OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ivan Xixkin

Ivan Ivànovitx Xixkin, rus: Иван Иванович Шишкин, (25 gener 1832, Ielàbuga - 20 març 1898, Sant Petersburg) fou un pintor realista i gravador rus del segle xix.
Després de passar la seva infantesa a les regions salvatges dels Urals i del Volga, estudià a l'Escola de pintura, escultura i arquitectura de Moscou durant quatre anys, després a l'Acadèmia Imperial de les Arts de Sant Petersburg de 1856 a 1860, completant la seva formació amb grans honors i una medalla d'or. Cinc anys més tard, Xixkin es convertí en membre d'aquesta acadèmia i després en un dels professors. També fou professor a l'escola superior d'arts, especialitzat en paisatges. Durant un temps, Xixkin visqué i treballà amb el pintor Rudolf Koller a Zúric, Suïssa, i després a Alemanya, i es perfeccionà la seva tècnica de 1864 a 1865 a l'Acadèmia de Belles Arts de Düsseldorf. De tornada a Sant Petersburg, es convertí en membre del moviment dels Peredvíjniki (Itinerants) i el 1871 fundà la Societat d'Aquarel·les Russes. També participà en nombroses exposicions a Rússia i a l'estranger, a les Exposicions Universals de París el 1867 i el 1878, i a Viena el 1873. La tècnica de pintura de Xixkin es basa en un estudi analític de la naturalesa i en una investigació extensa sobre tots els temes. És famós pels seus sorprenents paisatges realistes, però també fou un excel·lent dibuixant i gravador. Fou enterrat al cementeri Tikhvine de Sant Petersburg.

## Obres

* Matí en un bosc de pins
* Un camp de sègol
* Pluja en un bosc de roures
* Davant del mirall
* El paisatge rocós
* Al nord salvatge
* Després de la tempesta a Meri Hovi
* Hivern
* Distància forestal
* Vista als afores de Sant Petersburg

## Referències

* ↑ Šiškin, Mihail, 1961- .... La Suisse russe. París: Fayard, impr. 2007. ISBN 9782213629100.
# Governacions de Palestina

Les governacions de l'Autoritat Nacional Palestina (àrab: محافظات فلسطين, muḥāfaẓāt Filisṭīn) són les divisions administratives principals dels territoris palestins.
Després de la signatura dels Acords d'Oslo, els territoris aleshores ocupats per Israel Cisjordània i Franja de Gaza van ser dividits en tres àrees (zona A, zona B, i zona C) i 16 governacions sota la jurisdicció de l'Autoritat Nacional Palestina. Des de l'any 2007, hi havia dos governs que afirmen ser el govern legítim de l'Autoritat Nacional Palestina, un de radicat a Cisjordània i un de radicat a la franja de Gaza.

## Llista

| Nom | Població (2012) | Àrea (km²) | Densitat |
| Cisjordània | 2.345.107 | 5.671 | 413.53 |
| Franja de Gaza | 1.416.539 | 360 | 3.934.83 |
| Total | 3.761.646 | 6.020 | 624.86 |

## Cisjordània

* Jenin
* Qabatiya
* Ya'bad
* Yamun
* JENIN
* Tulkarm
* TULKAREM
* TUBAS
* Tubas
* Nablus
* NABLUS
* QALQILYA
* Qalqilyah
* SALFIT
* Salfit
* RAMAL·LAH I AL-BIREH
* Ramal·lah
* al-Bireh
* Beitunia
* Jericó
* JERICÓ
* Jerusalem (al-Quds)
* JERUSALEM
* Betlem
* BETLEM
* HEBRON
* Halhul
* Hebron
* Yatta
* Dura
* ad-Dhahiriya
| Governació | Població | Àrea (km²) |
| Governació de Jenin | 256.212 | 583 |
| Governació de Tubas | 48.771 | 372 |
| Governació de Tulkarem | 158.213 | 239 |
| Governació de Nablus | 321.493 | 592 |
| Governació de Qalqilya | 91.046 | 164 |
| Governació de Salfit | 59.464 | 191 |
| Governació de Ramal·lah i al-Bireh | 278.018 | 844 |
| Governació de Jericó | 41.724 | 608 |
| Governació de Jerusalem (inclosa Jerusalem Est) | 362.521 | 344 |
| Governació de Betlem | 176.515 | 644 |
| Governació d'Hebron | 551.129 | 1.060 |
| Total | 2.345.107 | 5.671 |

