OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comitè Paralímpic d'Oceania

El Comitè Paralímpic d'Oceania és una organització a la ciutat de Sydney, Austràlia. És una organització internacional formada pels set comitès paralímpics nacionals d'Oceania. El Comitè Paralímpic d'Oceania es va formar en 2006, quan la federació FESPIC va ser dividida en dues institucions separades, donant origen al Comitè Paralímpic d'Oceania i el Comitè Paralímpic Asiàtic.
| Membres | Codi | Comité Paralímpic Nacional |
| Austràlia | AUS | Comitè Paralímpic Australià |
| Fiji | FIJ | Associació Paralímpica de Fiji |
| Nova Zelanda | NZL | Paralímpics de Nova Zelanda |
| Papua Nova Guinea | PNG | Comitè Paralímpic de Papua Nova Guinea |
| Samoa | SAM | Comitè Paralímpic de Samoa |
| Tonga | TGA | Comitè Paralímpic Nacional de Tonga |
| Vanuatu | VAN | Comitè Paralímpic de Vanuatu |

## Esdeveniments esportius
### Jocs de la FESPIC

* 1975 Beppu.
* 1977 Parramatta.
* 1982 Hong Kong.
* 1986 Surakarta.
* 1989 Kobe.
* 1994 Pequín.
* 1999 Bangkok.
* 2002 Busan.
* 2006 Kuala Lumpur.

### Jocs de la Joventut de la FESPIC

* 2003 Hong Kong.

## Referències

* ↑ «Board Members» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-08-19. [Consulta: 13 agost 2016].
* ↑ «International Paralympic Committee Style Guide» (en anglès), 2013. Arxivat de l'original el 2016-04-17. [Consulta: 13 agost 2016].
* ↑ Rosly, Jumiati. «IPC Welcomes Merger Of APC And Fespic» (en anglès), 18-11-2005. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 13 agost 2016].
* ↑ «National Paralympic Committees - Oceania».

## Enllaços externs

* Comitè Paralímpic d'Oceania - Lloc web oficial Lloc web
# Comitè Paralímpic Uruguaià

El Comitè Paralímpic Uruguaià és el comitè paralímpic nacional que representa a l'Uruguai. Aquesta organització és la responsable de les activitats esportives paralímpiques al país. És membre del Comitè Paralímpic Internacional i del Comitè Paralímpic de les Amèriques.

## Referències

* ↑ «Uruguay» (en anglès). [Consulta: 20 octubre 2021].
* ↑ «Americas Paralympic Committee - NPCs» (en anglès). [Consulta: 20 octubre 2021].

## Vegeu també

* Comitè Olímpic Uruguaià
* Uruguai als Jocs Paralímpics
* Esport a l'Uruguai
# Comissió d'Esports Militar del Brasil

La Comissió d'Esports Militar del Brasil (CDMB o Comissão Desportiva Militar do Brasil en portuguès) representa el país al Consell Internacional de l'Esport Militar (CISM) i coordina els afers dels esports militars al país. Creada el 1956, la CDMB té la seu a Brasília i és part de l'estructura del Ministeri de Defensa brasiler. La Comissió és responsable d'organitzar i dirigir, amb la col·laboració de les «Forces Singulars», el torneig entre les forces armades. És també la tasca de CDMB per preparar propostes, normes i procediments per a les activitats militars relacionades amb l'esport. La CDMB treballa amb 14 esports, prioritzant les categories amb característiques essencialment militars: atletisme, bàsquet, cross country, esgrima, futbol, judo, natació, orientació, paracaigudisme, pentatló militar, tennis, tir, triatló i voleibol.

## Vegeu també

* Jocs Mundials Militars de 2011

## Referències

* 1 2 3 «Comissão Desportiva Militar do Brasil» (en portuguès). Rio2011. Arxivat de l'original el 2012-03-19. [Consulta: 17 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Comissão Desportiva Militar do Brasil Arxivat 2011-08-03 a Wayback Machine. (portuguès)
# Consell General de Maine i Loira

El Consell General de Maine i Loira és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de Maine i Loira a la regió de País del Loira. La seva seu es troba a Angers. Des de 2004, el president és Christophe Béchu (UMP).

