OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Auzatellodes

Auzatellodes és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Drepaninae.

## Taxonomia

* Auzatellodes arizana (Wileman, 1911)
* Auzatellodes hyalinata (Moore, [1868])
* Auzatellodes theafundum Holloway, 1998

## Referències

* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; et al. «Auzatellodes» (en anglès). The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum, 2003.
# Maple Ridge

Maple Ridge és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 910 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Maple Ridge tenia 910 habitants, 356 habitatges, i 264 famílies. La densitat de població era de 174,8 habitants per km².
Dels 356 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,6% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 25,6% no eren unitats familiars. En el 20,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.083 $ i la renda mediana per família de 31.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.045 $ mentre que les dones 14.716 $. La renda per capita de la població era de 15.750 $. Aproximadament el 2,8% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Maple Ridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 25 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Maple Ridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Marc Ferrer

Marc Ferrer és el nom dels següents personatges:
* Marc de Joan Ferrer, patró eivissenc del segle xviii
* Marc Ferrer (director de cinema), director de cinema català (1984-)
# Marc Ferragut Fluxà

Marc Ferragut Fluxà (Inca, 1901 - Palma, 1981) fou un empresari i polític mallorquí, creador de l'Auditòrium de Palma. Fill d'una família d'industrials sabaters, es dedicà inicialment a seguir la tradició familiar. Militant d'Izquierda Republicana, durant la Segona República Espanyola va ser regidor de Cultura de l'Ajuntament d'Inca i passà part de la guerra civil espanyola a la zona republicana, fins que aconseguí tornar a Mallorca, on es dedicà a negocis d'importació.
Gran aficionat a la música, els viatges professionals li permeteren conèixer les millors sales de concerts del món. El 1952, després de visitar el Royal Festival Hall de Londres, tengué la idea de crear a Palma una sala similar. Oferí el seu pla a les institucions públiques i a diverses entitats privades, però no n'obtingué cap suport econòmic i decidí iniciar la construcció de l'Auditòrium tot sol. Les obres començaren el 1967, després de vèncer dificultats de tota classe, i l'edifici, que suposà una gran innovació estètica, s'inaugurà el 1969, amb un concert de l'Orquestra Filharmònica de Berlín dirigit per Herbert von Karajan, que comptà amb l'assistència dels aleshores prínceps d'Espanya.
De llavors ençà, a l'Auditòrium hi han actuat nombroses orquestres, companyies d'òpera, de ballet i de teatre, grups folklòrics d'arreu del món, pianistes, etc. També ha estat seu de convencions i congressos de tota casta. Actualment, és dirigit per Rafel Ferragut, fill del fundador. El 2005 va rebre a títol pòstum el Premi Ramon Llull.
# Línia evolutiva de Buneary

Aquesta línia evolutiva de Pokémon inclou Buneary i Lopunny.

## Buneary

Buneary és un personatge fictici de la franquícia de videojocs de Pokémon, així com d'altres jocs i productes derivats. És de tipus normal. Evoluciona en Lopunny. El seu nom prové de les paraules angleses Bunny (conill), ear (orella) i tiny (petit).

## Lopunny

Lopunny és un personatge fictici de la franquícia de videojocs de Pokémon, així com d'altres jocs i productes derivats. És de tipus normal. No evoluciona. El seu nom prové de les paraules angleses Bunny (conill) i lop (raça de conill).

## Referències

* ↑ «Buneary (Pokémon) - Pokémon GO» (en castellà). [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ Croft, Paula. «Cómo conseguir y evolucionar a Buneary en Lopunny en La Isla de la Armadura» (en castellà), 01-07-2020. [Consulta: 23 setembre 2024].
Espècies de Pokémon :
# Barranc de la Coma de l'Olla

