OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 1418
## Esdeveniments
### Països Catalans

* Dalmau de Mur i de Cervelló és remogut com a bisbe de Girona.
* Joan Fiveller és nomenat conseller en cap de Barcelona.
* Barcelona: Pere Joan esculpeix la façana del Palau de la Generalitat.

### Resta del món

* Les Corts del Regne de València creen la Diputació del General del Regne de València.
* 22 d'abril: finalitza el Concili de Constança.
* 30 de juliol, Rouen, Regne de França: S'inicia el Setge de Rouen en el marc de la Guerra dels Cent Anys, que capitulà el 20 de gener davant dels anglesos.
* La família reial francesa s'instal·la a la Turena.
* Carpi: Giovanni Pio, Alberto II Pio "il Vecchio", Giberto II Pio i Galasso II Pio fills de Marco I Pio, són associats per aquest al govern de la senyoria de Carpi.
* Finalitza el Concili de Constança.
* Joan VII de Wallenrode finalitza el seu mandat com a arquebisbe de Riga.
* Sejong el Gran, de la Dinastia Joseon, ascendeix al tron de Corea.
* Filippo Brunelleschi comença la cúpula de la catedral de Florència (acabarà en 1436).
* Primer imprès xilogràfic europeu conservat (en la Bibliothèque royale de Bruxelles): una estampa de la Mare de Déu.

## Naixements
### Països Catalans

* Joan Ramon Folc II de Prades o Joan Ramon Folc III de Cardona, Ccomte de Cardona, comte de Prades, baró d'Entença i vescomte de Vilamur.

### Resta del món

* Joangaleàs II Manfredi, fill pòstum de Joangaleàs I Manfredi, noble italià.
* Regne de Xipre: Anna de Lusignan o Anna de Xipre, princesa de Xipre i duquessa consort de Savoia.
* Helsingborg, Dinamarca: Cristòfor de Baviera, rei de Dinamarca, Kalmar, de Dinamarca, Suècia i Noruega.
* Florència, República de Florència: Agostino di Duccio, escultor florentí.
* Nantes: Pere II de Bretanya, duc de Bretanya del 1450 al 1457.

## Necrològiques
### Països Catalans

* 12 de maig, Sarrià, Barcelona: Violant de Pallars, monja clarissa, abadessa de Pedralbes.
* Barcelona: Pere de Sagarriga i de Pau, Bisbe de Lleida i arquebisbe de Tarragona.

### Resta del món

* Valladolid: Caterina de Lancaster, princesa anglesa, infanta de Castella, reina consort de Castella (1393 - 1406) i regent de Castella (1406 - 1416).
* Giovanni Pio, fill de Marco I Pio, associat pel seu pare aquell any al govern de la senyoria de Carpi junt amb tres germans més.
* Piero Bonifacio Acquaviva, militar italià.

## Referències

* ↑ «Concili de Constança». Arxivat de l'original el 2015-08-01. [Consulta: 15 maig 2015].
* ↑ Anzizu, Eulàlia. «Fulles históriques del Real Monestir de Santa María de Pedralbes». [Consulta: 27 març 2023].
# Casa Mirador

La Casa Mirador és una obra de les darreres tendències d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat als límits d'Olot. S'hi accedeix a través del buit delimitat per dos volums paral·lels que defineixen la construcció i la travessen, tot allargant-se en un pati anglès que aporta il·luminació al vestíbul de la planta inferior. El pis superior, on es troben les habitacions, la cuina i algunes zones de descans, enllaça amb el jardí a través del gran espai cobert del mirador, orientat cap al sud i separat del terreny per murs vidrats que generen bandes de llum al nivell inferior. Aquest nivell, que compta amb zones d'estar i estances de servei, es comunica amb l'anterior a través d'una escala perpendicular a la façana i adossada a un espai a doble altura. El mirador anteriorment esmentat creua aquest buit i el banya de llum natural.
Les façanes exteriors de l'edifici presenten un aplacat de pedra de color clar. Al jardí, una làmina d'aigua esglaonada s'adapta al suau pendent del terreny, i s'hi pot accedir des del mirador.
El projecte va rebre el Premi Pritzker d'Arquitectura RCR 2017.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Mirador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 abril 2019].
# O (kana)