## Antics presidents del Consell

* 1800-1801 : René-Sébastien Letourneux de la Perraudière
* 1801-1802 : Jacques-Pie-Pierre Ollivier de Fosse
* 1802-1803 : Joseph Jérôme de Jullien de Jully
* 1803-1804 : Charles Henri François de Maillé de La Tour-Landry
* 1804-1805 : Timoléon de Cossé-Brissac (1775-1848), 9è duc de Brissac
* 1805-1806 : Érasme Gaspard de Contades
* 1806-1807 : Piter Deurbroucq
* 1807-1809 : Louis d'Andigné de Mayneuf
* 1809-1810 : Jean-André Delafargue
* 1810-1810 : Pierre-Marie Delaunay
* 1810-1811 : Jean-Nicolas Guényveau de la Raye
* 1811-1813 : Jean-Baptiste-Joseph Ménage de Soucelles
* 1813-1817 : François Régis de La Bourdonnaye
* 1818-1818 : Louis d'Andigné de Mayneuf
* 1818-1821 : François Régis de La Bourdonnaye
* 1823-1824 : François Régis de La Bourdonnaye
* 1827-1828 : François Régis de La Bourdonnaye
* 1831-1833 : Thomas Louis Desmazières
* 1836-1837 : Gédéon Florentin Marcombe
* 1838-1848 : Gédéon Florentin Marcombe
* 1849-1850 : Thomas-Louis Desmazières
* 1850-1851 : Gédéon Florentin Marcombe
* 1852-1855 : Jean-Martial Bineau
* 1856-1869 : Charles Louvet
* 1870-1883 : Marie Henri Louis Durfort de Civrac
* 1884-1903 : Armand-Urbain Louis de Maillé de La Tour-Landry, comte de Maillé
* 1903-1913 : Ernest Grigon
* 1913-1921 : Guillaume Jean Victor Bodinier
* 1922-1925 : René Blachez
* 1925-1927 : Alfred Rabouin
* 1927-1932 : Olivier vicomte de Rouge
* 1932-1945 : Victor Bernier
* 1945-1951 : Étienne Rabouin
* 1952-1962 : Jean comte de Jourdan
* 1962-1979 : Fernand Esseul
* 1979-1982 : Lucien Gautier
* 1982-1994 : Jean Sauvage
* 1994-1995 : Edmond Alphandery
* 1995-2004 : André Lardeux
* 2004- : Christophe Béchu

### Font

    www.archives49.fr : Archives départementales de Maine-et-Loire. «Presidents del consell general». Arxivat de l'original el 2014-05-02. [Consulta: 22 gener 2010]. ;

## Composició

El març de 2011 el Consell General de Maine i Loira era constituït per 41 elegits pels 41 cantons de Maine i Loira.
| Partit | Sigles | Electes |
| Oposició (13 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 9 |
| Partit Radical d'Esquerra | PRG | 1 |
| Divers gauche | DVG | 3 |
| Majoria (28 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 14 |
| Moviment Demòcrata | MoDem | 2 |
| Nou Centre | NC | 1 |
| Divers Droite | DVD | 11 |
| President del Consell General |||
| Christophe Béchu (UMP) |||

## Vegeu també

* Consell Regional del País del Loira
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Consell General de Maine i Loira
# Clube Esportivo Dom Bosco

El Clube Esportivo Dom Bosco és un club de futbol brasiler de la ciutat de Cuiabá a l'estat de Mato Grosso.

## Història

Va ser fundat el 4 de gener de 1925, essent el club més antic de Mato Grosso. Va guanyar el campionat estatal per primer cop el 1958. En total guanyà sis cops el campionat. Participà en la primera divisió brasilera els anys 1977, 1978 i 1979.

