OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Costa, Pl. Major, 13 (Vic)

* No s'ha de confondre amb Casa Costa (Vic).
La Casa Costa és un edifici modernista situat a la Plaça Major de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es construí entre 1905 i 1907, després d'enderrocar l'antic edifici del General o casa del Governador, de 1683.
Edifici entre mitgeres, amb planta baixa, tres pisos superiors i golfes, amb coberta a dues aigües. Les obertures de la façana principal es distribueixen simètricament per la façana, les quals s'ordenen jeràrquicament per alçada. Està coronat per una cornisa amb coll de pedra.
A la planta baixa s'obre una porxada de tres arcs apuntats, recolzats sobre unes columnes amb capitells treballats amb elements florals.
En el primer pis cal destacar les motllures que emmarquen les obertures dels balcons, d'arc rebaixat. Estan profusament decorades amb florons i escultures que les coronen i que representen les quatre classes socials: l'església, l'aristocràcia, la pagesia i l'obrera, obra de l'escultor Pere Puntí i Terra.
Les obertures del segon pis són d'un tímid arc conopial, protegides amb un delicat trencaaigües, mentre que el segon pis s'obre amb un arc mixtilini i essent el més senzill de tots. Corona l'edifici una galeria de deu obertures d'arc de mig punt.

## Referències

* ↑ «Casa Costa de Vic».
* ↑ Font, Antoni Pladevall i «El Patronat d'Estudis Osonencs i el patrimoni arquitectònic, cultural i artístic d'Osona». Ausa, 11-01-2002, pàg. 113–122. ISSN: 2014-1246.
* 1 2 3 4 «Casa Costa, Pl. Major, 13». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 octubre 2017].
# Casa Pubill

«Casa Pubill» té aquests significats:
* Casa Pubill (Barruera), casa a la Vall de Boí
* Casa Pubill (Belianes), casa a l'Urgell
* Casa Pubill (Sossís), casa al Pallars Jussà
* Casa Pubill (Surri), casa a Surri (Pallars Sobirà)
# Casa Pubill (Surri)

La Casa Pubill és una obra de Vall de Cardós (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casa pairal d'aspecte força imponent que domina Ribera de Cardós des de Surri. Forma un gran rectangle a quatre vents cobert per un ampli llosat a quatre aigües en el qual s'obren algunes llucanes.
La porta principal es troba a la façana nord, en un petit carreró. És d'arc de mig punt dovellada i conserva encara els batents i els forrellats originals.
A les façanes est i sud s'obren la major part d'obertures. Per aquests costats la casa, formada per planta baixa i dos pisos, s'aixeca sobre un alt contrafort que salva el fort desnivell del terreny. A migdia s'obre en el primer pis una gran galeria tancada per vidres. Els murs exteriors són arrebossats excepte al parament oest.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Pubill». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Casa Pruna (Sant Just Desvern)

La Casa Pruna és un edifici del municipi de Sant Just Desvern (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El projecte de casa per a en Pere Pruna es realitzà el 1909. Segons el cadastre el 1912 es construeix i el 1935 es reforma.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres d'inspiració neogòtica i coronament amb merlets. Les finestres s'acaben per dalt amb una variant de l'arc lobulat que se suporta en un "cul de llàntia", contenint esgrafiats florals entre llinda i arc. El coronament és de merlets, amb el central sobrealçat i a on s'inscriu un escut de la Mancomunitat de Catalunya. Cal remarcar l'acurat treball de la barana.

