OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Tomàs (Apostolat d'Almadrones)

Sant Tomàs és una obra d'El Greco, realitzada entre 1608 i 1614. Es conserva a una de les sales del Museu Nacional del Prado a Madrid.

## Introducció

Aquesta obra forma part d'una sèrie realitzada per El Greco i el seu taller per a l'església d'Almadrones (Guadalajara), que repeteix amb escasses variacions la que es troba a la catedral de Toledo. Tomàs apòstol és representat com un home comú. La seva expressió està fortament arrelada amb la teoria de Gregorio Marañón, segons la qual El Greco utilitzava com a models malalts mentals de l'Hospital del Nunci. El quadre està construït a base de pinzellades soltes i arrossegades, especialment als vestits de l'apòstol.

## Anàlisi de l'obra

* Pintura a l'oli sobre llenç; 72x 55 cm.; 1608-14; Museu del Prado, Madrid.
* Sobre l'espatlla dreta apareixen les inicials delta i theta, a manera de signatura.
Tomàs apòstol apareix com un home jove, d'esguard serè, amb barba i cabell curts i foscos. El Greco el representa frontalment, amb el cap girat a la dreta de l'espectador. Aixeca la seva mà dreta en un gest que hom pot interpretat com a reconeixement, després de la seva incredulitat inicial. No s'ha inclòs cap atribut o element per identificar el personatge, però aquesta obra repeteix bàsicament la mateixa composició dels models realitzats per a l'apostolat de la Catedral de Toledo i el del Museu del Greco.
El rostre del personatge apareix lleugerament esbossat. El sant vesteix una túnica blava i un mantell verd. Tot i que les figures dels apostolats són molt similars, cal remarcar que aquesta túnica i aquest mantell s'assemblen de forma més directa a les del apostolat de San Feliz.

## Referències i enllaços externs

* ↑ de Ruiz, L. «Santo Tomás». A: El Greco en el Museo Nacional del Prado. Catálogo razonado (en castellà). Museo Nacional del Prado, 2007, p. 165-167.
* ↑ «Santo Tomás» (Fitxa al web de la Junta de Castilla i Leó) (en castellà). Artehistoria.com. Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 11 novembre 2015].
* ↑ «Santo Tomás». Museu del Prado. [Consulta: 22 juny 2020].
* ↑ Wethey, Harold E. op. cit., p. 122.

## Bibliografia

* WETHEY, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II); Ediciones Guadarrama; Madrid-1967
* Álvarez LOpera, José. El Greco (en castellà). Madrid: Arlanza, 2005 (Grandes maestros). ISBN 84-95503-44-1.
* Scholz-Hänsel, Michael. El Greco (en alemany). Colònia: Taschen, 2003. ISBN 978-3-8228-3173-1.
# McCook (Nebraska)

McCook és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 7.994 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McCook tenia 7.994 habitants, 3.371 habitatges, i 2.154 famílies. La densitat de població era de 573,7 habitants per km².
Dels 3.371 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,7% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 36,1% no eren unitats familiars. En el 31,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,1% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 20,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.105 $ i la renda mediana per família de 40.455 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.065 $ mentre que les dones 18.516 $. La renda per capita de la població era de 16.691 $. Aproximadament el 7,9% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McCook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McCook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Raytheon

Raytheon (NYSE) és una corporació industrial i un dels contractistes de defensa militars més grans dels Estats Units. Creada en 1922, la companyia va adoptar el seu nom actual en 1959. L'empresa té al voltant de 75.000 empleats en el món i uns guanys anuals aproximats de 25.000$ milions de dòlars. Més del 90% dels guanys de Raytheon provenen de contractes de defensa, en 2007 va ser el cinquè contractista de defensa del món, i el quart més gran als Estats Units d'Amèrica en guanys. Raytheon és el major productor de míssils guiats del món.
La seu principal de Raytheon es va moure de Lexington, Massachusetts a Waltham, Massachusetts, el 27 d'octubre de 2003. La companyia es va situar a Cambridge, Massachusetts entre 1922 i 1928, a Newton, Massachusetts des de 1928 fins a 1941, a Waltham des de 1941 fins a 1961, a Lexington des de 1961 fins a 2003, i de nou a Waltham des de 2003 fins al present.

