OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hypsugo arabicus

Hypsugo arabicus és una espècie de ratpenat de la família Vespertilionidae endèmica d'Oman i l'Iran. Aquesta espècie és coneguda només des de les muntanyes del nord-est d'Oman, península aràbiga; i de l'Iran, on es van registrar 12 individus de la província de Balutxistan, l'any 2002 (Benda et al., 2002). Es tracta d'una espècie terrestre. Habita sobre els estanys per descansar de forma periòdica, envoltat pel desert de les terres baixes i hàbitats semidesèrtics (ca. 130 m snm). De la mateixa manera que en altres espècies de clade eptesicini-pipistrellini, P. arabicus és un caçador ambulant aeri: com s'ha demostrat l'anàlisi de la dieta, l'espècie és insectívora. No hi ha amenaces conegudes per a la supervivència d'aquesta espècie, però la investigació és necessària per determinar la mida de la població, la distribució, les tendències i les amenaces o les mesures de conservació necessàries.

## Referències

* ↑ Tsitsulina, K.. Hypsugo arabicus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 31-08-2014.
* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Vaal

El Vaal és un riu del nord-est de Sud-àfrica, l'afluent més gran de l'Orange.
Neix a les Drakensberg (serralada a l'est de Johannesburg) i després segueix una direcció sud-oest fins a unir-se a l'Orange al sud-oest de Kimberley. Durant bona part del seu recorregut fa de frontera entre les províncies d'Estat Lliure i Mpumalanga (antigament part del Transvaal, que rebia aquest nom per estar situat al nord del riu).
El seu nom prové d'un mot afrikaans homònim que significa pàl·lid o descolorit, en referència als tons grisosos que adopta durant les crescudes (quan baixa carregat de sediments).
Pateix un ús humà intensiu, tant per irrigar camps com proveint les necessitats d'aigua per a la indústria del Witwaterrand i l'Estat Lliure.
# Unió de Compositors Soviètics

La Unió de Compositors soviètics fou l'única associació creativa de compositors i musicòlegs soviètics. Fins a 1957 es va anomenar Unió de Compositors Soviètics de l'URSS, rus: Союзом советских композиторов СССР, Soiúzom sovétskikh kompozítorov SSSR abreujadament ССК СССР, SSK, SSSR, i a partir de llavors, i fins a la seva liquidació el 1991, s'anomenà Orde de Lenin Unió de Compositors de l'URSS, rus: Ордена Ленина Союз композиторов СССР, Órdena Lénina Soiuz kompozítorov SSSR, abreujadament СК СССР, SK SSSR.
Establerta per Stalin l'any 1932, fou un del govern encarregat de l'avaluació del treball dels compositors de l'URSS, inclosos els membres de l'anomenada música VIA. Aquesta avaluació va basar-se en criteris d'escaiença de l'obra amb l'interès polític en vigor. L'avaluació es feia per votació dels mateixos compositors.
Així, Alfred Schnittke i Xostakóvitx, per exemple, van ésser membres de la Unió de Compositors, i de vegades hi van haver de comparèixer.

## Membres

* Dmitri Xostakóvitx
* Rodion Sxedrín
* Dmitri Kabalevski
* Tíkhon Khrénnikov
* Alfred Schnittke

## Compositors que van comparèixer davant de la Unió

* Vissarion Xebalín
* Dmitri Xostakóvitx
* Nikolai Miaskovski
* Serguei Prokófiev
* Serguei Rakhmàninov (música vetada l'any 1931, abans la creació de la Unió, i rehabilitada l'any 1933)
* Alfred Schnittke
# Bassa de l'Acampada