## Franja de Gaza

* Gaza Nord
* Gaza
* GAZA
* Deir al-Balah
* Khan Yunis
* Rafah
| Governació | Població | Àrea (km²) |
| Governació de Gaza Nord | 270.245 | 61 |
| Governació de Gaza | 496.410 | 70 |
| Governació de Deir al-Balah | 205.534 | 56 |
| Governació de Khan Yunis | 270.979 | 108 |
| Governació de Rafah | 173.371 | 65 |
| Total | 1.416.539 | 360 |

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 5 març 2017].
* 1 2 3 4 5 6 «Occupied Palestinian Territory: Administrative units». GeoHive. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2014. [Consulta: 24 octubre 2012].
# Marie Nordlinger

Marie Nordlinger (coneguda també com a Madame Riefstahl) (Manchester, Regne Unit, 1871 – 1961), fou una amiga i corresponsal de l'escriptor Marcel Proust, a qui conegué a París el 1896. Era cosina del músic i amic de Proust Reynaldo Hahn. Va ajudar a Marcel Proust, que no dominava l'anglès, en les seves traduccions al francès de les obres de John Ruskin, The Bible of Amiens i Sesame and Lilies. Jugà un rol important per al coneixement de l'obra del pintor Whistler per part de Proust. Es considera que podria haver inspirat en part alguns dels episodis de la Recerca relatius al personatge Albertine.

## Referències

* 1 2 3 «Marie Riefstahl Nordlinger Proust Collection» (en anglès). The University of Manchester Library. Manchester: The University of Manchester. [Consulta: 20 gener 2019].
* 1 2 3 Murphy, Michael. «Proust's Butterfly». A: Proust and America (en anglès). Liverpool: Liverpool University Press, 2007, pàg. 196. ISBN 9781846311147 [Consulta: 20/01(2019].

## Enllaços externs

* Carter, William C.; Drogoul, Nicolas «Christmas card from Marie Nordlinger» (en anglès). Proust Ink [Consulta: 20/(01/2019].
# Sant Martí de la Figuera de l'Aguda

Sant Martí de la Figuera de l'Aguda és una església del municipi de Vilanova de l'Aguda (Noguera) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És al sud-est del nucli de Vilanova, a la carena de la costa de la Figuera, entre els barrancs de Botines i el de la Figuera. Accessible per pista forestal molt precària des de Ribelles. A la mateixa carena, a un centenar de metres al nord, es troben les restes del castell de la Figuera.

## Història

L'antiga església de Sant Martí depenia de la parròquia de l'Aguda. Tot i que el topònim del lloc de la Figuera figura des de mitjans del segle xi, l'únic document que dona informació de l'església data de 1092: és una publicació sacramental del testament de Bernat Transver, jurat sobre l'altar de Sant Ermengol de l'església de Santa Maria de Guissona en presència del jutge Guillermo on es fa donació «ad ecclesiam vero Sancti Martini Figerie» de dos modis de vi i la terra situada prop de Perelló, per la salvació de la seva ànima.

## Arquitectura

Edifici d'una sola nau, cobert a l'origen probablement amb fusta, i en el qual es bastí una volta de rajol en el curs d'unes reformes d'època barroca. La nau és capçada a llevant per un absis semicircular, precedit d'un arc absidal, del qual manca el brancal sud. Com la nau, tot el sector absidal és mancat de coberta i sostre que originalment degué ser resolt amb una volta de quart d'esfera. L'arc presbiteral degué ser de mig punt. Atesa la posició de l'arc d'obertura de l'absis i del ràfec de la nau, és de suposar que devia tenir una coberta d'embigat de fusta.
La porta s'obre a la façana sud i és resolta amb un arc de mig punt exterior, de dovelles ben tallades i extradossades per una filada de lloses planes, seguint les fórmules constructives llombardes. A la façana de ponent hi ha una finestra cruciforme, de construcció molt rústega i irregular, i al centre de l'absis hi ha una finestra de doble esqueixada. Hi ha nou nínxols rectangulars arrenglerats al mur de ponent, i dos nínxols més a la conca absidal on es conserven, per sota dels arrebossats tardans, restes de pintura mural de to vermellós, molt esvaïda, que podrien ser d'origen medieval.
L'aparell és format per carreus disposats regularment amb juntes grasses. Probablement en època barroca s'afegí un contrafort atalussat a l'absis i es referen les cantonades de la façana nord. Les façanes són nues d'ornamentació llevat del ràfec que es conserva en bona part de la nau i en algun sector de l'absis. Les característiques constructives i la decoració de la porta evidencien que es tracta d'una obra bastida amb les formes pròpies de la fi del segle xi o ja en el segle xii.