## Referències

* ↑ «Missile maker hopes to diversify, create technology for peacetime». Arxivat de l'original el 2012-02-11. [Consulta: 12 desembre 2017].
# Ambléon

Ambléon és un municipi francès situat al departament de l'Ain i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 125 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Ambléon era de 125 persones. Hi havia 55 famílies de les quals 21 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 13 dones vivint soles), 17 parelles sense fills i 17 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 70 habitatges, 54 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 61 eren cases i 8 eren apartaments. Dels 54 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 15 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 36 en tenien cinc o més. 44 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 29 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ambléon el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 78 persones, 56 eren actives i 22 eren inactives. De les 56 persones actives 51 estaven ocupades (29 homes i 22 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 22 persones inactives 8 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Ambléon hi havia 49 unitats fiscals que integraven 113 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 18.392 €.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Ambléon hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Ambléon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Ambléon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Elisa Di Francisca

Elisa Di Francisca (13 de desembre de 1982 a Jesi) és una esgrimista italiana especialista en floret. Ha guanyat dues medalles olímpiques d'or a Londres 2012 (en el floret individual i en el floret per equips) i una de plata a Rio 2016 (floret individual).
Ha estat campiona mundial de floret individual al Campionat Mundial de 2010 celebrat a París; també suma una medalla de plata (2009) i dues medalles de bronze (2011 i 2013) en l'individual i quatre medalles d'or (2004, 2009, 2010 i 2013) i tres de plata (2006, 2011 i 2016) en la categoria per equips.

## Referències

* ↑ «Di Francisca, oro nel fioretto: la nuova signora dello sport» (en italian). Affaritaliani, 09-11-2010. Arxivat 10 de febrer 2015 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Pefil en FIE
# Mas Rubió (Aiguamúrcia)

El Mas Rubió és una masia del municipi d'Aiguamúrcia (Alt Camp) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Mas Rubió és format per un conjunt de construccions disposades orgànicament entorn d'un nucli central d'habitatge. Aquest edifici principal presenta les característiques típiques de la masia catalana: planta rectangular amb teulada a dues vessants i tres pisos d'alçada. La porta d'accés, d'arc de mig punt rebaixat, s'obre a un costat. En els pisos superiors hi ha diverses obertures irregulars. La resta d'edificacions presenten teulada a una vessant. Els materials bàsics de construcció són la pedra i el maó.

## Història

La construcció inicial de la masia no està documentada, i les diverses etapes d'edificació en dificulten la datació. No obstant això, la propietària actual assegura que es tracta d'un dels masos més antics del municipi d'Aiguamúrcia, l'origen del qual remunta a l'època medieval. És una de les poques masies que encara avui manté la seva funció inicial de casa agrícola, habitada de forma permanent pels propietaris i per alguns treballadors en èpoques de collita.

## Referències

* 1 2 «Mas Rubió». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 desembre 2015].
# Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1967

La cerimònia de lliurament de les medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1967 va tenir lloc el 29 de març de 1968 al Cinema Mola de Madrid. Va ser el vint-i-tresè lliurament de aquestes medalles, atorgades per primera vegada vint-i-dos anys abans pel Cercle d'Escriptors Cinematogràfics (CEC). Els premis tenien per finalitat distingir als professionals del cinema espanyol i estranger pel seu treball durant l'any 1967. Després del repartiment de guardons es va projectar el film Bonnie i Clyde.
El nombre de guardons va disminuir respecte a l'edició anterior a catorze. El premi als millors decorats es va denominar en aquesta ocasió «Medalla a la millor ambientació». Es va concedir un premi especial a la Federació Nacional de Cine-Clubs en el seu desè aniversari. La triomfadora va ser per segon any consecutiu una pel·lícula dirigida per Carlos Saura, Peppermint frappé, que va guanyar quatre medalles: millor pel·lícula, millor actor, millor guió i millor fotografia.