## Referències

* 1 2 «Casa Pruna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Casa Figuera (Gurp)

La Casa Figuera és una obra de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici construït a quatre vents i cobert a doble vessant. El seu alçat consta de planta baixa i dos pisos, si bé s'identifica un nivell d'entresòl que no es desenvolupa en tota la finca. Les façanes estan construïdes amb pedra del país, parcialment arrebossada de ciment. L'accés principal, situat en la façana nord, el conforma una porta d'arc de mig punt, probablement adovellat, però avui arrebossat. La distribució de les obertures és aleatòria, especialment en el frontis septentrional, mentre que el meridional consta de dos registres de balcons en els pisos superiors. El disseny d'aquestes obertures és heterogeni, si bé la seva distribució és equidistant. Destaca un balcó ampitat amb balustre de fusta situat al pis superior, amb l'obertura conformada per un arc de mig punt amb la imposta en relleu. La configuració de la façana lateral o oriental, respon a la d'una antiga mitgera.

## Referències

* ↑ «Casa Figuera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Casa Fierro

La Casa Fierro és una obra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una antiga unitat tipològica com les descrites, formada de casa, taller, cobert i era de grans dimensions, encara que actualment es troba totalment refeta però conserva cadascuna de les parts. La part més refeta és la de l'habitatge, encara que construït amb pedra i teulada de pissarra. El paller «conserva» encavallada de fusta amb coberta a doble vessants.

## Referències

* ↑ «Casa Fierro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].
# Casa Simamet

La Casa Simamet és un edifici de Boí al municipi de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una important casa pagesa estructurada al voltant de l'era, aixecada sobre el nivell del carrer.
L'edifici principal és el de major dimensió i té l'habitatge al primer pis, sobre el carrer, amb una part baixa suportada per una volta rebaixada que deixa passar el carrer per sota -amb dovelles de pedra del país, irregulars i de punta. Unes bigues de fusta ajuden a suportar el pes-.
A la planta baixa hi ha corts i la coberta és a dues vessants sobre el carrer i l'era.
Al costat nord de l'era hi ha un antic cobert reformat com a habitatge i tanca l'era, que conserva el paviment original, un altre cobert pel costat oest. A l'exterior de la muralla, que tanca l'edifici principal pel costat nord, hi ha un altre paller.
El conjunt és de gran qualitat, només alterada per la façana reformada i el vessant de coberta nou de l'edifici tapat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Simamet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Castell d'Eggenberg

Palau d'Eggenberg (alemany: Schloss Eggenberg) a Graz és el més important complex del palaus barrocs d'Estíria, amb els seus ben conservats pertrets, els extensos jardins panoràmics, així com algunes col·leccions addicionals del Universalmuseum Joanneum allotjats al palau i el parc. El Palau d'Eggenberg es compta entre els actius culturals més valuosos d'Àustria.Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1999 i ampliat el 2010.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «City of Graz – Historic Centre and Schloss Eggenberg» (en anglès). [Consulta: 28 gener 2021].
# Castellnou (Gavet de la Conca)

Castellnou és una caseria del terme municipal de Gavet de la Conca, dins de l'antic terme de Sant Salvador de Toló.
Està situat a l'extrem sud-est del terme, a la part alta de la vall del riu de Conques, al vessant oriental de la Serra de la Campaneta. Tot i que no se'n conserven proves documentals, per la seva situació estratègica es pot suposar que es tractava d'un castell secundari en avançada cap al nord per controlar el pas per la vall del riu de Conques de l'immediat, tot i que molt més enlairat, castell de Toló. La mateixa casa de Cal Cavaller conserva traces evidents del seu passat casteller.
Tenia l'església romànica de Sant Llorenç, de la qual queden restes de l'absis. A més, a la masia de Cal Cavaller hi ha restes d'una altra església, ara transformada en corral, també dedicada a Sant Llorenç. Aquesta casa va sofrir modificacions realitzades pels seus actuals propietaris que van traslladar la porta d'entrada a la paret de llevant.
La casa estarà vinculada a la família Plana, barons de Montodó. Aquest cognom apareix en la dovella de la porta principal (Joan Plana - 1696). Al s. XVIII, amb motiu del casament de la pubilla Antònia Plana i Serra (+1739) amb el noble isonenc Joan de Moner i d'Amorós (1696-1738), aquests traslladaran la seva residència a Conques des d'on controlaran la propietat. La hisenda estarà vinculada a la família Moner fins a inicis del segle XX amb motiu de la mort, sense fills, de la darrera propietària Antònia de Moner i Duch de Surville (La Seu d'Urgell,1850-1917).
Personatges rellevants nascuts en aquesta casa trobem al jesuïta Bonaventura Plana (Castellnou,1678-Manila, 1744) i al seu germà, l'austriacista, Gervasi Plana, mort a Viena on es traslladà com a refugiat després de la guerra de Successió.
El 1553 apareix documentat en el Fogatge amb 4 focs (una vintena d'habitants).

