OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Riu Guatizalema

El riu Guatizalema neix a la serra de Guara (Prepirineus aragonesos), a 1.300 metres sobre el nivell de la mar, en el vessant nord d'aquesta serralada de la que rep la major part de l'aigua en el seu recorregut.
El seu curs inicial discorre per les goles tallades entre les serres de Guara i Gabardiella, fins a Santa Eulàlia, on l'any 1971 es va construir el pantà de Vadiello. Abandona Guara i s'encaixona a la Foia d'Osca fins a entregar les seues aigües al riu Alcanadre, límit convencional amb el Somontano de Barbastre, nascut a la serra del Galardón.
És un riu de règim irregular, encara que també s'alimenta de la reaparició de les aigües infiltrades, ressurgències càrstiques.

## Afluents

* Riu Botella.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Santa Eulàlia ». Arxivat de l'original el 2016-03-20. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «Riu Guatizalema». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Serra del Galardón». Arxivat de l'original el 2015-11-19. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Riu Guatizalema». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 21 juliol 2016].
* ↑ Gran Enciclopèdia Aragonesa, Alcalá del Obispo
# The Boy Who Knew Too Much

The Boy Who Knew Too Much (en català: "El noi que sabia massa") és el segon disc de Mika (MIKA), que va ser llançat el 21 de setembre de 2009 en dos formats: un contenia el disc en l'edició senzilla i l'altre era una edició especial composta pel nou àlbum més un altre CD amb diverses cançons de l'intèrpret, tant de Life in Cartoon Motion com de The Boy Who Knew Too Much en directe des de Sadler’s Wells. Mika ha declarat en moltes entrevistes que aquest àlbum al·ludeix la seva etapa d'adolescent, igual que amb el seu anterior àlbum Life in Cartoon Motion (2006) en el qual al·ludia més a la seva infància.

## Referències

* ↑ «Exclu Mika: tout sur son nouveau CD... et sa playlist» (en francès). L'Express, 11-06-2009. [Consulta: 11 desembre 2022].
* ↑ «Mika pens 'teenage' second album» (en anglès). BBC, 09-06-2009. [Consulta: 11 desembre 2022].
# Xevtsov

«Xevtsov» té aquests significats:
* Xevtsov (Véidelevka), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
* Xevtsov (Novi Oskol), localitat de l'óblast de Bélgorod, a Rússia
# Euphyciodes

Euphyciodes és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Euphyciodes albotessulalis (Mabille, 1900)
* Euphyciodes griveaudalis Viette, 1960

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 24 desembre 2018].
# Haplochromis serranus

Haplochromis serranus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Carlsbad (Califòrnia)

Carlsbad és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons una estimació del gener del 2010 tenia 106.804 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Carlsbad tenia 78.247 habitants, 31.521 habitatges, i 20.898 famílies. La densitat de població era de 806,9 habitants/km².
Dels 31.521 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 24,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.145 $ i la renda mediana per família de 77.151 $. Els homes tenien una renda mediana de 54.826 $ mentre que les dones 39.415 $. La renda per capita de la població era de 34.863 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Carlsbad». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Carlsbad». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Borièja

Borièja (en francès Bouriège) és un municipi del departament de l'Aude, a la regió d'Occitània. El 2021 tenia 147 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Coranthus polyacanthus

Coranthus polyacanthus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids i l'única del gènere Coranthus.

## Descripció

* Pot arribar a fer 22 cm de llargària màxima.
* 8 espines i 10 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 8 radis tous a l'anal.

## Depredadors

És depredat pel celacant (Latimeria chalumnae).