El barranc de la Coma de l'Olla és un barranc afluent indirecte de la Noguera Pallaresa. Discorre íntegrament pel terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori del poble d'Hortoneda.
S'origina al vessant nord de la Serra de Pessonada, a l'extrem nord de la Coma de l'Olla, on es troben la llau de la Coma de l'Olla, la llau de la Solana de la Coma de l'Olla i la llau dels Tolls. Des d'aquest lloc s'adreça cap al nord, passant a prop de l'Espluga de la Pentinella, del Roc de la Pentinella i de la Serra del Banyader, que deixa a llevant, per anar a buscar el poble d'Hortoneda, que deixa a l'esquerra. Abans, però, rep d'altres llaus afluents, com la llau del Pas del Pi, per la dreta, la de Cantellet, per l'esquerra. Deixa el barri de Segalars a la dreta i el poble d'Hortoneda a l'esquerra, i continua cap al nord, però amb un nom diferent: llau de Catxí.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Falciot cuaespinós de Madagascar

El falciot cuaespinós de Madagascar (Zoonavena grandidieri) és una espècie d'ocell de la família dels apòdids (Apodidae) que habita boscos de Madagascar i les Illes Comores.

## Referències

* ↑ IUCN «Zoonavena grandidieri» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species. BirdLife International, 07-08-2018. DOI: 10.2305/iucn.uk.2018-2.rlts.t22686638a130108718.en.
# Karakul (Tadjikistan)

* Per a altres significats, vegeu «Karakol».
Karakul, Qarokul (en kirguís: «llac negre», reemplaçant l'antic nom en tadjik, Siob) és un llac de 25 quilòmetres de diàmetre en un cràter d'impacte de 52 quilòmetres de diàmetre. Està situat al Parc Nacional Tajik, a les muntanyes del Pamir, al Tadjikistan.

## Cràter d'impacte

Karakul està situat en una depressió circular interpretada com un cràter d'impacte amb un diàmetre de 52 km. El cràter és relativament recent; s'estima que data entre els 25 i els 23 milions d'anys, o, segons altres fonts, originat durant el Pliocè (entre 5,3 i 2,6 milions d'anys). L'Earth Impact Database (EID) també el situa en els darrers 5 milions d'anys, o durant el Pliocè. És més gran que l'impacte d'Eltanin (2.5 Ma), el qual ha estat suggerit com un contributari del refredament i de la formació del casquet glacial a l'hemisferi nord durant el Pliocè.
L'estructura de l'impacte de Karakul va ser identificada, per primer cop, al voltant del 1987, mitjançant uns estudis d'imatges realitzades des de l'espai.

## Descripció del llac

El llac era conegut, anteriorment, com el Llac Victòria, anomenat així en record de la reina Victòria, per part de geògrafs militars i cartògrafs britànics. La majoria dels mapes l'anomenaven així fins a la dècada de 1920, quan es va establir el nom kirguís de Karakul, o Llac negre, en substitució de la nomenclatura britànica, per part dels nous cartògrafs soviètics.
El cràter/llac es troba a una elevació de 3.960 metres sobre el nivell del mar. Una península projectada des de la costa sud i una illa situada prop de la costa nord divideixen el llac en dues conques; una de petita, situada a la zona oriental i relativament poc profunda, amb entre 13 i 19 metres de profunditat; i una de més gran, situada a la zona occidental, amb profunditats entre els 221 i els 230 metres. Es tracta d'un llac endorreic (no té cap sistema de drenatge), i la seva aigua és salabrosa. Hi ha un petit poble amb el mateix nom a la costa oriental del llac.

## Referències

* 1 2 «Kara-Kul Structure, Tajikistan». NASA Earth Observatory. [Consulta: 29 abril 2016].
* 1 2 3 «Kara-Kul». Earth Impact Database. Universitat de Nova Brunswick.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«[{{{url}}} Karakul: a young complex impact crater in the Pamir, Tajikistan]».
* 1 2 «The Karakul depression in Pamirs - the first impact structure in central Asia». Lunar and Planetary Science XXIV, pp. 591-592.
* ↑ University of New South Wales. «Did a Pacific Ocean meteor trigger the Ice Age?», 19-09-2012. [Consulta: 8 octubre 2012].
* ↑ Gurov, E. P., The Kara-Kul Lake depression in the Pamirs - A Probable Astrobleme (abstract). Eighth Soviet-American Microsymposium, pp. 37-39. 1988
* ↑ Sophie Ibbotson, Max Lovell-Hoare. Tajikistan. Bradt Travel Guides, 2013, p. 3. ISBN 978-1-84162-455-6.
* ↑ «Karakul Lake». [Consulta: 25 abril 2018].
# Sopa egusi

La sopa egusi és un plat popular de Nigèria amb tradició en totes les regions del país africà. Es prepara a base de llavors de meló (egusi). D'aquest meló s'aprofiten les llavors i se'n treu la polpa en ser fortament amarga. Amb les llavors també es pot fer salsa d'egusi.
L'egusi sol incloure vegetals, carn i peix sec o fumat. S'ha tornat un guisat popular en altres països de l'Àfrica Occidental.