## Referències

* ↑ Antoni Semili, batlle comparent, Joan Castelló, Pere Rius i Bartomeu Castelló. Iglésies, 1981, p. 43.

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8) ISBN 84-85180-25-9
* Iglésies, Josep. El Fogatge de 1553. Estudi i transcripció. II. Barcelona: Fundació Salvador Vives Casajoana, 1981. ISBN 84-232-0189-9.
* PAGÈS, M. "Gavet de la Conca. Sant Salvador de Toló", a El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0
* ROCAFORT, Ceferí. "Provincia de Lleyda", a Geografia general de Catalunya dirigida per Francesch Carreras y Candi. Barcelona: Establiment Editorial d'Albert Martín, després del 1900.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Celler i Cooperativa (el Masroig)

Celler i Cooperativa és una obra noucentista del Masroig (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt format per tres naus. La més antiga, la del celler cooperatiu, del 1917, presenta una façana de caràcter noucentista, però força senzill, que va ser remodelada el 1974, quan es va construir una segona nau, per estatjar la cooperativa, amb façana molt simple; finalment, el 1990 s'hi afegí una tercera nau, la façana de la qual imita la de la primitiva nau.
La nau primitiva, l'única que té un cert valor patrimonial, té actualment coberta de fibrociment (uralita) que va substituir l'original de teula.

## Història

L'any 1917 es va fundar el Sindicat Agrícola i Caixa Rural del Masroig, dins del corrent de l'època del cooperativisme agrícola. Inicialment, hi havia dos cellers cooperatius, que es van unificar el 1945, amb la llei de cooperatives. Des de llavors s'anomena Cooperativa Agrícola i Caixa Rural de Sant Bartomeu i comercialitza gairebé tot el vi i l'oli del terme.

## Referències

* 1 2 3 «Celler i Cooperativa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Celler i Cooperativa». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cassady McClincy

Cassady McClincy (Los Angeles, 1 de setembre de 2000) és una actriu estatunidenca, la qual es va donar a conèixer amb la seva interpretació de Lydia a la sèrie de televisió de drama de terror The Walking Dead. També va interpretar un paper a la sèrie Ozark (2017), original de Netflix.

## Vida i carrera

McClincy va néixer a Ohio i va créixer a Geòrgia. Va aconseguir un agent i va començar a actuar als 9 anys. McClincy ha estat protagonista de Drop Dead Diva de Lifetime, Constantine de NBC, Good Behavior de TNT i la sèrie d’antologia original Amazon Prime Video, Lore. El 2017, va fer aparicions recurrents d’estrelles convidades a la sèrie original de Netflix Ozark, a la sèrie original de Hulu Castle Rock i a VH1’s Daytime Divas.
A l'edat de 17 anys, McClincy va començar a interpretar Lydia a The Walking Dead durant la temporada 9 i es va convertir en un personatge regular a partir de la temporada 10.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper |
| 2015 | The Unexpected Bar Mitzvah | Sarah |
| 2015 | Crimes and Mister Meanors | Kat |
| 2018 | Love, Simon | Jackie |
| 2018 | Poor Jane | Erica |
| 2022 | Do Revenge | Ashlyn |

