufflot va presentar una memòria sobre l'arquitectura gòtica, tema que comptava amb pocs adeptes en l'època. Va fer després un nou viatge a Itàlia en companyia d'Abel-François Poisson de Vandières, marquès de Marigny i després va tornar a Lió, el 1751, per a realitzar el teatre del barri de Saint-Clair.
Es va establir definitivament a París el 1754, a petició de Marigny, convertit en el seu protector, que li va confiar la construcció del seu palauet particular (actualment destruït). Nomenat superintendent dels edificis del rei, el Marquès de Marigny va nomenar Soufflot «Contrôleur des bâtiments du Roi» i el va fer admetre en la primera classe de la «Académie royale d'arquitectura» de París, va ser distingit com cavaller de l'ordre de Saint-Michel i li va nomenar director de la Fàbrica de manufactures dels Gobelins.
Soufflot va ser igualment convocat a reflexionar sobre la renovació del Louvre i va formular algunes propostes que no va tenir temps de posar en pràctica. La seva obra més coneguda és l'Església de Sainte-Geneviève de París (que li va ser encarregada pel marquès de Marigny), nomenat Panteó de París des de 1791, i on descansa des de 1829. Soufflot ha estat un dels principals artesans de la tornada al «grand goût» en els anys 1750, moviment que s'oposava a l'«art rocaille» (rococó). La seva arquitectura reprèn els principis de l'arquitectura gòtica adaptats a un vocabulari antic i clàssic comparable al de Claude Perrault (arquitectes de la columnata del Louvre).
# Resolució 934 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 934 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 30 de juny de 1994. Després de reafirmar les resolucions 849 (1993), 854 (1993), 858 (1993), 876 (1993), 881 (1993), 892 (1993), 896 (1994), 901 (1994) i 906 (1994), el Consell va assenyalar les converses entre Abkhàzia i Geòrgia i va ampliar el mandat de la Missió d'Observació de les Nacions Unides a Geòrgia (UNOMIG) fins al 21 de juliol de 1994.
El Consell va prendre nota amb satisfacció de l'assistència proporcionada per la Comunitat d'Estats Independents a la zona de conflicte en coordinació amb la UNOMIG. Es va demanar al Secretari General que informés sobre les discussions entre la UNOMIG, les parts i la força de manteniment de la pau de la CEI per coordinació entre una UNOMIG ampliada i la força de manteniment de la pau de la CEI. També es consideren les recomanacions relatives a l'expansió de la UNOMIG.
La resolució va reconèixer l'Acord d'Alto el Foc i Separació de Forces realitzat a Moscou el 14 de maig de 1994.

## Referències

* ↑ Gray, Christine D. International law and the use of force. Oxford University Press, 2000, p. 226. ISBN 978-0-19-876528-8.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Guerra d'Abkhàzia

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Territori d'Illinois

El Territori d'Illinois va ser un territori organitzat incorporat als Estats Units que va existir de l'1 de març de 1809 al 3 de desembre de 1818, quan la porció meridional del territori va ser admesa a la Unió com l'Estat d'Illinois. La seva capital era l'antiga ciutat francesa de Kaskaskia.
L'àrea havia estat anteriorment coneguda com a País d'Illinois estant sota el control francès, primer com a part del Canadà francès i posteriorment la seva part meridional com a part de la Louisiana francesa. Els britànics van guanyar autoritat sobre la regió a l'est del riu Mississipi amb el Tractat de París (1763), posant fi a la Guerra Franco-Índia.
Durant la Guerra de la Independència dels Estats Units (1775-1783) el coronel George Rogers Clark va prendre possessió de la regió en favor de la Colònia de Virgínia, que va establir el Comtat d'Illinois per a poder governar l'àrea. L'any següent Virgínia va cedir al govern federal dels Estats Units quasi totes les seves terres reclamades, al nord del riu Ohio. L'àrea va esdevenir llavors part del Northwest Territory (el territori al nord-oest del riu Ohio), entre els anys 1787 i 1800, i després part del Territori d'Indiana. El 3 de febrer de 1809 el Congrés dels Estats Units va aprovar la legislació que establia el Territori d'Illinois, després que rebés peticions per part de residents d'aquest territori queixant-se de les dificultats per participar en assumptes territorials a Indiana.
Les seves fronteres originalment incloïen les terres que amb el temps van ser els estats d'Illinois, Wisconsin, la part oriental de Minnesota, i la part occidental de la península superior de Michigan. Amb l'admissió d'Illinois com a estat la resta del Territori d'Illinois es va unir al Territori de Michigan.
# Tolivia

Tolivia és una parròquia del conceyu asturià de Llaviana.