## Llista de medalles

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula | Peppermint frappé | Pel·lícula |
| Millor director | Miguel Picazo | Oscuros sueños de agosto |
| Millor actriu | Sonia Bruno | Oscuros sueños de agosto |
| Millor actor | José Luis López Vázquez | Peppermint frappé |
| Millor fotografia | Luis Cuadrado | Peppermint frappé Si volvemos a vernos |
| Millor música | Carmelo Bernaola | Días de viejo color Si volvemos a vernos |
| Millor ambientació | Pablo Runyan | Si volvemos a vernos |
| Millor guió | Rafael Azcona Angelino Fons Carlos Saura | Peppermint frappé |
| Premi José de la Cueva | Fernando Moreno Viñuelas | |
| Millor pel·lícula estrangera | Dos en la carretera | Pel·lícula |
| Premi Antonio Barbero | Pedro Olea | Días de viejo color |
| Millor llibre | Pedro Rodrigo | Enciclopedia del cine |
| Labor periodística | José Luis Martínez Redondo | |
| Premi especial | Federación Nacional de Cine-Clubs | Pel seu desè aniversari |

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1967
* 12a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

## Fonts

* Falquina, Ángel. Círculo de Escritores Cinematográficos. 1945-1975. Madrid: Imprenta del MIT, 1975, p. 53 y 107-108. ISBN 84-500-6968-8.
* «Premios del CEC a la producción española de 1967». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 7 setembre 2018].
# Mendizorrotza

Mendizorrotza és un barri de la ciutat de Vitòria (Àlaba). Té una població de 9.471 habitants (2008). És conegut perquè s'hi troba el complex esportiu i estadi de futbol homònim. La seva traducció aproximada del basc seria la de «muntanya afilada» també denominat «el bec de la muntanya».

## Urbanisme i llocs d'interès

El barri, també conegut com El Batán (pel nom del riu), està compost per 19 habitatges en edificació rural, 651 habitatges unifamiliars i 1.236 en edificació col·lectiva.
La seva artèria principal és el carrer Salvatierrabide o Salbaterrabide (camí de Salvatierra, en basc). S'hi troba l'escola oficial d'idiomes, l'institut Mendizabala, la clínica Álava, diversos col·legis privats, el palau d'Ajuria Enea (residència oficial del lehendakari del Govern Basc), les muntanyes Mendizabala o Muntanya de la Truita i Mendizorrotza o Muntanya del Bec i la zona d'esplai de Mendizabala, on solen celebrar-se els grans esdeveniments culturals i festius de la ciutat (Com l'Azkena Rock Festival).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Població |
| 2001 | 4.822 |
| 2002 | 4.794 |
| 2003 | 4.822 |
| 2004 | 4.835 |
| 2005 | 4.904 |
| 2006 | 5.457 |
| 2007 | 7.254 |
| 2008 | 9.471 |

## Instal·lacions esportives

El Complex Esportiu Mendizorroza, compta amb instal·lacions com els frontons municipals Ogueta i Olabe, el pavelló de bàsquet i d'handbol -seu en els mesos de juliol del Festival de jazz de la ciutat-, una pista d'atletisme, diverses piscines cobertes i a l'aire lliure (una d'elles, olímpica), un petit Aquapark amb diversos tobogans per a nens i adults, dos jacuzzis, una desena de pistes de Tennis, zones d'esplai, gimnasos i diverses pistes de padel i voley-platja.
L'Estadi de Mendizorroza, és de propietat municipal, però d'ús pel Deportivo Alavés S.A.D.. Compta amb una capacitat que ronda els 20.000 espectadors després de la reforma de 1999 deguda a l'ascens de l'equip a primera divisió.
Al costat del Complex Esportiu de Mendizorroza, es troba un altre gran complex esportiu: la Fundación Estadio, propietat de la Caja Vital amb diverses piscines cobertes i a l'aire lliure i altres activitats com a frontó, tennis, pàdel, bàsquet, futbol 7 i gimnàs.

## Referències

* ↑ «Dades del barri de Mendizorrotza». Ajuntament de Vitòria. Arxivat de l'original el 2019-09-12. [Consulta: 22 novembre 2012].
* ↑ «Complejo Deportivo Mendizorroza». Ajuntament de Vitòria.
# Mas d'Elvira

El mas d'Elvira és una masia abandonada i en ruïnes situada al terme municipal de Lludient, a la comarca castellanoparlant de l'Alt Millars, en la cruïlla entre el camí de Lludient a Llucena i la senda de pujada pel barranc del Manzano a l'alt del Juncar d'Argeleta.
Documentada des del segle xviii, en l'actualitat no està registrada al mapa de l'Institut Cartogràfic Valencià, tot i que sí que és recollida al Corpus Toponímic Valencià de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
El 29 d'agost de 1879 dos dels seus masovers foren detinguts per la mort violenta la nit anterior d'un veí de Lludient que passava la nit a una caseta propera, el cos del qual acabaren per cremar.