### Televisió

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2010 | The Wizard of Agni | Munchkin Bobbi | Curtmetratge de televisió |
| 2010 | Five Smooth Stones | Schoolgirl / Soccer Player | Curtmetratge de televisió |
| 2014 | Drop Dead Diva | Laura Dwyer | 6x07 |
| 2014 | Let the Lion Roar | Mary | Documentary |
| 2015 | Constantine | Amberly | 1x13 |
| 2015 | Backtrack | Milly Pnewski | Curtmetratge de televisió |
| 2016 | Good Behavior | Ashleigh | 1x06 |
| 2017 | Ozark | Anna Sloan | 1x06 |
| 2017 | Daytime Divas | Tandy Ainsley | 4 episodis |
| 2017 | Lore | Greta Hetfelderz | 1x05 |
| 2018 | Castle Rock | Young Molly Strand | 4 episodis |
| 2019–2022 | The Walking Dead | Lydia | 33 episodis |

## Referències

* ↑ «The Walking Dead season 9 has cast Love, Simon star as a crucial comic book character». Digital Spy, 06-07-2018. [Consulta: 24 agost 2018].
* ↑ «Lydia speaks! Cassady McClincy opens up about joining The Walking Dead». Entertainment Weekly, 10-02-2019. [Consulta: 15 novembre 2019].
* ↑ Lee, Jess. «The Walking Dead season 10 promotes seven stars to series regulars». Digital Spy, 19-09-2019. [Consulta: 20 setembre 2019].
# Cassadaga (Nova York)

Cassadaga és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 676 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cassadaga tenia 676 habitants, 277 habitatges, i 186 famílies. La densitat de població era de 296,6 habitants/km².
Dels 277 habitatges en un 26,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61% hi vivien parelles casades, en un 5,1% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.359 $ i la renda mediana per família de 52.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.083 $ mentre que les dones 21.500 $. La renda per capita de la població era de 20.361 $. Entorn de l'1,6% de les famílies i el 2,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cassadaga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cassadaga». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cassagnaïta

La cassagnaïta és un mineral de la classe dels silicats. Va ser anomenada en honor de la mina Cassagna, la seva localitat tipus.

## Característiques

La cassagnaïta és un sorosilicat de fórmula química Ca₄Fe3+ 4V3+ 2(OH)₆O₂(Si₃O$_{10}$)(SiO₄)₂. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cassagnaïta pertany a «09.BJ: Estructures de sorosilicats amb anions Si₃O$_{10}$, Si₄O$_{11}$, etc.; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: orientita, rosenhahnita, trabzonita, thalenita-(Y), fluorthalenita-(Y), tiragal·loïta, medaïta, ruizita, ardennita-(As), ardennita-(V), kilchoanita, kornerupina, prismatina, zunyita i hubeïta.

## Jaciments

La cassagnaïta va ser descoberta a la mina Cassagna, a Ne (Província de Gènova, Ligúria Itàlia).

## Referències

* 1 2 «Cassagnaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2019].
# Championship Sprint

Championship Sprint és un videojoc clàssic de curses, actualment es pot descarregar a través de la PlayStation Store per la PlayStation 3.

## Jugabilitat

Championship Sprint és un videojoc clàssic de curses de 2D.

## Vegeu també

* Llista de videojocs de PlayStation Network

## Enllaços externs

* (anglès) Anàlisi del videojoc (PS3) a www.gamespot.com
# Chen Hongmou

Chen Hongmou (en xinès tradicional: 陳宏謀; en xinès simplificat: 陈宏谋; en pinyin: Chén Hóngmóu) (10 d'octubre de 1696 - 14 de juliol de 1771) polític, acadèmic i filòsof xinès que va tenir un paper important a principis de la dinastia Qing.