En l'escriptura japonesa, els caràcters お (hiragana) i オ (katakana) ocupen el cinquè lloc en el sistema modern d'ordenació alfabètica gojūon (五十音), entre え i か; i el 27è en el poema iroha, entre の i く.
A la taula de l'ordre gojūon (per columnes, i de dreta a esquerra), es troba en la primera columna (あ行, columna «a») i la cinquena fila (a la qual dona el nom: お段, fila «o»).
Tant お com オ provenen del kanji 於. El caràcter を (wo), que actualment només es fa servir com a partícula, així com moltes aparicions del caràcter ほ (ho) en posició no inicial han estat substituïts en el japonès modern per お.
Es fa servir un caràcter petit, ぉ, ォ; per a la formació de nous sons que no existeixen en el japonès tradicional, com ツォ (tso).

## Romanització

Segons els sistemes de romanització Hepburn modificat, Kunrei-shiki i Nihon-shiki, お, オ es romanitzen com «o».

## Escriptura

* El caràcter お s'escriu amb tres traços:
* Traç horitzontal d'esquerra a dreta.
* Traç compost per una línia vertical, una petita línia diagonal cap amunt a l'esquerra i una corba oberta.
* El caràcter オ s'escriu amb tres traços:
* Traç horitzontal d'esquerra a dreta.
* Traç vertical de dalt a baix que talla el primer traç.
* Encetant a en la intersecció, traç diagonal cap abaix a l'esquerra.

## Altres representacions

お / オ en braille japonès :
| お / オ o | おう / オー ō/ou | +う / +ー chōon* |
* Alfabet fonètic: 「大阪のオ」 ("l' o d'Osaka")
* Codi Morse: •－•••

## Referències

* ↑ «escriptura japonesa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bernabé, Marc. Japonès en vinyetes. Norma editorail, maig del 2005, p. 17-19 i 26-28. ISBN 84-9814-162-1.
* ↑ Gilhooly, Helen. Beginner's Japanese Script (en anglès). Teach Yourself, 2003. ISBN 978-0-340-86024-3.
* ↑ «Romanization of Japanese Kana – Modified Hepburn System» (pdf) (en anglès) p. 2. Government Digital Service (GDS) – The National Archives (Regne Unit), 01-10-2016.
* ↑ «Japanese Braille» (en anglès). Accessible Japan, 12-10-2015. [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ Ohta, Satoru. «The Earliest Japanese Telecommunication Technology» (en anglès). IEEE Conference Publication. Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), 01-08-2017. DOI: 10.1109/histelcon.2017.8535723. [Consulta: 4 febrer 2024].

## Bibliografia

* López i Vidal, Lluc. L'escriptura japonesa. Editorial UOC, 2008. ISBN 978-84-9788-772-4.
* Nolla i Cabellos, Albert. L'escriptura en kanji (pdf). Barcelona: Universitat Oberta de Catalunya, p. 40.
# Carlton Publishing Group

Carlton Publishing Group és un editor de llibres de referència il·lustrada, biografia, oci i entreteniment de Londres. Publica llibres sota els segells editorials de Carlton, Goodman, Goodman Fiell, André Deutsch, Prion i Carlton Kids. Originalment conegut com a Goodman Books després del seu creador i editor i president, Jonathan Goodman, la companyia va formar ràpidament aliances de negocis amb el grup líder de mitjans londinencs Carlton Communications per actuar com a braç editorial del grup i va prendre el nom de Carlton Books. Després d'alguns anys, Carlton Books va tancar els seus llaços formals amb Carlton Communication, però va mantenir el nom. El nom actual reflecteix l'adquisició de diverses altres editorials amb seu a Londres. Carlton Books és la marca principal de Carlton Publishing Group, especialitzada en llibres de no ficció il·lustrats que cobreixen totes les àrees de la història, esport, humor i entreteniment, trencaclosques i jocs, referència d'oci i estil de vida.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Carlton Publishing Group Arxivat 2012-04-18 a Wayback Machine.
# Carly Colón

Carlos Edwin "Carly" Colón, Jr. (San Juan, 21 de febrer del 1979) és un lluitador professional de Puerto Rico que treballa a la marca Smack Down! de World Wrestling Entertainment (WWE).