## Referències

* ↑ «Sant Martí de la Figuera de l'Aguda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
* 1 2 Adell i Gisbert, Joan-Albert; Tugues i Baró, Josep. «Santa Maria de les Omedes». A: La Noguera. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1994, p. 444-445 (Catalunya Romànica, XVII). ISBN 84-7739-811-9.

## Enllaços externs

* Vilanova de l'Aguda a Gran Enciclopèdia Catalana
# Pita de manglar

El pita dels manglars (Pitta megarhyncha) és una espècie d'ocell de la família dels pítids (Pittidae) que habita els manglars de la Península Malaia, Sumatra i petites illes properes.

## Referències

* ↑ Pita dels manglars a Termcat Rev. 31/10/2012
# Alexander Agassiz

Alexander Agassiz o Alexandre Agassiz (Neuchâtel, Suïssa, 17 de desembre de 1835 - oceà Atlàntic, 27 de març de 1910) fou un zoòleg i biòleg marí estatunidenc d'origen suís, fill del també naturalista Louis Agassiz.
Fou el fundador del laboratori d'investigació biològica de Newport, a Rhode Island. Destacà per les seves investigacions sobre els asteroïdeus i els esculls coral·lins.
Morí durant una travessa marítima d'Egipte als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Alexander Agassiz». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Segla de les Bassades

La Segla de les Bassades és un barranc del poble i antic terme de Figuerola d'Orcau, actualment pertanyent al municipi d'Isona i Conca Dellà, del Pallars Jussà.
Té l'origen a les Comes, a 610 m. alt., al sud mateix dels Prats i dels Estanys de Basturs, en l'antic terme d'Orcau, i discorre paral·lela i a llevant del riu d'Abella, passa a tocar de Figuerola d'Orcau, pel seu costat de ponent, i va a abocar-se en el riu de Conques (o de Gavet) al sud-oest d'aquesta mateixa vila, al nord-oest del Tossal, a 473 m. alt.
És de curt recorregut, ja que no arriba a 5 quilòmetres, i tot i així, rep dos noms: més amunt de Figuerola d'Orcau, hom l'anomena lo Torrent, per agafar el nom definitiu a partir de la vila de Figuerola.
Actualment queda íntegrament dins del terme d'Isona i Conca Dellà, però antigament naixia en terme d'Orcau, entrava en el de Figuerola d'Orcau i, finalment, separava el terme d'aquesta vila del de Conques.
Els mapes antics en situen el naixement a l'Estany Xic de Basturs, però és clarament un error, atès que entre aquest estany i les Comes hi ha unes petites elevacions que marquen dos vessants diferents. Els Estanys de Basturs desaigüen directament en el riu d'Abella.

## Etimologia

Segla procedeix de séquia, mot àrab que designa els recs o canals per a regar. A les zones pirinenques, pren el significat de rasa, és a dir, l'excavació feta a terra per a fer-hi passar una conducció d'aigua. És possible que al llarg d'aquest barranc hi hagués un sistema de basses per a captar aigua, per a ús del poble i del mateix molí de Figuerola d'Orcau, que justifiquessin el seu nom. Segla de les bassades seria, doncs, séquia dels embassaments.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Governació

* Aquest article tracta sobre la demarcació territorial regida per un governador. Si cerqueu la conselleria de la Generalitat de Catalunya, vegeu «Conselleria de Governació de la Generalitat de Catalunya».
Una governació és una circumscripció territorial de caràcter subestatal anomenada així perquè està regida per un governador. N'hi ha hagut de diversa mena al llarg de la història, i encara n'hi ha avui dia en uns quants estats, especialment els del món islàmic que abans estigueren sota sobirania otomana.