La bassa de l'Acampada és una petita bassa de gairebé 1 Ha, localitzada vora el Tossalet de l'Àliga, al terme municipal de Puiggròs, que s'utilitza per al reg dels conreus adjacents de fruiters. Reté les aigües de la séquia dels Masos.
La bassa presenta un aspecte força naturalitzat, amb una làmina central d'aigües lliures i, en els marges, un cinyell de vegetació helofítica molt discontinu, format per un canyissar amb algunes bogues i alguns joncs. Hi ha també zones de canyar. Pel que fa a la vegetació arbustiva i arbòria, hi ha grups de sargues (Salix elaeagnos), tamarius (Tamarix sp.), alguns oms i plantacions lineals d'àlbers (Populus alba), pollancres (Populus nigra) i plàtans (Platanus sp.). Sota les aigües s'havien citat hidròfits com Myriophyllum spicatum, Potamogeton crispus i Potamogeton pectinatus.
Pel que fa als ocells, s'havia constatat la nidificació de diverses parelles de cames llargues (Himantopus himantopus), així com de fotja (Fulica atra) i polla d'aigua (Gallinula chloropus).
La proximitat d'una línia d'alta tensió representa un perill real d'electrocució per als ocells. L'espai sofreix una important sobrecàrrega ramadera i cremes de vegetació regulars, així com variacions de nivell dràstiques, per derivacions, extraccions i bombeig. Al nord de la bassa hi ha una zona utilitzada habitualment com a zona d'acampada, amb algunes rulots, diferents estris abandonats i moltes deixalles escampades pels voltants. El seu nom mostra que probablement s'usa des de fa temps com a zona d'acampada i de lleure.

## Referències

* 1 2 3 4 «Bassa de l'Acampada». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 2 febrer 2015].
# Urau

Urau és un municipi francès del departament de l'Alta Garona i la regió d'Occitània.
# Benny Cristo

Ben Cristóvão, més conegut com a Benny Cristo (Plzeň, 8 de juny del 1987), és un cantant txec. La seva mare és txeca i el seu pare angolès. Va començar la seva carrera musical el 2009 amb la participació en la caça de talent Superstar, on va acabar en la final. L'any següent va publicar el seu primer àlbum. A principis del 2020 va guanyar la preselecció txeca del Festival de la Cançó d'Eurovisió. Així, hauria representat la República Txeca al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2020, que s'hauria celebrat a la ciutat neerlandesa de Rotterdam en cas de no haver sigut cancel·lat per la pandèmia per coronavirus de 2019-2020, amb la cançó Kemama. Per això, la televisió pública txeca el va seleccionar internament per a representar el país al Festival d'Eurovisió 2021 amb el tema Omaga.

## Referències

* ↑ «Benny Cristo wins Czech national selection for Eurovision 2020» (en anglès). Eurovision.tv, 03-02-2020. [Consulta: 18 febrer 2020].
* ↑ Jumawan, Tim. «🇨🇿 Benny Cristo to represent Czech Republic in Eurovision 2021» (en anglès), 13-05-2020. [Consulta: 13 maig 2020].
# Bar Nunn

Bar Nunn és una població dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 936 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bar Nunn tenia 936 habitants, 315 habitatges, i 252 famílies. La densitat de població era de 177,2 habitants/km².
Dels 315 habitatges en un 46% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 20% no eren unitats familiars. En el 13,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.313 $ i la renda mediana per família de 42.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.431 $ mentre que les dones 18.636 $. La renda per capita de la població era de 15.045 $. Entorn del 8% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bar Nunn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bar Nunn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Volta a Suïssa 1960

La Volta a Suïssa 1960 fou la 24a edició de la Volta a Suïssa. Aquesta edició es disputà del 16 al 22 de juny de 1960, amb un recorregut de 1.317 km distribuïts en 7 etapes. Per primera vegada des de 1938 la cursa no finalitza a Zúric, on havia començat, sinó que ho fa a Basilea.
El vencedor final fou el suís Alfred Rüegg, que s'imposà per poc més de dos minuts i mig als també suïssos Kurt Gimmi i René Strehler, segon i tercer respectivament. Rüegg també guanyà la classificació de la muntanya, mentre la classificació per punts fou per Gimmi.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1ª | 16 de juny | Zúric - Kreuzlingen | 199 | Henri Epalle (FRA) | Henri Epalle (FRA) |
| 2ª | 17 de juny | Kreuzlingen - Davos | 189 | Alfred Rüegg (SUI) | Henri Epalle (FRA) |
| 3ª | 18 de juny | Davos - Lugano | 192 | Kurt Gimmi (SUI) | Henri Epalle (FRA) |
| 4ª | 19 de juny | Lugano - Carona (CRI) | 15,5 | Alfred Rüegg (SUI) | Alfred Rüegg (SUI) |
| 5ª | 20 de juny | Carona - Thun | 237 | Erwin Lutz (SUI) | Alfred Rüegg (SUI) |
| 6ª | 21 de juny | Thun - Montreux | 205 | Jean Selic (FRA) | Alfred Rüegg (SUI) |
| 7ª | 22 de juny | Montreux - Basilea | 239 | Marcel Blavier (BEL) | Alfred Rüegg (SUI) |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Alfred Rüegg (SUI) | Telefunken | 35 h 54' 33" |
| 2 | Kurt Gimmi (SUI) | Carpano | + 2' 37" |
| 3 | René Strehler (SUI) | Flandria | + 2' 53" |
| 4 | Attilio Moresi (SUI) | Mondia | + 3' 22" |
| 5 | Victor Sutton (GBR) | Liberia | + 3' 47" |
| 6 | Peppino Dante (ITA) | Ignis | + 4' 09" |
| 7 | Erwin Lutz (SUI) | Tigra | + 4' 10" |
| 8 | Jef Lahaye (NED) | Vredestein | + 4' 52" |
| 9 | Stefano Gaggero (ITA) | Carpano | + 5' 22" |
| 10 | Jean Selic (FRA) | Liberia | + 8' 40" |