## Enllaços externs

* Perfil a WWE.com (anglès)
# Oeste Futebol Clube

El Oeste Futebol Clube, conegut com a Oeste de Itápolis, és un club de futbol brasiler de la ciutat de Itápolis a l'estat de São Paulo. El Oeste juga a l'Estadi dos Amaros, amb capacitat per a 10.000 espectadors.
El Oeste va ser fundat en 1921 per Victor Lapenta després d'una aposta d'un partit amateur entre Itápolis i Nova Europa. Amb la victòria de Itápolis, el nou equip es cridaria Oeste Futebol Clube, però amb l'escut i els colors de Flamengo, professionalitzat en 1954, va ser campió de la sèrie A-2 en 2003. La temporada que per primera vegada disputa el Campionat Paulista, però va ser relegat a la Série A-2, A partir d'aquesta temporada fa bones campanyes per arribar a la Sèrie D en 2011, quan es pot accedir a la Sèrie C, quan va ser campió guanyant del Icasa en 2012. Actualment juga a Segona divisió brasilera.

## Palmarès

* 1 Campionat Brasiler Série C: 2012
* 2 Campionat paulista Série A-2: 1992, 2002
* 2 Campionat paulista segona divisió: 1966, 1998

## Referències

* ↑ Comunicação, Assessoria de. «Estádio Municipal “Dos Amaros” - Campo de Mando do Oeste Futebol Clube». www.itapolis.sp.gov.br. Arxivat de l'original el 2020-11-28. [Consulta: 2 octubre 2016].

## Enllaços externs

* (portuguès) Web oficial
# Oest dels Estats Units

L'Oest dels Estats Units (American West), anomenat de vegades senzillament L'Oest o Far West, és una regió dels Estats Units que inclou els estats a l'oest del riu Mississipi. Aquesta definició ha variat al llarg del temps a causa de l'expansió territorial dels Estats Units com a nació cap a l'oceà Pacífic.

## Estats

Els estats inclosos serien els següents:
* Arizona
* Arkansas
* Califòrnia
* Colorado
* Dakota del Nord
* Dakota del Sud
* Idaho
* Iowa
* Kansas
* Louisiana
* Minnesota
* Missouri
* Montana
* Nou Mèxic
* Nebraska
* Nevada
* Oklahoma
* Oregon
* Texas
* Utah
* Washington
* Wyoming
# 1241

El 1241 (MCCXLI) fou un any comú començat en dimarts del calendari julià del calendari julià.

## Esdeveniments

* Els mongols envaeixen Polònia (Batalla de Liegnitz)

## Naixements

* 4 de setembre, Fife, (Escòcia): Alexandre III, rei d'Escòcia (m. 1286).

## Necrològiques

* Snorri Sturluson, assassinat

## Referències

* ↑ «Alexander III | Facts, Reign, & Significance» (en anglès). [Consulta: 4 setembre 2021].
# Casa Nova (Sant Bartomeu del Grau)

La Casa Nova és un edifici de Sant Bartomeu del Grau (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de dos pisos, de planta rectangular i teulat a doble vessant lateral a la façana de la porta d'entrada. Els murs són de pedres irregulars arrenglerades volgudament amb poc morter. Sembla que l'edifici no ha sofert gaires modificacions cosa que el fa tenir un aspecte molt unitari.
Tot i estar deshabitada no està abandonada i l'hort encara es cultiva.

## Referències

* 1 2 «Casa Nova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 març 2019].
# Casa Nouviles

La Casa Nouviles és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici situat al centre històric de la ciutat. És un edifici entre mitgeres de planta baixa, pis i golfes, ordenats en tres cossos separats per pilastres adossades. A la planta baixa el cos central presenta portal en arc de mig punt amb una finestra a cada costat, una distribució igual es repeteix als dos cossos laterals. Al pis principal el cos central està definit per una balconada correguda amb tres sortides emmarcades per pilastres adossades d'ordre no definit amb fulles d'acant, que suporten unes llindes ornamentals. En els cossos laterals hi ha dos finestrals a cada costat emmarcats per motllures verticals, arquitrau i frontó amb volutes i un element floral central. Les golfes presenten finestrons a tota la façana. Corona la façana cornisa, balustrada i terrassa de cobriment.

## Història

Els actuals propietaris, (Nouviles) són originaris de Castelló d'Empúries.