## Referències

* ↑ «Mapa de Ludiente» (en castellà). Ludiente activo, 2011. [Consulta: 29 setembre 2016].
* ↑ Alba, Isabel «Toponímia de Ludiente (Alt Millars)». Butlletí de la Societat d'Onomàstica, 1992.
* ↑ «Ludiente». Institut Cartogràfic Valencià. Arxivat de l'original el 2016-09-27. [Consulta: 29 setembre 2016].
* ↑ «Corpus Toponímic Valencià». Acadèmia Valenciana de la Llengua. Arxivat de l'original el 2016-11-25. [Consulta: 29 setembre 2016].
* ↑ Anònim «Noticias». La mañana: diario político y literario, 10-09-1879.
# McPherson

«McPherson o Macpherson» té aquests significats:
* Toponímia:
** McPherson (Kansas), localitat estatunidenca de Kansas
** Fort McPherson, base militar de l'Exèrcit dels EUA amb seu a East Point, Geòrgia (Estats Units)
** Fort McPherson (Canadà), poble a la regió d'Inuvik dels Territoris del Nord-oest (Canadà).
* Biografies:
** Andrew McPherson (1918–1940), pilot del Comandament de Bombarders de la RAF
** Charles Macpherson (Edimburg, 1870 - 1927), compositor i organista escocès
** Elle Macpherson (1963), model i actriu australiana
** James Macpherson (Ruthven, 1736 - 1796), poeta i traductor escocès
* Miscel·lània: Suspensió MacPherson, tipus de suspensió que utilitza l'eix telescòpic d'un amortidor per controlar la posició de la roda
# McPherson (Kansas)

McPherson és una ciutat dels Estats Units d'Amèrica, seu del Comtat de McPherson (Kansas).

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000, McPherson tenia 13.770 habitants., 5.378 habitatges, i 3.651 famílies. La densitat de població era de 865,9 habitants/km².
Dels 5.378 habitatges en un 32,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,7% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.469 $ i la renda mediana per família de 48.882 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.831 $ mentre que les dones 20.633 $. La renda per capita de la població era de 19.716 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McPherson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McPherson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.

## Enllaços externs

* McPherson - Lloc web oficial
# Megalancistrus barrae

Megalancistrus barrae és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 38,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu São Francisco (Brasil).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Merla ardent

La merla ardent (Turdus rufiventris) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de ribera, sabana i ciutats, a les terres baixes, al sud-est de Bolívia, est del Brasil, Uruguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Merla ardent». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Merla austral

La merla austral (Turdus falcklandii) és un ocell de la família dels túrdids (Turdidae).

## Hàbitat i distribució

Habita camp obert, pastures i medi urbà, a les terres baixes de Xile (incloent l'Arxipèlag Juan Fernández), sud de l'Argentina i les Illes Malvines.

## Referències

* ↑ «Merla austral». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Mauritània (desambiguació)

«Mauritània» té aquests significats:
* Estat situat al nord-oest de l'Àfrica. Vegeu Mauritània.
* Regió històrica equivalent al Marroc i la major part d'Algèria del nord. Vegeu Mauretània.
* Regne de Mauritània
* Província romana de Mauritània
* Província romana de Mauritània Cesariense
* Província romana de Mauritània Sitifiense
* Província romana de Mauritània Tingitana
Viccionari
# Meis

Meis és un municipi de la província de Pontevedra a Galícia. Pertany a la comarca d'O Salnés. Limita al nord amb Vilanova de Arousa i Portas, a l'est amb Barro i Pontevedra, al sud amb Poio i Meaño i a l'oest amb Ribadumia.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 4.503 | 4.906 | 5.490 | 5.213 | 5.004 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* A Armenteira (Santa María)
* Meis (San Salvador)
* Nogueira (San Vicente)
* Paradela (Santa María)
* San Lourenzo de Nogueira (San Lourenzo)
* San Martiño de Meis (San Martiño)
* San Tomé de Nogueira (San Tomé)

## Enllaços externs

* Pàgina web no oficial de Meis