## Biografia

Chen Hongmou va néixer el 10 d'octubre de 1696 a Lingui 臨桂 , actual Guilin 桂林, a la província de Guangxi en el si d'una família sense recursos, però va estudiar de forma intensiva fins a assolir el 1723 el grau de "jinshi".
Durant més de 30 anys va ocupar diversos càrrecs polítics (governador en una dotzena de províncies, ministre i primer ministre) primer durant el regnat de l'emperador Yongzheng i posteriorment amb l'emperador Qianlong i amb una tasca important a la provincia de Yunnan on va crear diverses escoles públiques.
Fang Bao (1668-1749) va dir d'ell que era "l'únic funcionari que avui dia és dedica totalment al poble i a instaurar els grans homes d'Estat de l'Antiguitat".
Com pensador va definir-se com a deixeble de Zhu Xi, Xue Xuan i Gao Panlong, amb un èmfasi especial pels temes d'educació, que segons ell havia de ser extensiva a la totalitat de la població, incloses les dones i els ciutadans de l'ètnia Han.
La seva principal obra escrita va ser "Wuzhong yigui" 五種遺規 (Cinc Llibres de Regles per a ser lliurats a les generacions posteriors); una col·lecció de textos sobre educació.
Va morir el 14 de juliol de 1771 i va rebre el nom pòstum de Wengong.

## Referències

* 1 2 3 Theobald, Ulrich. «Chinese Literature, Wuzhong yigui» (en anglès), 21-09-2013. [Consulta: març 2017].
* 1 2 «Chen Hongmou» (en anglès), 08-12-2014. [Consulta: març 2017].
* ↑ Chaussende, Damien. La Chine au XVIIIè siècle (en francès). París: Les Belles Lettres, 2013, p. 101. ISBN 978-2-251-41051-7.
* ↑ Rowe, William T. Chen Hongmou and elite Consciousness in Eighteen Century. China (en anglès). Stanford University Press, 2001. ISBN 9780804748186.
* ↑ «Chen Hongmou» (en anglès), 12-08-2014. Arxivat de l'original el 2020-07-07. [Consulta: març 2017].
# Chen Hongshou

    Advertiment: existeix un altre pintor xinès amb aquest nom; és Chen Hongshou (1599–1652)
    En els noms xinesos el cognom va al davant; en aquest cas Chen.
Chen Hongshou (en xinès simplificat: 陈洪绶; en xinès tradicional:陳洪綬; en pinyin: Chén Hóngshòu) fou un pintor i cal·lígraf durant la dinastia Ming que va néixer el 1598 a Zhuji, província de Zhejiang i mort el 1652. També fou poeta, escriptor i autor teatral. Al final de la seva vida va ser monjo budista i va ser conegut també com “El monjo penedit”. Aquest artista va ser un pintor precoç que va anar adquirint experiència i domini amb Lan Ying. Destacava per les pintures humanes amb un aire caricaturitzant, les pintures de paisatges, flors i ocells. També va pintar retrats amb tapissos. Encara que tenia un estil característic, les seves obres no deixen de mostrar un toc arcaïtzant.

## Bibliografia

* ”The Figurative Works of Chen Hongshou (1599–1652)” de la prof. Tamara Heimarck. 2012. Ed. Ashgate Publishing Company. ISBN 978-0-7546-6672-1.

## Enllaços externs

* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts6221.html Arxivat 2014-10-28 a Wayback Machine.
* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-chen-hongshou.php
* http://www.metmuseum.org/collections/search-the-collections?&deptids=6&who=Chen+Hongshou&pg=1
# Chayahuita

El chayahuita és una llengua amazònica de la família de les llengües cahuapanes en perill d'extinció parlada per 14.000 chayahuites a la conca amazònica del nord del centre del Perú. Parlada als marges dels rius Paranapura, Cahuapanas, Sillay i Shanusi, també es coneix com Chayawita, Shawi, Chawi, Tshaahui, Chayhuita, Chayabita, Shayabit, Balsapuertino, Paranapura i Cahuapa. Hi ha una taxa d’alfabetització de l’1 al 5%, en comparació amb el 5-15% del castellà, i un diccionari des del 1978. Els parlants de jebero no poden entendre'l, tot i que hi ha una certa superposició en el vocabulari, especialment en termes quítxua.