## Referències

* 1 2 «Casa Nouviles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Olga Guerrieri

Olga Guerrieri (finals segle xix - primera meitat segle XX) fou una soprano.
Va tenir una carrera curta. Probablement va debutar el 1920 al Teatre Colón de Buenos Aires en "Die Walküre" de Richard Wagner. El mateix any ho va fer al Tetro Solis de Montevideo. Va cantar a Itàlia i diverses temporades al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Biografia» (en anglès). Forgotten Opera Singers. [Consulta: 19 febrer 2018].
* ↑ «Dades» (en anglès). Teatro Solis Montevideo. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2021. [Consulta: 19 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Treballs per o sobre Olga Guerrieri en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Cannon Falls

Cannon Falls és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 3.795 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cannon Falls tenia 3.795 habitants, 1.550 habitatges, i 996 famílies. La densitat de població era de 365,4 habitants per km².
Dels 1.550 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.721 $ i la renda mediana per família de 53.903 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.095 $ mentre que les dones 24.906 $. La renda per capita de la població era de 20.820 $. Entorn del 3,5% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cannon Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cannon Falls». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Nkwazi Football Club

El Nkwazi Football Club és un club de futbol de la ciutat de Lusaka, Zàmbia. Juga a l'estadi Edwin Imboela. El club és patrocinat pel Zambia Police Service i els jugadors són tant policies com altres ciutadans.
Va ser fundat el 1978. L'any 2015 fou finalista de la Copa Barclays.

## Referències

* ↑ Chipasula, Gwen «Nkwasi primed to stay in the elite league». Times of Zambia, 07-03-2015 [Consulta: 5 abril 2015].
* ↑ Schöggl, Hans. «Zambia – Foundation Dates of Clubs». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation (RSSSF), 11-04-2013. [Consulta: 5 abril 2015].
* ↑ «Zambia – List of Cup Winners». RSSSF.
# Nm (Unix)

L'ordre nm, present en les últimes versions de Unix i sistemes operatius similars, s'usa com ajuda a la depuració de programes en examinar Arxius binaris, incloent biblioteques, mòduls objecte i executables.
La seva sortida mostra la taula de símbols, concretament una línia per cada símbol que es trobi a la biblioteca o arxiu objecto especificat. De cada símbol especifica la seva grandària en bytes, el tipus d'objecte, el seu àmbit i el seu nom. La sortida de nm distingeix entre diversos tipus de símbol. Per exemple, diferencia entre una funció que és subministrada per un mòdul d'objecte i una funció que és requerida per ell.
El Projecte GNU incorpora una implementació de nm en el paquet GNU Binutils.

## Referències

* Sarwar S. M. et al. El llibre d'Unix. Pearson education, 2002. ISBN 84-7829-050-8.

## Enllaços externs

* Implementació segons The Single UNIX Specification, Versió 2
* Pàgines de manual de nm (implementació de GNU) Arxivat 2008-12-23 a Wayback Machine.
# Nkuwu a Ntinu

Nkuwu a Ntinu (transcrit en portuguès com Encu a Motino) va ser el tercer o quart manikongo del Regne del Congo, regnant en la segona meitat del segle XV fins a 1470, aproximadament.

## Rerefons

El manikongo Nkuwu a Ntinu era fill de Lukeni lua Nimi, a qui es considerava, en la tradició oral, fundador del regne del Congo. Poc se sap sobre Nkuwu a Ntinu o del seu regnat. El rei Nkuwu a Ntinu va ser el pare de Nzinga a Nkuwu, anomenat posteriorment João I, qui li va succeir c. 1470 i regnava al país quan els portuguesos van entrar per primera vegada en escena en 1483, posant al Congo en contacte amb Europa i la cultura occidental. En aquest any, una caravel·la portuguesa, capitanejada per Diogo Cão va aconseguir la desembocadura del riu Congo, entaulant contacte amb membres del Regne del Congo.
El rei Nkuwu a Ntinu va ser l'últim dels reis precristians del Congo.

## Referències

* ↑ Pierre Bertaux. África: desde la prehistoria hasta los estados actuales. (en español) Colección Historia Universal Siglo XXI, volumen 32, 19ª edición, México, Siglo XXI Editores, 2001. ISBN 9682302293.
* ↑ Llista de reis del Congo a worldstatesmen
# Octavio Díaz

Octavio Díaz (Argentina, 7 d'octubre de 1900 - Rosario, 11 de novembre de 1973) fou un futbolista argentí que jugava com a porter. Competí entre 1919 i 1931.
A nivell de clubs jugà durant tota la seva carrera esportiva al Rosario Central, amb qui guanyà diversos títols locals i una copa nacional, el 1920. Entre 1926 i 1928 va jugar nou partits amb la selecció nacional. Va ser membre de l'equip que va guanyar el Campionat Sud-americà de 1927. El 1928 va ser seleccionat per disputar els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on l'equip argentí guanyà la medalla de plata en la competició de futbol.