## Palmarès

* Campionat matogrossense:
** 1958, 1960, 1963, 1966, 1971, 1991

## Estadi

El club juga els seus partits a l'estadi Verdão. Té una capacitat per a 47.000 espectadors.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Clube Esportivo Dom Bosco» (en portuguès). Arquivo de Clubes. Arxivat de l'original el de gener 17, 2013. [Consulta: Juliol 3, 2009].
* 1 2 Enciclopédia do Futebol Brasileiro Lance Volume 1. Rio de Janeiro: Aretê Editorial S/A, 2001, p. 161. ISBN 85-88651-01-7.
* ↑ «Mato Grosso State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Verdão» (en portuguès). Templos do Futebol. [Consulta: Juliol 3, 2009].
# Comtat d'Osijek-Baranja

El Comtat d'Osijek-Baranja (croat: Osječko-baranjska županija) és un comtat de Croàcia, localitzat al nord d'Eslavònia i Baranja. La capital és Osijek; altres ciutats són Đakovo, Našice, Valpovo, Belišće, Beli Manastir.

## Administrative divisions

Osijek-Baranja county is divided into:
* Ciutat d'Osijek (county seat)
* Ciutat de Beli Manastir
* Ciutat de Belišće
* Ciutat de Donji Miholjac
* Ciutat de Đakovo
* Ciutat de Našice
* Ciutat de Valpovo
* Municipi d'Antunovac
* Municipi de Bilje
* Municipi de Bizovac
* Municipi de Čeminac
* Municipi de Čepin
* Municipi de Darda
* Municipi de Donja Motičina
* Municipi de Draž
* Municipi de Drenje
* Municipi de Đurđenovac
* Municipi d'Erdut
* Municipi d'Ernestinovo
* Municipi de Feričanci
* Municipi de Gorjani
* Municipi de Jagodnjak
* Municipi de Kneževi Vinogradi
* Municipi de Koška
* Municipi de Levanjska Varoš
* Municipi de Magadenovac
* Municipi de Marijanci
* Municipi de Petlovac
* Municipi de Petrijevci
* Municipi de Podravska
* Municipi de Podgorač
* Municipi de Moslavina
* Municipi de Popovac
* Municipi de Punitovci
* Municipi de Satnica Đakovačka
* Municipi de Semeljci
* Municipi de Strizivojna
* Municipi de Šodolovci
* Municipi de Trnava
* Municipi de Viljevo
* Municipi de Viškovci
* Municipi de Vladislavci
* Municipi de Vuka

## Govern del comtat

L'actual prefecte és Krešimir Bubalo (HDZ)
L'assemblea del comtat té 51 representants, organitzats així:
* Unió Democràtica Croata (HDZ) 17
* Partit Liberal de Croàcia (LS) 8
* Partit Socialdemòcrata de Croàcia (SDP) 8
* Partit dels Camperols de Croàcia (HSS) 6
* Partit Social Liberal de Croàcia (HSLS) 5
* Partit Croat dels Drets (HSP) 4
* Partit Democràtic Independent Serbi (SDSS) 3

## Curiositats

El parc natural de Kopački Rit es troba al comtat.

## Enllaços externs

* Pàgina del comtat Arxivat 2006-02-08 a Wayback Machine.
* Osijek-Baranja Pàgina oficial del comtat
# Colibrí d'Elliot

El colibrí d'Elliot(Selasphorus ellioti) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita zones boscoses de les terres altes de Chiapas, Guatemala, El Salvador i Hondures.

## Taxonomia

Antany ubicat al gènere Atthis, ha estat classificat a Selasphorus arran estudis recents.

## Referències

* ↑ «Colibrí d'Elliot». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 octubre 2024(català)
* ↑ Licona-Vera, Yuyini; Ornelas, Juan Francisco «The conquering of North America: dated phylogenetic and biogeographic inference of migratory behavior in bee hummingbirds». BMC Evol Biol, 17, 126, 5. DOI: https://doi.org/10.1186/s12862-017-0980-5 [Consulta: 12 octubre 2024].
# Colibrí d'Heloïsa

El colibrí d'Heloïsa (Selasphorus heloisa) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita boscos de les muntanyes del sud-oest de Chihuahua, sud-est de Sinaloa, Nayarit, Jalisco, Guanajuato, San Luis Potosí, Nuevo León, sud de Tamaulipas, Oaxaca i oest de Veracruz, a Mèxic.

## Taxonomia

Antany ubicat al gènere Atthis, ha estat classificat a Selasphorus arran estudis recents.