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia, el Japó, Madagascar, Maurici i Reunió.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Coranthus polyacanthus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ Fricke, H. i K. Hissmann, 2000. Feeding ecology and evolutionary survival of the living coelacanth Latimeria chalumnae. Marine Biology 136:379-386.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Cornic, A., 1987. Poissons de l'Ile Maurice. Editions de l'Océan Indien, Stanley Rose Hill, Maurici. 335 p.
* ↑ Letourneur, Y., P. Chabanet, P. Durville, M. Taquet, E. Teissier, M. Parmentier, J.-C. Quéro i K. Pothin, 2004. An updated checklist of the marine fish fauna of Reunion Island, south-western Indian Ocean. Cybium 28(3):199-216.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1999. Fishes of the Mascarene Islands (Réunion, Mauritius, Rodriguez): an annotated checklist, with descriptions of new species. Koeltz Scientific Books, Koenigstein, Theses Zoologicae, Vol. 31: 759 p.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Euchlaena

Euchlaena és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* E. perennis Hitchc.
# El solitari

El solitari (títol original en anglès: The Naked Runner) és un film britànic de Sidney J. Furie estrenat el 1967. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un industrial americà que treballa a la Gran Bretanya, Sam Laker, va a un saló a l'Alemanya de l'Oest en companyia del seu fill de deu anys quan un agent dels Serveis Secrets britànics l'obliga a cometre un assassinat.

## Repartiment

* Frank Sinatra: Sam Laker
* Peter Vaughan: Martin Slattery
* Derren Nesbitt: Coronel Hartmann
* Nadia Gray: Karen Gisevius
* Toby Robins: Ruth
* Inger Stratton: Anna
* Cyril Luckham: el ministre
* Edward Fox: Ritchie Jackson
* J.A.B. Dubin-Behrmann: Joseph
* Michael Newport: Patrick Laker

## Referències

* ↑ esadir.cat. El solitari. esadir.cat.
* ↑ «The naked runner». The New York Times.
# Casa a la placeta Ilia (Vilac)

Casa a la placeta Ilia és una casa de Vilac, al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta i tipologia tradicional aranesa. La porta està formada per grans blocs de pedra picada que forma una motllura tot al voltant i present a la llinda una cartela dins la qual hi ha en un relleu molt baix amb la següent inscripció, presidida per una creu: "B D: CORS. 1664".

## Referències

* ↑ «Casa a la placeta Ilia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 setembre 2021].
# Mick Talbot

Michael "Mick" Talbot (nascut l'11 de setembre de 1958, Wimbledon, Londres) és un teclista, compositor, i productor d'enregistrament anglès. En una carrera que abasta més de 30 anys, Talbot és probablement més conegut com a fundador del grup Style Council. Talbot Ha estat un membre de Dexys Midnight Runners, The Merton Parkas, i The Bureau.

## Carrera

Talbot tocà a finals dels 70 amb grups de mod revival: The Merton Parkas, Dexys Midnight Runners i The Bureau. En 1982 va començar amb Paul Weller per formar The Style Council que va traure els seus primers enregistraments a començaments de 1983. Des del trencament de The Style Council en març de 1990, Talbot ha continuat tocant amb Weller en el seu material en solitari. És un membre de l'actual alineació de Dexys (anteriorment Dexys Midnight Runners).
També ha publicat àlbums amb l'ex membre d'Style Council, Steve White, sota el nom de Talbot / White. Des d'aleshores ha començat a tocar al costat de White i l'ex baixista d'Ocean Color Scene, Damon Minchella, a la banda de jazz / funk The Players. Talbot va tocar teclats en Galliano, en gira amb Gene, i en l'àlbum de Young Disciples de 1991 Road to Freedom. Talbot va recórrer el Regne Unit el 2009 amb Candi Staton.
En 2014 va treballar amb Wilko Johnson i Roger Daltrey en l'àlbum d'estudi col·laboratiu que Going Back Home. Ell també ha treballat amb Daltrey i Pete Townshend en el seu senzill lliurat el 2014 "Be Lucky." I en l'àlbum de Pete Williams Roughnecks + Roustabouts (Basehart Enregistraments), llançat el març de 2015.