## Referències

* «Tour de Suisse 1960». sitiodeciclismo.net. [Consulta: 25 gener 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-08-25 a Wayback Machine. (alemany) (francès)
# Can Llampallas

Can Llampallas és una masia del municipi de les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia d'estructura basilical. Hi ha adossat un conjunt d'edificis d'estructura complexa. La façana principal, orientada a migdia, és simètrica, en el centre un portal adovellat amb una finestra al damunt que junt amb una altra finestra de dimensions més reduïdes marquen l'eix de simetria. Consta de tres crugies i tres pisos d'alçada en el cos central i dos en els laterals. L'estructura basilical no ho és en tota l'allargada de la casa, a la cara Nord hi ha un cos cobert a dues vessants desiguals. Aquesta és de palets de riu sense arrebossar.

## Història

A la parròquia de Llerona es conserva documentació al s. XIII on apareix el non de Llampallas. En el fogatge de 1553 apareix Antoni Peresa de la casa d'en Llampallas. No es té cap notícia que faci referència a la construcció de la casa. A l'interior de la casa hi ha gravada la data de 1661, és probable que aquesta correspongui a la reforma o construcció de la casa actual. Sembla que el cos principal correspon a un únic moment constructiu, mentre que la resta podrien ser afegits posteriors.

## Referències

* 1 2 «Can Llampallas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Fermi (microarquitectura)

Fermi és el nom en clau d'una microarquitectura d'unitat de processament gràfic (GPU) desenvolupada per Nvidia, llançada per primera vegada a la venda al detall l'abril de 2010, com a successora de la microarquitectura de Tesla. Va ser la microarquitectura principal utilitzada a les sèries GeForce 400 i GeForce 500. Va ser seguit per Kepler, i s'utilitzava juntament amb Kepler a les sèries GeForce 600, GeForce 700 i GeForce 800, en aquestes dues últimes només a les GPU mòbils. Al mercat de les estacions de treball, Fermi va trobar ús a la sèrie Quadro x000, als models Quadro NVS, així com als mòduls informàtics Nvidia Tesla. Totes les GPU Fermi d'escriptori es van fabricar en 40 nm, les GPU Fermi mòbils en 40 nm i 28 nm. Fermi és la microarquitectura més antiga de NVIDIA que va rebre suport per a l'API de renderització de Microsoft Direct3D 12 feature_level 11.
L'arquitectura porta el nom d'Enrico Fermi, un físic italià.

## Visió general

Les unitats de processament gràfic (GPU) de Fermi inclouen 3.000 milions de transistors i un esquema esbossat a la figura 1.
* Streaming Multiprocessor (SM): compost de 32 nuclis CUDA (vegeu les seccions Streaming Multiprocessor i CUDA core).
* Programador global de GigaThread: distribueix blocs de fils als programadors de fils SM i gestiona els canvis de context entre fils durant l'execució (vegeu la secció Programació Warp).
* Interfície de l'amfitrió: connecta la GPU a la CPU mitjançant un bus PCI-Express v2 (taxa de transferència màxima de 8 GB/s).
* DRAM: admet fins a 6 GB de memòria DRAM GDDR5 gràcies a la capacitat d'adreçament de 64 bits (vegeu la secció Arquitectura de memòria).
* Freqüència de rellotge: 1,5 GHz (no publicat per NVIDIA, però estimat per Insight 64).
* Rendiment màxim: 1,5 TFlops.
* Rellotge de memòria global: 2 GHz.
* Ample de banda DRAM: 192 GB/s.