## Referències

* ↑ «Colibrí d'Heloïsa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 12 octubre 2024(català)
* ↑ Licona-Vera, Yuyini; Ornelas, Juan Francisco «The conquering of North America: dated phylogenetic and biogeographic inference of migratory behavior in bee hummingbirds». BMC Evol Biol, 17, 126, 5. DOI: https://doi.org/10.1186/s12862-017-0980-5 [Consulta: 12 octubre 2024].
# Concepció Palà

Concepció Palà (? - Barcelona, 1920) va ser una primera actriu de teatre catalana de l'últim terç del segle xix i del primer terç del segle xx.

## Trajectòria professional

Va debutar al Teatre Romea la temporada 1882-1883 on estrena La corona d'espines de Riera i Bertran.
* 1883, 17 de desembre. ¡Coquetina!, original de Francesc Xavier Godó. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de Pilar.)
* 1886, 15 d'abril. El pubill, original de Frederic Soler. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de Ció.)
* 1886, 2 de maig. El rústic "Bertoldo", original de Frederic Soler. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de Rosaura.)
* 1890, 14 d'octubre. Sogra i nora, original de Josep Pin i Soler, estrenada al teatre Novetats de Barcelona (en el paper de Donya Rosa, la Sogra.)
* 1890, 2 de desembre. La sala d'espera, original d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona (en el paper de Rosa.)
* 1892, 8 de gener. El promès, original de Joaquim Riera i Bertran. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona (en el paper de Justa.)
* 1892, 14 de maig. L'ànima morta, original d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona (en el paper de Petronella.)
* 1894, 24 de novembre. Maria Rosa, original d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Novetats de Barcelona (en el paper de Tomasa.)
* 1899, 31 de gener. La farsa, original d'Àngel Guimerà. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de Senyora Pelegrina.)
* 1899, 7 de març. Foc follet, original d'Ignasi Iglésias. Estrenada al teatre Romea de Barcelona (en el paper de Sabina, 40 anys.)

## Referències

* 1 2 3 4 Julio GIménez, Teresa. Catalanes del IX al XIX. Vic: Eumo, octubre de 2010, p. 77,78. ISBN 9788497663830.
# Condylorrhiza

Condylorrhiza és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Condylorrhiza epicapna (Meyrick, 1933)
* Condylorrhiza oculatalis (Möschler, 1890)
* Condylorrhiza vestigialis (Guenée, 1854)
* Condylorrhiza zyphalis (Viette, 1958)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 19 febrer 2011].
# Collada de Toses

La collada de Toses és un port de muntanya situat entre les comarques catalanes del Ripollès i la Baixa Cerdanya, a la Vegueria de Girona. La seva altura és de 1.800 metres sobre el nivell del mar i és un pas on la nacional N-260 troba un espai enmig de la serra del Cadí-Moixeró i les elevades muntanyes de la Vall de Núria.
Els municipis on és la collada de Toses són Toses, al Ripollès, i Alp, a la Baixa Cerdanya. Els poblets que es van passant per arribar fins a dalt de tot del coll i després baixar-ne són, pel vessant del Ripollès fins a la Baixa Cerdanya: Ventolà, el Solà, Planoles, Nevà, Dòrria, Fornells de la Muntanya i Toses, pel cantó est, i la Molina, Alp, Urtx, el Vilar d'Urtx, Queixans i Sant Martí de Muntanya, pel cantó oest.
Cal destacar que, l'any 2005, el Ministeri de Foment volia fer un túnel en més d'un port de muntanya.

## Referències

* ↑ «Infraestructures viàries a l'Alt Pirineu i Aran». Territori. [Consulta: 11 juny 2011].
# Collada de Santa Eulàlia la Vella

La Collada de Santa Eulàlia la Vella és una collada situada a 1.392,1 metres d'altitud en el terme municipal de Conca de Dalt (antic terme de Toralla i Serradell), al Pallars Jussà, en territori del poble de Serradell.
Es troba a prop i al sud-oest del Turó de Santa Eulàlia la Vella, al capdamunt del barranc dels Forats. Hi passava el camí de muntanya que des de Serradell s'adreçava a Espluga de Serra per la Pleta Verda. És al nord del Tossal de Perestau i a ponent del Turó del Migdia.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Comunicat de premsa