## Variants

La recepta de l'egusi varia segons la gastronomia regional. Per exemple, a Sierra Leone rarament conté peix. A Nigèria, aquesta sopa és especialment comú en el sud i a l'oest del país. Variants del plat són:
* Efo egusi
* Egusi fregit
* Ohue
* Egusi amb fufu

## Referències

* ↑ «Sopa de egusi». [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ «Step-by-Step Guide To Making Pounded Yam And Egusi Soup» (en anglès americà), 31-01-2023. [Consulta: 19 febrer 2024].
* ↑ Badiru, Deji. Isi Cookbook: Collection of Easy Nigerian Recipes. iUniverse.
* ↑ Massaquoi, Rachel C. J.. Foods of Sierra Leone and Other West African Countries: A Cookbook. AuthorHouse.
# Pâté à la viande

El pâté à la viande (de vegades anomenat incorrectament tourtière) és una especialitat culinària de la província de Quebec. És una mena de pastís de carn.
Els ingredients són la carn de porc, cebes, canyella i clau d'espècie bullits amb foc lent (com els cretons). La patata es substitueix per pa ratllat. La pasta és pasta trencada.
Normalment, es prepara durant la temporada de les vacances.
Prové del Quebec, és una recepta ancestral que antigament es deia tourtière que es componia de tourte (pastís) en comptes de carn de porc.

## Vegeu també

* Tourtière
# Paul Passy

Paul Passy (Versalles, 13 de gener de 1859 - Bourg-la-Reine, 21 de març de 1940) va ser un lingüista i foneticista francès. Entre els pioners dels estudis de fonètica, fundà l'Associació Fonètica Internacional el 1886. La seva contribució va ser fonamental per a l'elaboració i difusió de l'Alfabet Fonètic Internacional. Va tenir com a alumne el foneticista anglès Daniel Jones que esdevingué després un dels lingüistes més importants de la llengua anglesa.

## Obres

* Élémans (sic) d'anglais parlé s. d.
* L'instruction primaire aux États-Unis: rapport présenté au ministre de l'Instruction publique (1885)
* Sons du français (1887)
* Étude sur les changements phonétiques et leurs caractères généraux (1891)
* Le français parlé; morceaux choisis a l'usage des étrangers avec la prononciation figurée (1892)
* Elementarbuch des gesprochenen Französisch, escrit amb Franz Beyer (1893)
* Abrégé de prononciation française, phonétique et orthoépie, avec un glossaire des mots contenus dans le français parlé (1897)
* Dictionnaire phonétique de la langue française, complément nécessaire de tout dictionnaire français, escrit amb Hermann Michaelis (1897)
* De la méthode directe dans l'enseignement des langues vivantes, escrit amb Henri Laudenbach i Georges Delobel (1899)
* Choix de lectures françaises phonétiques (1900)
* Petite phonétique comparée des principales langues européennes (1906)
* Lectures françaises phonetiques (1918)
* Conversations françaises, en transcription phonétique avec traductions anglaises (1920)
* Souvenirs d'un socialiste chrétien, 2 volums (1930-1932)
# Minangkabau

Minangkabau pot referir-se a:
* Minangkabau (poble)
* Minangkabau (llengua)
* Les Terres Altes de Minangkabau de Sumatra
* La Guerra dels Padri també s'anomena la guerra de Minangkabau, i es va lliurar des 1803-1837 a l'oest de Sumatra entre dues faccions musulmanes rivals
* Aeroport Internacional de Minangkabau
* Pagaruyung, regne malai que va existir entre 1347 i 1825
# Minaret Kesik