## Referències

* ↑ «The Style Council». Discogs. [Consulta: 12 desembre 2012].
* ↑ Tobler, John. NME Rock 'N' Roll Years. 1st. Londres: Reed International Books Ltd, 1992, p. 468. CN 5585.
* ↑ Goodwyn, Tom. «Dexys announce full details of new album ‘One Day I’m Going To Soar’» (en anglès). Time Inc., 29-02-2012. [Consulta: 27 maig 2018].
* ↑ Ingham, Tim. «Wilko Johnson records new album with Roger Daltrey». Musicweek, 22-01-2014. [Consulta: 1 març 2015].
* ↑ Michaels, Sean «The Who unveil Be Lucky, their first new song in eight years». The Guardian, 26-09-2014 [Consulta: 26 setembre 2014].
* ↑ Stokes, Paul «Dexys' Pete Williams – New Solo Album Preview! Arxivat 2017-05-01 a Wayback Machine.». Mojo, 11-02-2015 [Consulta: 1 març 2015].
# Bond-out processor

Un processador de connexió és un processador d'emulació que ocupa el lloc del microcontrolador o microprocessador a la placa de destinació mentre s'està desenvolupant i/o depurant una aplicació.
Els processadors de bond-out tenen senyals interns i bus portats a pins externs. El terme vinculació deriva de connectar (o unir) els circuits d'emulació a aquests pins externs. Aquests dispositius estan dissenyats per ser utilitzats dins d'un emulador en circuit i normalment no s'utilitzen en cap altre tipus de sistema.
Els pins de connexió es van marcar com a no connectats als primers dispositius produïts per Intel, i normalment no estaven connectats a res del silici de producció normal. Les versions posteriors del microprocessador es van produir en un paquet més gran per proporcionar més senyals i funcionalitat.
Els processadors Bond-out ofereixen capacitats molt més enllà de les d'un simple monitor ROM. Un monitor ROM és un programa de microprogramari que s'executa en lloc del codi de l'aplicació i proporciona una connexió a un ordinador amfitrió per dur a terme funcions de depuració. En general, el monitor ROM utilitza part dels recursos del processador i comparteix la memòria amb el codi d'usuari.
Els processadors de connexió poden gestionar punts d'interrupció complexos (fins i tot en ROM), rastres en temps real de l'activitat del processador i no utilitzar recursos objectiu. Però aquesta funcionalitat addicional té un cost elevat, ja que només s'han de produir enllaços per a emuladors en circuit.
Per tant, de vegades s'implementen solucions similars a les enllaços amb un ASIC o FPGA o un processador RISC més ràpid que imita l'execució del codi del processador central i els perifèrics.

## Referències

* ↑ «Guide to the “Cpu-Bound” and “I/O Bound” Terms» (en anglès). [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ Armitstead, Tony. «A history of microprocessor debug, 1980–2016» (en anglès americà), 25-07-2017. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «CMP Article» (en anglès). [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «In-circuit emulator» (en anglès). [Consulta: 4 desembre 2023].
# Gaig pitnegre

El gaig pitnegre (Cyanocorax affinis) és un ocell còrvid sud-americà del gènere Cyanocorax que habita zones boscoses des de Costa Rica, fins al nord-oest de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Gaig pitnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
# Yu Song

Yu Song (6 d'agost de 1987) és una esportista xinesa que competeix en judo.
Va participar en els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016, obtenint una medalla de bronze en la categoria de +78 kg. Va guanyar una medalla al Campionat Mundial de Judo de 2015, i tres medalles al Campionat Asiàtic de Judo els anys 2005 i 2015.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 3 | +78 kg |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2015 | Astanà ( Kazakhstan) | 1 | +78 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2005 | Taskent ( Uzbekistan) | 2 | +78 kg |
| 2005 | Taskent ( Uzbekistan) | 3 | Oberta |
| 2015 | Kuwait ( Kuwait) | 1 | +78 kg |

## Referències

* ↑ «Yu Song» en Judoinside.com (anglès)
# Euquir de Cròpia

Euquir (grec antic: Εὔχειρ, llatí: Eucheir), fill d'Eubúlides de Cròpia, va ser un escultor atenès natural del dem de Cròpia, que va fer unes estàtues de marbre d'Hermes que eren al temple de Fèneos, a Arcàdia, segons la descripció de Pausànies. S'han trobat algunes inscripcions a Atenes que l'esmenten.