Un comunicat de premsa o nota de premsa és una comunicació escrita o gravada dirigida als membres dels mitjans de comunicació per tal d'anunciar quelcom ostensiblement d'interès periodístic. Normalment, s'envia per correu, per fax o per correu electrònic a redactors dels diaris, revistes, emissores de ràdio, estacions de televisió i/o cadenes de televisió. Els lloc web han canviat la forma en la qual es transmeten els comunicats de premsa, ja que els comercials estan basats en honoraris de premsa als mitjans de distribució, pel qual serveis de notícies per cable, o serveis web gratuïta coexisteixen, el que fa que la distribució de notícies sigui més assequible i igualitària per a les petites empreses. Aquests llocs web tenen un apartat de comunicats de premsa i es poden cercar a través dels motors de cerca més importants.
L'ús de comunicats de premsa és comú en l'àmbit de les relacions públiques (PR). En general, l'objectiu és atreure l'atenció dels mitjans de comunicació favorables al client i/o garantir la publicitat de productes o esdeveniments comercialitzats pels clients. Un comunicat de premsa ofereix als periodistes una subvenció de la informació que conté els elements bàsics necessaris per desenvolupar una notícia. Un comunicat de premsa pot anunciar una sèrie de notícies, tals com esdeveniments programats, promocions personals, premis, nous productes i serveis, vendes i altres dades financeres, assoliments, etc. Sovint s'utilitzen en la generació d'un reportatge o són enviats per tal d'anunciar conferències de premsa, pròxims esdeveniments o un canvi en la corporació.
L'objectiu final d'un comunicat de premsa no és un periodista ni un mitjà, sinó l'audiència que aquest té a través d'ells. Per aconseguir la seva publicació, el comunicat s'ha d'adequar a estructures comunicatives i a les rutines professionals dels periodistes, com són els criteris de noticiabilitat.

## Vegeu també

* Fact sheet
# Constança de Portugal i d'Aragó

Constança de Portugal (1290 - Sahagún, Lleó 1313), infanta de Portugal i reina consort de Castella (1302-1312).

## Orígens familiars

Filla gran de Dionís I de Portugal i Elisabet d'Aragó, nasqué el 3 de gener de 1290 i fou germana del rei Alfons IV de Portugal.

## Núpcies i descendents

El 1302 es casà a Valladolid amb Ferran IV de Castella. D'aquesta unió en nasqueren:
* la infanta Elionor de Castella (1307-1359), casada el 1319 amb el príncep Jaume d'Aragó i el 1329 amb Alfons IV d'Aragó
* la infanta Constança de Castella (1308-1310)
* l'infant Alfons XI de Castella el Just (1311-1350), rei de Castella i rei de Lleó
Constança de Portugal va morir a Sahagún el 18 de novembre de 1313, sent enterrada a la catedral de Valladolid.
# Constança de Sicília (desambiguació)

«Constança de Sicília» té aquests significats:
* Constança de Sicília (1249 - 1302) reina consort d'Aragó i de València, comtessa de Barcelona (1276-1285) i reina de Sicília (1282-1302),
* Constança de Sicília i de Caríntia, (1324 - 1355), infanta de Sicília i regent de Sicília (1352-1354).
* Constança I de Sicília (1154 - 1198) esposa d'Enric VI del Sacre Imperi Romanogermànic, coreina de Sicília.
* Constança de Sicília (reina de Xipre) (1303 – 1344), reina consort de Jerusalem. de Xipre i posteriorment d'Armènia.
# Consonant dorsal

Les consonants dorsals són consonants articulades amb la part posterior de la llengua (el dors). Inclouen les consonants palatals, velars i, en alguns casos, alvèolo-palatals i uvulars. Contrasten amb les consonants coronals, articulades amb la part frontal flexible de la llengua, i les consonants laríngeals, articulades a la faringe.

## Funció

El dors de la llengua pot contactar amb una àmplia regió del paladar, des del paladar dur (consonants palatals), el vel flexible darrere d'aquest (consonants velars), fins a l'úvula a la part posterior de la cavitat bucal (consonants uvulars). Aquestes distincions no són clares, i de vegades s'observaran graduacions més fines com ara pre-palatal, pre-velar i post-velar .
Com que la punta de la llengua es pot enrotllar cap enrere per contactar també amb el paladar dur per a les consonants retroflexes (subapical-palatals), les consonants produïdes pel contacte entre el dors i el paladar de vegades s'anomenen dorso-palatals.