## Governacions actuals

La governació és la unitat administrativa d'una bona part del món àrab, subdivisió heretada del sistema otomà dels vilayets turcs. El nom àrab originari és wilaya (ولاية, wilāya) i fa referència a les divisions administratives de primer ordre d'Algèria, Mauritània, el Sudan i Tunísia, tot i que a la major part d'estats aquesta circumscripció s'anomena muhàfadha (محافظة, muḥāfaẓa): és el cas de Bahrain, Egipte, el Iemen, l'Iraq, Jordània, Kuwait, el Líban, Oman i Síria i, fins a la dècada del 1980, Líbia.

## Governacions històriques

* Als Països Catalans, del segle xiv al xviii, fou el territori sota la jurisdicció d'un governador. Al Principat de Catalunya (on la divisió administrativa principal eren les vegueries) i al Regne de Mallorca (on les governacions coincidien amb les illes) no va tenir el valor de demarcació territorial que sí que tingué al Regne de València, on les dues governacions existents durant més temps, la Governació de València (Subdividida en les sots-governacions de Castelló i de Xàtiva) i la Governació d'Oriola exercien la funció de divisió administrativa bàsica.
* Al País Valencià és el nom amb què foren coneguts els corregiments borbònics, ja que al capdavant de gairebé tots hi havia un corregidor que era alhora governador militar de la guarnició del cap de corregiment.
* A les colònies americanes de l'imperi Espanyol, la governació (en espanyol gobernación) era la unitat territorial inferior al virregnat. N'hi va arribar a haver 34.
* A l'imperi Rus, la governació o gubèrnia (en rus губерния) era la subdivisió administrativa principal. Foren creades per Pere el Gran el 1708 i, amb diverses reformes, van subsistir fins a la revolució del 1917, en què foren substituïdes més endavant pels óblasts (províncies) i krais (territoris).

## Vegeu també

* Governacions d'Egipte
* Governacions de Tunísia
# Jean Quirin de Mieszkowski

Jean Quirin de Mieszkowski (Karchew, 30 de març de 1744 - Wassy, 27 de febrer de 1819) va ser un cavaller i oficial polonès en la Revolució Americana i en la Revolució Francesa.
El 1761 va servir als llancers polonesos de la Comunitat polonesa-lituana. El 1766, es va incorporar a la "Legió Huzarów Conflans" al servei del Regne de França com a cavaller hussar d'elit.

## Guerra Revolucionària

Des de 1780-1783 va participar en la Guerra Revolucionària com a capità de la segona esquadra de voluntaris dels exèrcits estrangers de la Marina de Duc de Lauzun, més tard coneguda com a Legió de Lazun. La legió va dedicar-se a diverses accions menors mentre assignava un servei de piquet per a l'exèrcit de Rochambeau estacionat a Newport, Rhode Island, després que s'incorporava a l'Expedició Particulière.
La Legió de Lazun va servir amb distinció durant el setge de Yorktown, ferint al famós oficial britànic Banastre Tarleton durant una escaramussa a Gloucester Point. Després de la batalla, la Legió va tenir la seva seu a Wilmington, Delaware, el 1782.

## Guerres Napoleòniques

Al final Mieskowski va tornar a França. Cap al 1792 havia estat ascendit al rang de mariscal a l'Exèrcit del Rin. L'abril de 1793 va participar en la Campanya italiana durant la Guerra de la Primera Coalició.
Uns mesos després va ser assignat, però com a rang inferior (general de brigada), com a comandant de la divisió Sables d'Olonne a l'exèrcit de la costa de La Rochelle. El 26 d'agost de 1793, la divisió sota el seu comandament va rebutjar l'atac de les vendeans comandat per François de Charette a La Roche-sur-Yon, però el 22 de setembre va ser encaminat a la batalla de Saint-Fulgent per forces comandades per Charette i Louis Marie de Lescure. Després de la derrota, Mieszkowski va ser suspès, i no va participar en la pacificació de Vendée. Es va retirar el 1795.