## Pobles

| La Bárgana La Brañivieya La Cuesta los Valles Fresneo El Navaliegu Les Palombes Tolivia La Cuesta L'Artaúsu | Llanulatabla Valsemana La Braña Les Campes El Campu la Cuesta El Cantu La Casona Collagrande | La Cuesta Baxo La Cuesta Riba Llanulaviesca Les Meloneres El Molín Prayín Les Tercies Valdelafaya |

## Societat

A causa del declivi de la mineria del carbó, des de la dècada dels 80, el poble, com la resta de la Comarca del Nalón, va sofrir una pèrdua de població. Però amb els anys s'ha recuperat gràcies a les segones residències. D'aquesta manera no s'ha evitat el tancament de l'escola, un problema de la majoria de les parròquies, però si que ha afavorit el desenvolupament cultural i social del llogaret.

## Fills Il·lustres

* Los Berrones: grup d'agro-rock que canta en asturià.
# Seesreingraben

El Seesreingraben és un riu de l'estat d'Hamburg (Alemanya). Neix a Niendorf i desemboca al Schippelmoorgraben al mateix nucli, al nord del carrer Seesrein que va donar-li el seu nom.
Fotos d'amunt a avall
* Prop del carrer Herzog-Bruno-Weg
* Prop del carrer Herzog-Bruno-Weg
* Des del carrer Seesrein

## Referències

* ↑ AA.VV., Gesamtliste der Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet Arxivat 2012-01-31 a Wayback Machine., Magdeburg, Flussgebietsgemeinschaft Elbe Geschäftsstelle, 2011
# Eleccions municipals de 2019 a l'Albiol

Les eleccions municipals de 2019 a l'Albiol van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 26 de maig de 2019 a l'Albiol, com a part de les eleccions municipals espanyoles, per a elegir els 7 regidors de l'Ajuntament de l'Albiol.
El partit ERC-MES-AM va guanyar les eleccions, però no va assolir majoria absoluta, i va pactar una rotació d'alcaldia amb el PSC-CP.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és en l'àmbit municipal i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de l'Albiol, en tenir 359 persones censades, l'hi correspon 7 regidors.

## Candidatures

El 30 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Valls van proclamar-se les 4 candidatures per l'Albiol en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Esquerra Republicana de Catalunya-Moviment d'Esquerres-Acord Municipal (ERC-MES-AM)
* Units per l'Albiol (UxA-JUNTS)
* Sumem per l'Albiol-Candidatura de Progrés (CP)
* Podemos-Podem (PODEMOS)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, l'Albiol tenia una població de 464 habitants, dels quals 359 persones van ser cridades a votar a una de les urnes de les 1 meses que es van constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 78,3%, el qual cosa implica que un total de 281 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, l'Albiol ha registrat una xifra molt més alta, situant-se en 13,5 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | l'Albiol |
| Participació (14h) | 46,5% ( 3,2%) |
| Participació (18h) | 61,6% ( 1,0%) |
| Participació (20h) | 78,3% ( 1,3%) |

## Resultats

Com també va passar a les últimes eleccions, cap partit assolí majoria absoluta.
Els republicans i els socialistes van pactar una rotació de l'alcaldia. El socialista Mario Cortés va ocupar el primer any de la legislatura mentre que el guanyador Andreu Carrasco Sardà els altres tres.

## Referències

* ↑ «Eleccions municipals 2019 | Eleccions». Diputació de Barcelona, 21-09-2019. [Consulta: 31 maig 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
* ↑ «Andreu Carrasco, escollit de nou Alcalde de l’Albiol fins al 2023». Ajuntament de l'Albiol, 19-07-2020. [Consulta: 1r juny 2023].