## Fonologia

Hi ha 4 vocals: /a, i, ɨ, u/.
Consonants :
| | Bilabial | Alveolar | Postalveolar | Palatal | Velar | Glotal |
| Oclusiva | p | t | | | k | ʔ |
| Africada | | | t͡ʃ | | | |
| Fricativa | β | s | ʃ | | | h |
| Nasal | m | n | | | | |
| Aproximant | | | | j | w | |
| Bategant | | ɾ | | | | |

## Vocabulari

Selecció de noms animals en chayahuita segons Rojas-Berscia (2019):
    Selected animal names Nom científicShawi Didelphis marsupialisanashi Cuniculus pacaipi' Sciurus spadiceuspu'shi Coendou bicolorsese Rattus norvegicusshumi Dasyprocta punctataite' Hydrochoerus hydrochaeristucusu' Saguinus fuscicollisishi' Sarcoramphus papatame Metynnis argenteusshite' Prochilodus nigricanswanki Pseudorinelepis genibarbiswarate' Hoplias malabaricusa'nanan Pecari tajacukiraman Panthera oncani'ni' Tapirus terrestrispawara Pteronura brasiliensisini' Potos flavuskuwasha' Alouatta seniculusnu'nu' Oreonax flavicaudasura' Saimiri sciureusisen Cacajao calvustekerenan Aotus miconaxkuwi Ateles belzebuthtu'ya Inia geoffrensissapana' Lachesis mutana'shi Bothrops atroxtayuwan Boa constrictorkupiwan Crax globulosai'sa Lonomia obliquatiwintata'

## Referències

* ↑ Chayahuita a l'antic web de Linguamón
* ↑ «SAPhon – South American Phonological Inventories» (en anglès). linguistics.berkeley.edu. [Consulta: 23 juliol 2018].
* ↑ Rojas-Berscia, Luis Miguel. 2019. From Kawapanan to Shawi: Topics in language variation and change. Doctoral dissertation, Radboud University Nijmegen.
# Cemetery

Cemetery és el tercer senzill de l'àlbum Freak Show de la banda australiana Silverchair. Aquesta cançó és especial perquè és la primera balada que va compondre el grup. Originalment, el grup no tenia la intenció d'incloure la cançó en aquest àlbum, però finalment s'hi va afegir gràcies a la insistència de la mare del cantant Daniel Johns. També va ser inclosa en el recopilatori The Best of Volume 1.
El videoclip es va filmar en un petit descans durant la gira que feia el grup pels Estats Units i van tornar a comptar amb la direcció de Gerry Casale de Devo.

## Llista de cançons

CD Senzill AUS (MATTCD052) / Vinil 10" Ltd. (MATTV052) / Casset Ltd. (MATT0052)
* "Cemetery"
* "Slab (Nicklaunoise mix)"
* "Cemetery (acoustic)"
CD Senzill EU (6645342)
* "Cemetery"
* "Freak (Remix For Us Rejects)"
* "Undecided"
* "Cemetery (acoustic)"
CD EU Special Edition (6645532)
* "Cemetery"
* "Slab (Nicklaunoise mix)"
* "Cemetery (acoustic)"
* "Fed Up"
CD German Special Edition (Alemanya) (6643852)
* "Cemetery"
* "Freak (Remix For Us Rejects)"
* "Undecided"
* "Cemetery (acoustic)"
* "Boiling Point - End Of Silence"
Promo CD US (ESK0436)
* "Cemetery"

## Referències

* ↑ «The Cemetery single» (en anglès). chairpage.com, 01-06-1997. Arxivat de l'original el 2020-07-17. [Consulta: 21 octubre 2008].
* ↑ «Silverchair team up with Devo again» (en anglès). chairpage.com, 01-05-1997. Arxivat de l'original el 2020-08-09. [Consulta: 21 octubre 2008].

## Enllaços externs

* Cemetery a YouTube