OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Economia de Grenada

El progrés econòmic de Grenada, a causa de les reformes fiscals i una macroeconomia prudent ha disparat el creixement anual del país al 5%-6% en 1998-99. L'increment de l'activitat econòmica ha estat liderat per la construcció i el comerç. Actualment el país depèn del turisme com la seva principal font d'ingressos de capital estranger, especialment després de la inauguració del seu aeroport internacional el 1985. Les instal·lacions turístiques s'han augmentat des de llavors.
Els huracans Ivan (2004) i Emily (2005) han severament damnificat el seu sector agrícola - especialment el cultiu de cacau. Després de la devastació, el país confronta un enorme dèficit públic, ampliat durant el procés de reconstrucció, i que arriba actualment a 110% del PIB.

## Referències

* 1 2 3 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2018-12-26. [Consulta: 2 juny 2013].
# Nikolai Zelinski

Nikolai Dimitrievitx Zelinski (en rus Зелинский, Николай Дмитриевич) nascut el 25 de gener de 1861 a Tiraspol, Transnístria, Rússia i traspassat el 31 de juliol de 1953 a Moscou, fou un destacat químic orgànic russo-soviètic i acadèmic de l'Acadèmia de Ciències de la Unió Soviètica (1929).

## Biografia

Zelinsky realitzà els seus primers estudis a Tiraspol i a Odessa i els superiors a la Universitat de Novorossisk. Després amplià estudis a Alemanya, a les Universitats de Leipzig i de Göttingen amb Viktor Meyer. Aconseguí la seva especialització el 1888 i el doctorat el 1891 a la Universitat de Novorossisk. Fou professor de la Universitat de Moscou a partir de 1983 fins al final de la seva carrera, excepte en el període 1911-1917.
El cràter Zelinskiy de la Lluna duu el nom en el seu honor. També duu el seu nom l'Institut de Química orgànica de l'Acadèmia de Ciències Russa.

## Obra

Zelinsky és un dels fundadors de la teoria de la catàlisi en química orgànica. S'especialitzà en la química dels hidrocarburs cíclics. Inventà la primera màscara antigàs efectiva amb un filtre de carbó actiu el 1915.
És conegut per la reacció d'halogenació de Hell-Volhard-Zelinsky, una reacció de substitució en la qual els àtoms d'hidrogen units al carboni α d'un àcid carboxílic són substituïts per àtoms d'halogen.

## Premis i condecoracions

* Heroi del Treball Socialista (1945)
* Orde de Lenin (4)
* Premi Lenin (1934)
* Premi Stalin (1942, 1946, 1948)

## Referències i notes

* ↑ Fins al 1918 a Rússia s'emprà el calendari julià, mentre que a gran part d'Europa ja s'emprava el calendari gregorià, el dia 25 de gener rus era el 6 de febrer a la majoria de països.
* ↑ Kozhevnikov, A.B. Stalin's great science: the times and adventures of Soviet physicists. Imperial College Press, 2004, p. 10–11. ISBN 1860944191, 9781860944192.
* ↑ Zelinsky, N «Ueber eine bequeme Darstellungsweise von α-Brompropionsäureester». Berichte, 20, 1887, pàg. 2026. doi: 10.1002/cber.188702001452.
* Birch, S.F «Obituary notices: ... Nicholas Dimitrivich Zelinsky, 1861–1952». Journal of the Chemical Society, 2, 5, 1954, pàg. 4059–4064. doi:10.1039/JR9540004059.
# Les Planes (Sant Sadurní d'Osormort)

les Planes és un mas al terme de Sant Sadurní d'Osormort (Osona) protegida com a bé cultural d'interès local. Antiga masia situada en el camí de Crivillers al pont de Malafogassa, a la riba esquerra de la Riera Major, prop del terme municipal de Vilanova de Sau. La seva història va unida a la del mas Crivillers en tenim notícies des del segle x. De les Planes no en tenim capa altra dada que la de la llinda del portal datada el 1800.
Masia de planta rectangular coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana situada al sud. Consta de planta baixa i primer pis. La façana presenta portal rectangular de pedra amb llinda datada i dues finestres i dues més al primer pis. En el sector dret hi ha adossat un cos sobresortint i formant una L amb porxos sobre pilars al primer. A la part est hi ha un portal rectangular i una finestra amb llindes de fusta. A la façana nord hi ha un gran contrafort a l'angle NE, dos portals rectangulars a la planta i dues finestres al primer pis. La part oest presenta un cos cobert a una vessant, adossat a la planta, i una xemeneia que sobresurt damunt del carener. Les obertures són de pedra i la resta de totxo.