## Referències

* ↑ 4.Eucheir a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 62
# Llista de chasmata de Titània

    En aquest article només es mostra els noms oficials aprovats per la Unió Astronòmica Internacional (UAI).
Aquesta és una llista de chasmata amb nom de Titània. Les chasmata de Titània porten els noms de personatges femenins i llocs de les obres de l'escriptor anglès William Shakespeare.
La latitud i la longitud es donen com a coordenades planetocèntriques amb longitud est (+ Est; 0-360).
| Chasma | Coordenades | Diàmetre (km) | Epònim | Ref. |
| Belmont Chasma | 8° 30′ S, 32° 36′ E﻿ / ﻿8.5°S,32.6°E﻿ / -8.5; 32.6 | 258 | Lloc de l'obra de teatre El marxant de Venècia. | WGPSN |
| Messina Chasmata | 33° 18′ S, 335° 00′ E﻿ / ﻿33.3°S,335°E﻿ / -33.3; 335 | 1.492 | Lloc de l'obra de teatre Molt soroll per no res. | WGPSN |

## Referències

* ↑ Nomenclature Search Results: Titania > Chasma / chasmae. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
* ↑ Categories for Naming Features on Planets and Satellites. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
* ↑ «Coordinate Systems for Planets and Satellites» (en anglès).
# El somni (Courbet)

El somni (Le Sommeil) és un quadre eròtic pintat per Gustave Courbet el 1866. És una pintura a l'oli sobre tela de 135 cm per 200 cm que representa una parella lesbiana, i també es coneix com Les dues amigues (Les Deux Amies) i Indolència i luxúria (Paresse et Luxure).

## Descripció

La pintura mostra dues dones despullades jacents abrçant-se eròticament sobre un llit, descansant després de l'acte sexual. L'escena se situa en un dormitori amb diversos mobles i teixits ornamentals. Al fons hi ha una cortina de vellut blau fosca i a la cantonada dreta una taula amb un gerro decoratiu. En primer pla s'hi troba una petita taula de fusta amb tres objectes - un flascó acolorit, un vas de cristall i una copa. A part d'aquests pocs mobles, no hi ha res més del quadre que distregui l'espectador de la imatge principal: les dones.
Una de les dues dones és pèl-roja i l'altra castanya. Pel contrast del color, Courbet treballà en les corbes entre les dones. Un collar de preles trencat i una agulla de cabell tirats sobre el llit referencien la naturalesa de l'activitat que acaben de fer.

## Referències

* 1 2 3 Dorothy M. Kosinski, Gustave Courbet's The Sleepers. The Lesbian Image in Nineteenth Century French Art and Literature, Artibus et Historiae, Vol. 9, No. 18 (1988), p.187
* 1 2 Wendy Michallat. Lesbian inscriptions in Francophone society and culture. Durham Modern Languages, 2007, p. 8. ISBN 978-0-907310-62-4 [Consulta: 17 febrer 2012].
* ↑ George Haggerty; Bonnie Zimmerman Encyclopedia of lesbian and gay histories and cultures. Taylor & Francis, 2000, p. 311. ISBN 978-0-8153-3354-8 [Consulta: 17 febrer 2012].
# Casa a la plaça Francesc Macià, 1 (el Vendrell)

La Casa a la plaça Francesc Macià, 1 és una obra del municipi del Vendrell inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El material emprat per la construcció de l'edifici és la pedra. La casa és composta per quatre plantes o pisos. Els baixos, més modificats i ocupats per diverses botigues, tenen unes mènsules que sostenen un balcó que recorre tota la façana de l'edifici. El primer pis té, en el mateix xamfrà, una tribuna de pedra amb columnes estriades i capitells dòrics, als laterals, i la tribuna es converteixen en un balcó de ferro forjat. El segon pis té unes mènsules que sostenen uns balcons de ferro forjat., els quals són rematats per una motllura en dues vessants i per relleus de motius vegetals. També hi podem observar unes pilastres adossades amb funció decorativista, els quals són rematats per pinacles en forma de bola. Amb posterioritat es construí un últim pis que, pertanyent a les golfes, no desvirtuen l'harmonia de la façana. En aquest s'hi obren finestres rectangulars entre els susdits pinacles.