## Referències

* ↑ Bryk, Andrzej (2008). Krakowskie Studia Międzynarodowe 2008/1: The United States, the European Union and Modernity. p. 366.
* ↑ Kléber, Jean-Baptiste (1989). Mémoires politiques et militaires 1793-1794. Librairie Jules Tallandier. p. 273.
# Sant Martí de la Bastida de Sort

Sant Martí de la Bastida de Sort és l'església del poble de la Bastida de Sort, del terme municipal de Sort, dins de l'antic terme municipal de Sort, a la comarca del Pallars Sobirà. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situada en el centre de la zona de llevant del petit poble de la Bastida de Sort. Davant seu s'obre la plaça del lloc i al seu redòs, pel costat meridional, es troba el cementiri parroquial.
És una església petita i moderna, d'una sola nau ampla, amb un campanaret d'espadanya al centre de la façana occidental, damunt de la porta d'entrada al temple.
Església de modestes dimensions, de planta rectangular i capçalera orientada, porta d'arc de mig punt a la façana de ponent, en la qual s'obre també un petit ull de bou sota mateix de l'espadanya de dos arcs sobreposats. La coberta a dues aigües és de licorella, L'aparell és de pedra pissarrosa, sense desbastar, excepte l'espadanya, que és de nova factura i està arrebossada.

## Referències

* ↑ «Sant Martí de la Bastida de Sort». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Sort». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Martí de la Bastida de Sort en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Marco Andretti

Marc Michael Andretti (Trentón, Nova Jersey Estats Units(13 de març de 1987) és un pilot de motorsport qui competeix en el Sèrie IndyCar des del 2006. És fill de Michael Andretti i el nét de Mario Andretti campió dels monoplaces Nord-americans.
El pilot té dues victòries i 20 podis a la categoria, i va acabar cinquè el 2013, setè el 2006 i el 2008 i vuitè el 2009 i el 2010. També va ser segon en el Indianapolis 500 en el seu debut a la cursa el 2006, tercer el 2008, 2010 i 2014, i quart el 2013.

## Referències

* 1 2 «Marco Andretti | Motor Sport Magazine Database» (en anglès). Motor Sport Magazine. [Consulta: 9 octubre 2020].
* 1 2 «Marco Andretti | Racing career profile | Driver Database». www.driverdb.com. [Consulta: 9 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial De Marco Andretti Arxivat 2023-03-29 a Wayback Machine. (en anglès)
* Marc Andretti En Referència De Carreres
# Martin Dahlin

Martin Dahlin (Uddevalla, 16 d'abril de 1968) fou un futbolista suec de la dècada de 1990.
Fou 60 cops internacional amb la selecció sueca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1994.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Malmö FF, Borussia Mönchengladbach, AS Roma, Blackburn Rovers i Hamburger SV.

## Referències

* ↑ Christopher Clarey «Dahlin Is Swedish Player First, Pioneer a Distant Second». NY Times, 10-07-1994 [Consulta: 8 juliol 2009].
* ↑ «Swedish gem who propelled Parma». Fédération Internationale de Football Association (FIFA) - FIFA.com. Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 1r març 2016].
* ↑ «Martin Dahlin EXCLUSIVE: Zlatan Ibrahimovic One Of Sweden's Greatest Ever Players». Goal.com, 17-04-2009. [Consulta: 6 març 2016].
* ↑ Dwight Chapin «Skill, not race, separates Dahlin». St. Petersburg Times, 08-07-1994 [Consulta: 8 juliol 2009].
* ↑ «Martin DAHLIN». level-k.com. [Consulta: 22 abril 2011].
* ↑ Martin Dahlin a National-Football-Teams.com (anglès)
# Markascherita

La markascherita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom de Mark Goldberg Ascher, un col·leccionista de minerals i enginyer de Tucson, Arizona, qui va descobrir-la.