## Referències

* 1 2 «Mas les Planes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Societat Meteorològica Europea

La Societat Meteorològica Europea (EMS, European Meteorological Society en anglès) és una organització sense ànim de lucre, que es va establir després de cinc anys de preparació, el setembre de 1999 a Norrköping (Suècia), durant la 4a Conferència Europea sobre Aplicacions en Meteorologia (ECAM). Els seus membres fundadors van ser 20 institucions meteorològiques nacionals de 20 països europeus. Actualment, els membres de l'EMS són societats meteorològiques estatals o territorials de 30 països europeus, així com membres associats composts principalment per diferents serveis meteorològics nacionals i regionals europeus (Met Office, Météo-France, AEMET…), institucions internacionals (CEPMMT, EUMETSAT…) i empreses privades. L'Associació Catalana de Meteorologia (ACAM) forma part de l'EMS. Des d'abril de 2014 el Servei Meteorològic de Catalunya també forma part de l'EMS com a membre associat.
L'EMS té la seu a la Universitat Lliure de Berlín i té com a principal objectiu avançar en el coneixement de la meteorologia i les ciències relacionades amb ella a l'àmbit europeu en benefici de tota la seva població.
L'activitat principal de l'EMS és la preparació de dues reunions científiques anuals que se celebren alternativament: la Conferència Europea en Climatologia Aplicada (ECAC, European Conference on Applied Climatology en anglès) i la Conferència Europea sobre Aplicacions en Meteorologia (ECAM, European Conference on Applications of Meteorology en anglès).

## Referències

* ↑ «Sociedades meteorológicas regionales». OMM, Organització Meteorològica Mundial. [Consulta: 20 desembre 2013].
* ↑ «We are member of». RMetS, Royal Meteorological Society. [Consulta: 5 maig 2014].
* ↑ European Meteorological Society, EMS. «Associació Catalana de Meteorologia (ACAM)». EMS Member Societies. Arxivat de l'original el 26 de març 2016. [Consulta: 16 febrer 2016].
* ↑ «El Servei Meteorològic de Catalunya membre oficial de l'European Meteorological Society (EMS)». Miscel·lania. Publicacions. Servei Meteorològic de Catalunya, 24-04-2014 [Consulta: 5 maig 2014]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-11-29. [Consulta: 17 febrer 2023].
* ↑ «14th Annual Meeting of the European Meteorological Society (EMS) and the 10th European Conference on Applied Climatology (ECAC)». AEMET, Agència Estatal de Meteorologia. [Consulta: 20 desembre 2013].
* ↑ «La Sociedad Meteorológica Europea analiza mañana el cambio climático, en su VII Conferencia, en El Escorial (Madrid)». Europa Press, 30-09-2007 [Consulta: 20 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Portal oficial de l'EMS
# Gai Fanni Estrabó (escriptor)

* Per a altres significats, vegeu «Gai Fanni Estrabó».
Gai Fanni Estrabó (en llatí Caius Fannius M. F. Strabo) va ser un militar i escriptor romà gendre de Leli. Hi hauria un contemporani amb el mateix nom (Gai Fanni) que segons Ciceró va ser tribú de la plebs el 142 aC i que hauria de ser persona diferent, ja que en aquest any, Gai Fanni Estrabó estava servint a Hispània. Una altra possibilitat és que el Gai Fanni esmentat com a tribú fos ell mateix i llavors seria tribú militar a Hispània, però un error així de Ciceró sembla poc probable.
Va servir de jove a Àfrica sota Publi Corneli Escipió Emilià Africà Menor l'any 146 aC, i amb Tiberi Semproni Grac va ser el primer a escalar les muralles de Cartago. Després va servir a Hispània (142 aC) amb Fabi Màxim Servilià. Va assistir a les lectures del filòsof estoic Paneci. La seva fama com a escriptor era deguda a la seva obra "Historia" de la que no es coneix el contingut.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867, pàg. 922 [Consulta: 23 novembre 2010]. «Vegeu l'entrada 3. C. FANNIUS M. F. STRABO»
# Octavio Hernández Bolín

Octavio Hernández Bolín (10 d'agost de 1964 - 20 de febrer de 2021) fou un periodista, locutor de ràdio, presentador de televisió i productor musical valencià, director de Nuestras Bandas de Música, programa degà de la ràdio dedicat a les bandes simfòniques i que va convertir-se en programa de televisió, pàgina web així com un segell discogràfic, estudi d'enregistrament, productora de televisió i organitzador i enregistrament de certàmens de música i festivals per tot Espanya.