## Xips Fermi

* GF100
* GF104
* GF106
* GF108
* GF110
* GF114
* GF116
* GF117
* GF119

## Referències

* ↑ «Fermi (microarchitecture) - Alchetron, the free social encyclopedia» (en anglès americà), 18-08-2017. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Le, Dung. «Towards Microarchitectural Design of Nvidia GPUs — [Part 1]» (en anglès), 21-07-2020. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Willings, Adrian. «Nvidia GPUs through the ages: The history of Nvidia's graphics cards» (en anglès), 03-05-2022. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Zhang, Xiuxia; Tan, Guangming; Xue, Shuangbai; Li, Jiajia; Zhou, Keren «Understanding the GPU Microarchitecture to Achieve Bare-Metal Performance Tuning». Understanding the GPU Microarchitecture to Achieve Bare-Metal Performance Tuning. Association for Computing Machinery [New York, NY, USA], 26-01-2017, pàg. 31–43. DOI: 10.1145/3018743.3018755.
# Èsquines de Milet

Èsquines de Milet (en llatí Aeschines, en grec Αἰσχίνης) va ser un orador contemporani de Ciceró que va viure al segle ii aC.
Ciceró comenta es va distingir per la seva eloqüència d'estil asiàtic. Diògenes Laerci diu que va escriure sobre política. Va morir a l'exili per haver estat partidari de Gneu Pompeu.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/55?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=AeschinesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+biography+and+mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 40. ]
# Inuleae

Inuleae és una tribu de la subfamília de les asteròidies (Asteroideae).

## Gèneres

Compta amb els gèneres següents:
| Allagopappus Amblyocarpum Antiphiona Anvillea Asteriscus Blumea Blumeopsis Buphthalmum Caesulia Calostephane Carpesium Chiliadenus Chrysophthalmum Coleocoma Dittrichia Doellia Duhaldea Geigeria Gymnarrhena Inula Iphiona Iphionopsis Jasonia | Karelinia Laggera Lifago Limbarda Merrittia Mollera Nanothamnus Ondetia Pallenis Pechuel-loeschea Pegolettia Pentanema Perralderia Pseudoconyza Pulicaria Rhanterium Schizogyne Stenachaenium Telekia Tessaria Vieraea Xerolekia Zoutpansbergia |

## Referències

* ↑ Taxonomia
# Ferritaramita

La ferritaramita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup del nom arrel taramita.

## Característiques

La ferritaramita és un amfíbol de fórmula química Na(CaNa)(Mg₃Fe$^{3+}$₂)(Al₂Si₆O₂₂)(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, i publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Suec d'Història Natural, situat a Estocolm (Suècia), amb el número de col·lecció: geo-nrm #19221254.

## Formació i jaciments

Es considera la seva localitat tipus la mina Jakobsberg, situada al districte de Nordmark, a Filipstad (Comtat de Värmland, Suècia). També ha estat descrita a Alemanya, Itàlia, Suïssa, Ucraïna i Rússia.

## Referències

* ↑ «Ferri-taramite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 maig 2022].
* ↑ Holtstam, Dan; Cámara, Fernando; Karlsson, Andreas; Skogby, Henrik; Zack, Thomas «Ferri-taramite, a new member of the amphibole supergroup, from the Jakobsberg Mn–Fe deposit, Värmland, Sweden». European Journal of Mineralogy, 34, 5, 12-10-2022, pàg. 451–462. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-451-2022 [Consulta: 16 novembre 2022].
# Ferrivauxita

La ferrivauxita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom de la vauxita i pel contingut fèrric del mineral.