El Kesik Minare Cami (mesquita del minaret trencat), Korkut Cami o Cumanın Cami situat als carrers de Kaleiçi (Antalya Vella) al sud de Turquia, es va construir originalment com a temple romà al segle II dC. Al segle VII, va ser convertida en església bizantina en honor de la Mare de Déu, però va ser molt danyada al segle VII durant les invasions àrabs. Al segle IX es va tornar a reparar. El minaret es va afegir a principis del segle XIII quan el soldanat de Rum va establir el seu domini a Antalya i va convertir l'església en una mesquita. El 1361, quan el rei croat de Xipre va prendre Antalya dels seljúcides, va ser consagrada una altra vegada una església, només per convertir-se una vegada més en mesquita durant el govern de Korkud, fill del soldà otomà Baiazet II. L'edifici principal va ser destruït en un incendi l'any 1800, però el minaret supervivent, situat avui al carrer Kaleiçi Hespçi, es coneix com el Minaret Kesik.
Les obres de restauració van començar l'any 2018. El 2019 es van restaurar el con superior i el sostre. L'estructura es va reobrir oficialment com a mesquita el 2021 el 5 de març, commemorant el dia que Antalya va ser conquistada per l'Imperi Seljúcida. Va donar la benvinguda als fidels per primera vegada en gairebé 125 anys.

## Referències

* ↑ «Mosque, symbol of Antalya's conquest, being restored». , June 24, 2017.
* ↑ «Historical Şehzade Korkut Mosque in Antalya to regain former glory». Daily Sabah, 17-08-2020.
* ↑ «Şehzade Korkut Camii yeniden ayağa kalkıyor».
# Molí de Can Parera de Canyes

El Molí de Can Perera de Canyes és una obra de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Una de les construccions més notables que es poden veure a Can Perera. La seva estructura a dues aigües, amb finestres petites i porta de mig punt rebaixat formada per grans dovelles de gres rogenc, podria correspondre al segle xvii o XVIII. Aquest edifici comunica directament amb la bassa, que és a un nivell superior.

## Referències

* ↑ «Molí de Can Parere de Canyes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Mètode de Kjeldahl

El Mètode de Kjeldahl o digestió de Kjeldahl, en química analítica, és un mètode per determinar el contingut de nitrogen orgànic d'una substància i que s'engloba en la categoria de mitjans per digestió humida. S'utilitza per estimar el contingut de proteïnes dels aliments. Va ser desenvolupat pel danès Johan Kjeldahl a principi dels anys vuitanta del segle xix i publicat el 1883. El principal inconvenient d'aquest mètode consisteix en la possible valoració de nitrogen no proteic i fins i tot de substàncies tòxiques i sense cap valor nutritiu. Un altre mètode per a mesurar el contingut de nitrogen és el mètode Dumas.

## Etapes

El mètode desenvolupat per Kjeldahl consta de tres etapes:

### Digestió

Conversió del nitrogen (provinent de les proteïnes, per exemple) en ió d'amoni mitjançant un escalfament a una temperatura de 400 °C aproximadament, en un matràs adhoc, el matràs de Kjeldahl, en bloc de digestió amb addició prèvia d'àcid sulfúric i catalitzador (sulfat de coure (II)), que desencadena la conversió del nitrogen de la mostra en amoni.

### Destil·lació

Separació per arrossegament amb vapor de l'amoníac i posterior solubilització en una solució àcida de concentració coneguda. En aquesta etapa s'addiciona NaOH a la dissolució d'amoni obtinguda prèviament, generant NH3 i vapor d'aigua. La solubilització posterior en la solució àcida permet la conversió de NH3 a catió amoni, el qual es troba juntament amb l'excés de solució àcida afegida. El NH3 pot recollir-se sobre dos medis: àcid fort en excés e concentració coneguda, o bé, àcid bòric en excés mesurat.

### Valoració

Mesura de la quantitat d'àcid neutralitzat per l'amoníac dissolt, el que indica la quantitat de nitrogen present a la mostra inicial. Segons el mètode de recollida en la destil·lació, l'amoni es valora de dues formes:
* recollida sobre àcid fort en excés mesurat: s'utilitza una base i l'indicador vermell de metil, per exemple
* recollida sobre àcid bòric en excés mesurat: s'utilitza un àcid i l'indicador de vermell de metil, per exemple.