## Referències

* ↑ «Argentina – Provincia de Santa Fe – ario».
* ↑ «Southamerican Championship 1926».
* ↑ «Octavio Díaz». Olympedia. [Consulta: 20 setembre 2024].
# Casa Caldes (Llagostera)

La Casa Caldes de Llagostera és un edifici urbà de planta rectangular desenvolupat en cantonada inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Composició formal pròpia dels edificis del segle xix. Destaca la porta neoclàssica amb pilastres i capitells corintis de terra cuita. Al primer pis hi ha una balconada que ocupa tota la façana. A la planta superior hi ha balcons petits. Presenten mènsules de terra cuita amb decoracions florals. De l'interior es destaca una escala de planta el·líptica i desenvolupament en espiral, les sales principals amb baixos relleus als sostres i les pintures de les parets de temàtica paisatgística i romàntica, actualment molt deteriorats.

## Història

Exemple notable d'arquitectura neoclàssica a Llagostera, tant pels elements exteriors com per les decoracions interiors. Actualment es troba totalment abandonat o amb utilitzacions del tot inadequades (gimnàs). Edifici lligat a les activitats culturals i recreatives de la burgesia menestrals de Llagostera.

## Vegeu també

* Llista de monuments de Llagostera

## Referències

* ↑ «Casa Caldes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 setembre 2014].
# Casa Cama i Escurra

La Casa Cama i Escurra és una obra modernista de Barcelona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La Casa Cama i Escurra està ubicada al carrer Gran de Gràcia (districte de Gràcia), en un moment en què encara es troba fusionat amb la part superior dels Jardinets de Gràcia. L'edifici es troba entre mitgeres en un context de grans voreres que li confereixen pràcticament l'aparença d'una plaça.
La façana presenta cinc pisos d'habitatges plurifamiliars, un terrat comunitari i una planta baixa comercial, aquesta darrera es troba molt modificada, havent perdut bona part dels seus atributs ornamentals originals. Entre les dues portes naturals de l'edifici, s'hi han obert dos nous finestrals amb arcs simples. Únicament la porta d'entrada i la obertura més oposada mantenen en part els elements originals amb decoracions vegetals. El coronament de l'edifici s'ha vist amputat i al mateix temps s'han alterat els esgrafiats que cobreixen els murs. Aquests esgrafiats estan pintats de verd i tenen motius entrellaçats.
Al marge dels emmarcaments de pedra de les obertures i els ferros de porta i balcons, destaquen particularment els dos parells de tribunes de vidre de colors emplomat, amb estructures i abillaments de ferro sobre els balcons extrems de les dues primeres plantes de les cinc que organitzen tot l'alçat. Tant les tribunes com els balcons tenen forma ondulant. Cal subratllar, també, la decoració conservada al vestíbul amb arrambadors de ceràmica.

## Història

Encara que el projecte municipal d'aquest edifici estigui signat per Joan Baptista Feu, discret arquitecte amb molt volum d'obra a la Gràcia de l'entorn del 1900, el disseny s'atribueix tradicionalment a Francesc Berenguer i Mestres, deixeble de Gaudí, cosa que l'ornamentació de la façana sembla confirmar.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Cama i Escurra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 desembre 2017].

## Enllaços externs

* «Casa Cama i Escurra». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
# Ole Højlund Pedersen

Ole Højlund Pedersen (Aarhus, 17 de febrer de 1943) va ser un ciclista danès. Va destacar sobretot en la Contrarellotge per equips. El seu principal èxit fou la medalla d'or al Campionat del món en contrarellotge per equips de 1966. Va participar en els Jocs Olímpics de 1964 i 1968

## Palmarès

* 1964
** Campió de Dinamarca amateur en contrarellotge per equips
** 1r a la Fyen Rundt
* 1965
** Campió de Dinamarca amateur en contrarellotge per equips
** Vencedor de 2 etapes al Tour de l'Avenir
* 1966
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Jørgen Hansen, Verner Blaudzun i Flemming Wisborg)
* 1968
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it