## Exemples

Consonants dorsals :
| Símbol AFI | Nom de la consonant | Llengua | Exemple | AFI |
| ⟨ɲ⟩ | Nasal palatal sonora | albanès | një | [ɲə] |
| ⟨ʝ⟩ | Fricativa palatal sonora | grec modern | για | [ʝa] |
| ⟨ç⟩ | Fricativa palatal sorda | alemany | Reich | [ʁaɪ̯ç] |
| ⟨j⟩ | Aproximant mediopalatal sonora | anglès | yellow | /ˈjɛloʊ/ |
| ⟨ŋ⟩ | Nasal velar sonora | anglès | sing | /ˈsɪŋ/ |
| ⟨ɡ⟩ | Oclusiva velar sonora | anglès | garden | /ˈgɑrdən/ |
| ⟨k⟩ | Oclusiva velar sorda | anglès | cake | /ˈkeɪk/ |
| ⟨ɣ⟩ | Fricativa velar sonora | grec modern | góma (γόμα) | /ˈɣoma/ |
| ⟨x⟩ | Fricativa velar sorda | malai | akhir | /a:ˈxir/ |
| ⟨ʍ⟩ | Aproximant labiovelar sorda | anglès | whine | /ˈʍaɪn/ |
| ⟨w⟩ | Aproximant labiovelar sonora | anglès | water | /ˈwɔːtər/ |
| ⟨q⟩ | Oclusiva uvular sorda | àrab | Qur'an (قرآن) | /qurʔaːn/ |
| ⟨ɢ⟩ | Oclusiva uvular sonora | persa | Qom | /ɢom/ |
| ⟨ʁ⟩ | Fricativa uvular sonora | francès | Paris | /paʁi/ |
| ⟨χ⟩ | Fricativa uvular sorda | alemany | Bach | [baχ] |

## Referències

* ↑ Ladefoged, Peter. The sounds of the world's languages. Oxford, OX, UK: Blackwell Publishers, 1996. ISBN 978-0-631-19815-4.
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Consonant fricativa

Una consonant fricativa (o simplement fricativa en l'àmbit de la fonètica) és aquella consonant que s'articula produint una fricció o turbulència en el pas de l'aire per la boca provocada per l'apropament màxim dels òrgans articuladors sense que s'arribin a tancar del tot (en aquest cas s'articularia una oclusiva). Hi ha llengües sense fricatives i d'altres que en tenen força.
Les fricatives es poden caracteritzar per la sonoritat, segons si vibren les cordes vocals (com a [z]), o no (com a [f]). També es divideixen en sibilants, quan l'aire frega les dents, com a [s]; centrals, com a [x]; i laterals, quan la llengua s'aixeca dins la boca i deixa passar l'aire per un costat o per tots dos.
En català, són fricatius els sons [f], [v], [s], [z], [ʃ], [ʒ].
L'alfabet fonètic internacional descriu aquestes fricatives:
| Fricativa bilabial sorda Fricativa labiodental sorda Fricativa dental sorda Fricativa alveolar sorda Fricativa postalveolar sorda Fricativa retroflexa sorda Fricativa palatal sorda Fricativa velar sorda Fricativa uvular sorda Fricativa faríngia sorda Fricativa glotal sorda | Fricativa bilabial sonora Fricativa labiodental sonora Fricativa dental sonora Fricativa alveolar sonora Fricativa postalveolar sonora Fricativa retroflexa sonora Fricativa palatal sonora Fricativa velar sonora Fricativa uvular sonora Fricativa faríngia sonora Fricativa glotal sonora |
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Cophixalus verecundus

Cophixalus verecundus és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Zweifel, R. & Parker, F. 2004. Cophixalus verecundus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Cophixalus zweifeli

Cophixalus zweifeli és una espècie de granota que viu a Austràlia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Alford, R., Cunningham, M., Hoskin, C., McDonald, K. & Retallick, R. 2004. Cophixalus zweifeli. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.