## Característiques

La ferrivauxita és un fosfat de fórmula química Fe$^{3+}$Al₂(PO₄)₂(OH)₃·5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional el 2014, sent publicada dos anys després. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu d'Història Natural de la Universitat d'Oslo (Noruega), amb el número de catàleg: 43576, i al Museu Canadenc de la Natura, al Quebec (Canadà), amb el número de catàleg:

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Siglo Veinte, situada al municipi de Llallagua, a la província de Rafael Bustillo (Departament de Potosí, Bolívia). Aquesta mina boliviana és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ferrivauxite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juliol 2022].
# Ferrières (Manche)

Ferrières és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 61 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Ferrières era de 61 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 39 habitatges eren cases. Dels 28 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ferrières el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 25 eren actives i 16 eren inactives. De les 25 persones actives 23 estaven ocupades (13 homes i 10 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 16 persones inactives 7 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Ferrières hi havia 18 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 192 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Ferrières a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Ferrières a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Berenguer de Sant Pàpol

Berenguer de Sant Pàpol, en occità Berenguièr (Aude?, s. XI - Sant Pàpol, Aude, 1093) fou un monjo benedictí de l'abadia de Sant Pàpol (Aude). És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Vida i veneració

Només se'n sap que fou monjo a Sant Pàpol, on era admirat per les seves virtuts. Se li atribuïen miracles en vida i en morir la seva tomba era visitada buscant-hi la seva intercessió.
Les seves restes es veneraven a l'església abacial, en 1317 transformada en catedral. Desaparegueren, però, durant la Revolució francesa. La seva festivitat és el 26 de maig, tot i que el culte que se li ret és local.

## Bibliografia

* nominis.cef.fr Nominis. "Saint Bérenger de Saint-Papoul".]
# Volta a Suïssa 1957

La Volta a Suïssa 1957 fou la 21a edició de la Volta a Suïssa. Aquesta edició es disputà del 12 al 19 de juny de 1957, amb un recorregut de 1.567,6 km distribuïts en 8 etapes, una d'elles dividida en dos sectors. L'inici i final de la cursa fou a Zúric.
El vencedor final fou l'italià Pasquale Fornara, que s'imposà per poc més d'un minut al belga Edgar Sorgeloos. Aquesta era la tercera victòria en la general de Fornara, després de les aconseguides el 1952 i 1954. En tercera posició finalitzà el suís Attilio Moresi. Fornara també guanyà la classificació de la muntanya i Sorgeloos la dels punts.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1ª | 12 de juny | Zúric - Thalwil | 223 | Max Schellenberg (SUI) | Max Schellenberg (SUI) |
| 2ª | 13 de juny | Thalwil - Basilea | 215 | Ernst Traxel (SUI) | Max Schellenberg (SUI) |
| 3ª | 14 de juny | Basilea - La Chaux-de-Fonds | 196 | Stefano Gaggero (ITA) | Pasquale Fornara (ITA) |
| 4ª | 15 de juny | La Chaux-de-Fonds - Berna | 213 | Edgar Sorgeloos (BEL) | Pasquale Fornara (ITA) |
| 5ª A | 16 de juny | Berna - Berna (CRI) | 14,6 | Pasquale Fornara (ITA) | Pasquale Fornara (ITA) |
| 5ª B | 16 de juny | Berna - Lucerna | 103 | Roger van Damme (BEL) | Pasquale Fornara (ITA) |
| 6ª | 17 de juny | Lucerna (ITA) - Lugano | 207 | Rolf Graf (SUI) | Pasquale Fornara (ITA) |
| 7ª | 18 de juny | Lugano - Vaduz (LIE) | 204 | Colombo Cassano (ITA) | Pasquale Fornara (ITA) |
| 8ª | 19 de juny | Vaduz (LIE) - Zúric | 192 | Heinz Müller (GER) | Pasquale Fornara (ITA) |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Pasquale Fornara (ITA) | Cilo | 44h 32' 16" |
| 2 | Edgar Sorgeloos (BEL) | Peugeot-BP | + 1' 21" |
| 3 | Attilio Moresi (SUI) | Mondia | + 1' 42" |
| 4 | Hans Junkermann (GER) | Feru | + 2' 14" |
| 5 | Lothar Friedrich (GER) | König | + 2' 45" |
| 6 | Hilaire Couvreur (BEL) | Peugeot-BP | + 3' 00" |
| 7 | Carlo Clerici (SUI) | Condor | + 8' 47" |
| 8 | Nino Assirelli (ITA) | Cilo | + 11' 35" |
| 9 | Raymond Reisser (FRA) | König | + 13' 20" |
| 10 | Adolf Christian (AUT) | Carpano | + 13' 40" |

## Referències

* «Tour de Suisse 1957». sitiodeciclismo.net. [Consulta: 24 gener 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-08-25 a Wayback Machine. (alemany) (francès)