## Història

Es desconeix la seva data d'origen, però deu ser de finals del s. XIX principis del xx. La seva propietària, Josefa Barta i Marqués, va morir sense descendència i va vendre la casa als diferents inquilins que hi habitaven.

## Referències

* 1 2 «Casa a la plaça Francesc Macià, 1». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
# Mick Taylor

Mick Taylor (Welwyn, 17 de gener de 1949) és un guitarrista anglès de rock i blues. Formà part d'un grup quasi professional, The Gods, però obtingué la popularitat com a guitarra solista dels Bluesbreakers de John Mayall (1968).
El març de 1969 entrà a formar part de The Rolling Stones, en substitució de Brian Jones, i acabà l'enregistrament del disc Let it bleed. Formà part dels Stones fins a 1974, i es destacà pel seu estil, influït pels grans del blues, clar i extens, amb una sonoritat rica i emprant una tècnica caracteritzada per la utilització del contracant. Després de deixar el mític conjunt, continuà, a partir del 1976, amb el seu propi grup.
# Coquandita

La coquandita és un mineral de la classe dels sulfats. Cristal·litza en el sistema triclínic i la seva fórmula és: Sb$^{6+}$$_x$O$_{8+x}$(SO₄)(OH)$_x$(H₂O)$_{1-x}$ (on x = 0.3). Va ser descobert l'any 1991 a la seva localitat tipus: mina Cetine, a 20 quilòmetres al sud-oest de Siena; i a la mina Pereta, Scansano, Toscana, Itàlia. Va ser anomenada així per Henri-Jean-Baptiste Coquand (1813-1881), professor de geologia i mineralogia a la Universitat de Marsella, França. Es forma probablement com a mineral d'alteració de l'estibina per l'acció de H₂SO₄ en vetes d'estibina en calcàries.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la coquandita pertany a «07.DE: Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana només; sense classificar» juntament amb els següents minerals: mangazeïta, carbonatocianotriquita, cianotriquita, schwertmannita, tlalocita, utahita, osakaïta, wilcoxita, stanleyita, mcalpineïta, hidrobasaluminita, volaschioita, zaherita, lautenthalita i camerolaïta.

## Referències

* 1 2 «Coquandite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 juliol 2015].
* 1 2 «Coquandite Mineral Data» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 20 juliol 2015].
# Søren Gyldendal

Søren Gyldendal (12 d'abril de 1742 - 8 de febrer de 1802) va ser un llibreter danès que va fundar Gyldendal, que es va convertir en l'editorial més gran de Dinamarca.

## Biografia

Søren Jensen Gyldendal va néixer a Aars a Vesthimmerland, Dinamarca. Gyldendal va assistir a l'Aarhus Katedralskole, es va graduar a la Universitat de Copenhaguen el 1766 i va fer l'examen philosophicum l'any següent. Va adquirir una llibreria i l'any 1770 va iniciar la seva editorial independent.
Cada any, en l'aniversari del seu aniversari, la Fundació Søren Gyldendal (Søren Gyldendal Fonden) atorga un premi al seu nom, el Premi Søren Gyldendal (Søren Gyldendal Prisen). Des del 2009, el premi ha estat de 200.000 DKK. Cada dos anys s'atorga un escriptor de ficció i cada dos anys el premi recau en un autor de no ficció.

## Referències

* ↑ «Om Gyldendal Forlag». gyldendal.dk. [Consulta: 1r desembre 2018].
* ↑ Claus Bech. «Søren Gyldendal». Den Store Danske, Gyldendal. [Consulta: 1r desembre 2018].
* ↑ Denstoredanske.dk About the Søren Gyldendal Prize on The Grand Danish Encyclopedia
* ↑ Victor Andersen. «Søren Gyldendal Fonden». Den Store Danske, Gyldendal. [Consulta: 1r desembre 2018].
* ↑ Henning Dehn-Nielsen. «Søren Gyldendal Prisen». Den Store Danske, Gyldendal. [Consulta: 1r desembre 2018].

## Enllaços externs

* Lloc web de Gyldendal Forlag
* Làpida de Søren Gyldendal (en danès)