## Referències

* ↑ Kjeldahl, J. «Neue Methode zur Bestimmung des Stickstoffs in organischen Körpern» (en alemany). Fresenius' Zeitschrift für analytische Chemie, 22, 1, 01-12-1883, pàg. 366–382. DOI: 10.1007/BF01338151. ISSN: 0016-1152.
# Monument als Morts de Ceret

El Monument als Morts és una escultura pública i memorial de guerra de Ceret feta per Aristides Maillol i inventariada com a monument històric.

## Descripció

L'estàtua està instal·lada a Ceret a la plaça de la Llibertat, a la cantonada del carrer Aristide-Maillol.
Esculpida en un gres d'un gris clar, l'escultura mostra una dona asseguda amb un braç plegat on recolza el cap. Sota, s'hi troba una base de pedra en forma de quadrat, en la que pels seus quatre cantons estan escrits els noms dels combatents catalans provenents de Ceret que van lluitar i morir per l'exèrcit francès durant la Primera Guerra Mundial. Hi ha una versió de bronze de la mateixa escultura als jardins Carrousel de París des del 1964.

## Història

Xocat per la primera guerra mundial i els seus efectes, l'escultor, pintor i gravador català, Aristides Maillol (Banyuls de la Marenda, 8 de desembre del 1861 – 27 de setembre del 1944) va realitzar gratuïtament quatre monuments als morts al seu departament de naixement, als municipis nord-catalans de Ceret (1922), Banyuls de la Marenda (1933), Elna (1921) i Portvendres (1923)
El monument de Ceret es va encarregar el maig de 1919 i es va inaugurar el 1922. Es conserven diversos esbossos dels preparatoris per a l'escultura al Museu d'Art Modern de Ceret.
L'any 1964 es va instal·lar una còpia de bronze de l'escultura original al jardí del Carrousel a les Teuleries, al 1r districte de París. Forma part d'un conjunt d'estàtues de Maillol exposades a l'aire lliure.
Propietat del municipi, el monument als morts de Ceret és objecte d'una classificació en el títol dels monuments històrics des del 17 de març de 1994.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Berjoan Pierre». Patrimoni. Govern francès. [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ «Aristide Maillol». Ministeri de Defensa Francès.
* 1 2 «Monument aux morts» (en francès). Ministeri de Cultura Francès.
# Nangam

Nangam fou un estat tributari protegit del grup de Sankhera Mehwas a l'agència de Rewa Kantha, presidència de Bombai. Tenia una superfície d'uns 8 km² amb tres pobles regits per quatre tributaris separats amb títol de thakur. Els ingressos estimats el 1882 eren de 217 lliures i el tribut de 129 lliures es pagava al Gaikwar de Baroda. Els tahkurs eren relativament pobres, de manera similar a altres caps de família del territori. La majoria de la població era bhil.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Nastri d'argento 1985

Els Nastri d'argento 1985 foren la 40a edició de l'entrega dels premis Nastro d'Argento (Cinta de plata) que va tenir lloc el 1985.