## Característiques

La markascherita és un molibdat de fórmula química Cu₃(MoO₄)(OH)₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2010. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3,5 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la markascherita hauria de pertànyer a "07.GB - Molibdats, wolframats i niobats, amb anions addicionals i/o H₂O» juntament amb els següents minerals: lindgrenita, szenicsita, cuprotungstita, fil·lotungstita, rankachita, ferrimolibdita, anthoinita, mpororoïta, obradovicita-KCu, mendozavilita-NaFe, paramendozavilita i tancaïta-(Ce).
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Museu Mineral de la Universitat d'Arizona, a Tucson (Arizona), amb el número de catàleg: 19291, i al projecte RRUFF, amb el número d'espècimen: r100030.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Childs-Adwinkle, situada a Copper Creek, dins el districte de Bunker Hill del comtat de Pinal (Arizona, Estats Units), on es troba en forma de cristalls laminats, allargats al llarg de l'eix b, de fins a 0,50 x 0,10 x 0,05 mm. Aquesta mina és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Markascherite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 desembre 2021].
# Martha's Vineyard

Martha's Vineyard (Noepe en la llengua wampanoag) és una illa que està situada a la costa est dels Estats Units, al costat de la petita Chappaquiddick Island, al sud de Cape Cod, formant part d'altres regions perifèriques. Sovint és referida amb el nom de "the Vineyard" (la Vinya). Amb una àrea de terreny de 231,75 km², Martha's Vineyard és l'illa número 57 més gran dels Estats Units i la tercera més gran del litoral americà a l'est.
Està localitzada al comtat de Dukes, Massachusetts, la qual inclou també Cuttyhunk i altres com les Illes Elizabeth de la mateixa manera que l'illa de Nomans Land. Va ser seu d'una coneguda comunitat de sords nord-americans, en conseqüència, es va crear un llenguatge de signes desenvolupat a l'illa de Martha's Vineyard.
L'illa és coneguda principalment com una colònia d'estiu, i només és accessible per mar i aire. No obstant això, la seva població anual ha augmentat considerablement des dels anys 60. Un estudi de la Comissió de Martha's Vineyard va descobrir que el cost de viure a l'illa és un 60% més car que la mitjana nacional i els preus de l'habitatge tenen un 96% més de valor econòmic.
# Marquard III d'Eppenstein

Marquard III d'Eppenstein (+ vers 1000) fou comte d'Eppenstein (Isar i Vils) i un noble de Caríntia i Estíria.
Se l'esmenta en una donació de terres feta per l'emperador Otó II a favor del bisbat de Salzburg el 7 de març de 970, altre cop en una donació a l'abadia de Niedermünster el 27 d'abril del 973, una tercera vegada en una donació a un comte Guillem el 24 d'octubre del 980 i per darrera vegada en una donació al monestir de Sant Gregori a Peterhausen el 2 de juny de 993. Wegener esmenta una carta d'Enric II de Baviera (datada en el seu segon regnat de 985-995) el Barallós que el cita com "Marchwart comes et frater eius Rudker".
Es va casar amb Hadamuda d'Ebersberg, filla d'Adalberó comte d'Ebersberg i de Luitgarda de Preising (+ 19 de febrer d'any desconegut). Van ser els pares de tres fills i un quart (Ulric) més dubtós:
* Adalberó d'Eppenstein (+28 de novembre de 1039), marcgravi de Caríntia (1012-1035)
* Ulric (+ 1011/1013]), comte?
* Eberard (+ després del 28 de novembre de 1039), comte al Isar i Vils. Va deixar un fill, Frederic (+ després del 1065) i una filla (Hadamuda?)
* Ernest (+ després del 28 de novembre de 1039)

## Notes

* ↑ "in comitatu Marchuuardi marchionis nostri in plaga origentali…Vduleniduor, lingua Sclavanisca sic vocatam, Theotisce vero Nidrinhof nominatam"
* ↑ "Otto…imperator augustus" granted property "predium Butileshusa…in pago Adelahkeuue et in comitatu Marchuuardi comitis"
* ↑ "Otto…imperator augustus" gave property "orientali parte montis qui dicitur Doberich…usque ad proprietatem Marchuuardi comitis, quicquid visi sumus habere in comitatu Rachvuini comitis" to "nostri Vuillihelmi…comitis"
* ↑ "Otto…rex" donated property "in villis Worndorf et Crumaha in pago Goldineshunderc ac comitatu Marquardi comitis"

## Referències

* Fundació per la Genealogia Medieval