## Guanyadors
### Millor director

* Sergio Leone - Hi havia una vegada a Amèrica

### Millor director novell

* Luciano De Crescenzo - Così parlò Bellavista

### Millor productor

* Fulvio Lucisano – pel complex de la producció

### Millor argument original

* Giuseppe Bertolucci - Segreti segreti

### Millor guió

* Tonino Guerra, Paolo i Vittorio Taviani - Kaos

### Millor actor protagonista

* Michele Placido - Pizza Connection

### Millor actriu protagonista

* Claudia Cardinale - Claretta

### Millor actor debutant

* no acordat

### Millor actriu debutant

* Giulia Boschi - Pianoforte

### Millor actriu no protagonista

* Marina Confalone - Così parlò Bellavista

### Millor actor no protagonista

* Leopoldo Trieste - Enrico IV

### Millor banda sonora

* Ennio Morricone - Hi havia una vegada a Amèrica

### Millor fotografia

* Tonino Delli Colli - Hi havia una vegada a Amèrica

### Millor vestuari

* Enrico Job - Carmen

### Millor escenografia

* Carlo Simi - Hi havia una vegada a Amèrica

### Efectes especials

* Hi havia una vegada a Amèrica

### Millor pel·lícula estrangera

* Miloš Forman - Amadeus

### Millor actriu estrangera

* Nastassja Kinski - Maria's Lovers

### Millor actor estranger

* Tom Hulce - Amadeus

### Millor curtmetratge

* Giancarlo Pancaldi - Effetto nebbia

### Millor productor de curtmetratge

* Ferzaco

### Certificat de mèrit

* Berto Bozza - Come cambia Chicago (Corona Film)

## Referències

* ↑ Nastri d'Argento 1985, mymovies.it
* ↑ 1985 a l'Albo d'Oro dels Nastri d'Argento

## Vegeu també

* David di Donatello 1985
# Nastri d'argento 1988

Els Nastri d'argento 1988 foren la 43a edició de l'entrega dels premis Nastro d'Argento (Cinta de plata) que va tenir lloc el 1988.

## Guanyadors
### Millor director

* Bernardo Bertolucci - L'últim emperador
* Carlo Verdone - Io e mia sorella
* Federico Fellini - Intervista

### Millor director novell

* Carlo Mazzacurati - Notte italiana
* Giuseppe Piccioni - Il grande Blek
* Daniele Luchetti - Domani accadrà

### Millor productor

* Angelo Barbagallo i Nanni Moretti

### Millor argument original

* Stefano Sudriè i Franco Amurri - Da grande

### Millor guió

* Massimo Troisi i Anna Pavignano - Le vie del Signore sono finite
* Stefano Sudriè i Franco Amurri - Da grande

### Millor actor protagonista

* Marcello Mastroianni - Ulls negres
* Renato Pozzetto - Da grande
* Carlo Verdone - Io e mia sorella

### Millor actriu protagonista

* Ornella Muti - Io e mia sorella
* Stefania Sandrelli - Secondo Ponzio Pilato
* Valeria Golino - Paura e amore

### Millor actriu no protagonista

* Elena Sofia Ricci - Io e mia sorella
* Silvana Mangano - Ulls negres
* Lina Sastri - La posta in gioco

### Millor actor no protagonista

* Enzo Cannavale - 32 dicembre
* Omero Antonutti - Good Morning, Babilònia
* Sergio Castellitto - Paura e amore

### Millor banda sonora

* Ennio Morricone - Els intocables d'Elliot Ness
* Pino Daniele - Le vie del Signore sono finite

### Millor fotografia

* Vittorio Storaro - L'últim emperador

### Millor vestuari

* Lina Nerli Taviani - Good Morning, Babilònia

### Millor escenografia

* Ferdinando Scarfiotti - L'últim emperador

### Millor muntatge

* Gabriella Cristiani - L'últim emperador

### Millor doblatge femení

* Ludovica Modugno – per la veu de Cher a Encís de lluna

### Millor doblatge masculí

* Giuseppe Rinaldi - per la veu de Peter O'Toole a L'últim emperador

### Millor pel·lícula estrangera

* Louis Malle - Au revoir les enfants
* Gabriel Axel - El festí de Babette (Babettes gæstebud)

### Millor actriu estrangera

* Stéphane Audran - El festí de Babette
* Cher - Encís de lluna

### Millor actor estranger

* Michael Douglas - Wall Street
* Bruno Ganz - Der Himmel über Berlin

### Millor curtmetratge

* L'arte del vetro de Luigi Di Gianni

### Millor productor de curtmetratge

* Ferzaco
* Corona Cinematografica

## Referències

* ↑ Nastri d'Argento 1988, mymovies.it
* ↑ 1988 Arxivat 2020-02-16 a Wayback Machine. a l'Albo d'Oro dels Nastri d'Argento

## Vegeu també

* David di Donatello 1988
# Musaranya cuirassada

La musaranya cuirassada (Scutisorex somereni) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes que es troba a Uganda, Zaire i Ruanda.