## Biografia

Fill d'Octavio Hernádez Torrado, fundador i primer presentador del programa Nuestras Bandas de Música des de l'any 1988 a la ràdio Popular FM a qui substitueix l'any 2001. Hernádez Bolin fa créixer el projecte iniciat pel seu pare creant contingut al voltant de les bandes per a diversos mitjans de comunicació com a Las Provincias Televisión des de 2003, o Popular TV. A la premsa escrita també tenia una pàgina setmanal al diari Las Provincias.
El 2007 Octavio Hernández impulsà la plataforma web amb el mateix nom de Nuestras Bandas de Música en la qual es recolpil·la una ampla videoteca i fonoteca dels vora 20 anys de trajectòria al voltant de la música simfònica al País Valencià i internacional.
Hernández Bolín formà part del claustre de professors de l'Escola Superior de Música d'Alt Rendiment (ESMAR) des de 2019, centre d'iniciativa privada d'ensenyaments musicals superior pioner al País Valencià. A més a més va rebre diversos reconeixements públics com el premi Euterpe de la Federació Valenciana de Bandes de Música l'any 2007 o de diverses societats musicals valencianes.

## Referències

* ↑ «Fallece a los 56 años el periodista Octavio Hernández Bolín» (en castellà), 21-02-2021. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1987

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1987 es disputaren 5 i 6 de setembre de 1987 a Villach, Àustria. Per primera vegada es disputà la prova de Contrarellotge per equips femenins.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Masculines |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Stephen Roche Irlanda | 6h 50' 02" | Moreno Argentin Itàlia | + 1" | Juan Fernández Espanya | m. t. |
| Cursa en línia masculina amateur | Richard Vivien França | 4h 12' 47" | Hartmut Bölts RFA | m. t. | Alex Pedersen Dinamarca | m. t. |
| Contrarellotge per equips masculins | Itàlia Roberto Fortunato Eros Poli Mario Scirea Flavio Vanzella | - | Unió Soviètica Viktor Klimov Assiat Saítov Igor Sumnikov Evgueni Zagrebelny | - | Àustria Helmut Wechselberger Bernard Rassinger Mario Traxl Johann Lienhart | - |
| Femenines |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Jeannie Longo França | 1h 46' 40" | Heleen Hage Països Baixos | + 12" | Connie Meijer Països Baixos | m. t. |
| Contrarellotge per equips femenins | Unió Soviètica Nadesja Kibardina Al·la Iàkovleva Tamara Poliakova Liubov Pugovítxnikova | - | Estats Units Inga Thompson Sue Ehlers Jane Marshall Leslie Schenk | - | Itàlia Francesca Galli Roberta Bonanomi Imelda Chiappa Monica Bandini | - |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | França | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Itàlia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Unió Soviètica | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | Irlanda | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Països Baixos | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | RFA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Estats Units | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Espanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Dinamarca | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 5 | 5 | 5 | 15 |

## Referències

* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1987 - Hommes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 23 setembre 2013].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1987 - Femmes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 23 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 23 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, 100 km Contrarreloj por Equipos, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 23 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Contrarreloj por Equipos, Elite (F)» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 23 setembre 2013].
# Ramon Fabregat i Arrufat

Ramon Fabregat i Arrufat (les Borges Blanques, Garrigues 1894 - Mèxic 1985) fou un polític i escriptor català.

## Biografia

Estudià música a Barcelona i telegrafia a Madrid. En proclamar-se la Dictadura de Miguel Primo de Rivera, demanà l'excedència en el cos de telegrafistes i s'exilià a França, on esdevingué, amb Francesc Macià, un dels dirigents d'Estat Català. Participà en el complot de Garraf i els fets de Prats de Molló (1926), activitat per la qual fou jutjat a París el mateix any i fou expulsat a Bèlgica.
S'oposà a la creació del Partit Separatista Revolucionari de Catalunya que Macià i una assemblea de grups catalanistes americans com el Grop Nacionalista Radical havien intentat crear a l'Havana el 1928. Malgrat aquestes diferències polítiques, formà part amb Macià del comitè d'aquesta assemblea per a Europa. Però, quan retornà a Barcelona el 1931 s'afilià la Bloc Obrer i Camperol. Alhora, traduí al català Léon Blum i Thomas Masaryk.
Durant la guerra civil espanyola fou nomenat director general d'Indústria de la Generalitat de Catalunya, i el 1939 es tornà a exiliar a Mèxic. Allí treballà com a llibreter i fundà Difusora del Libro, que permeté la distribució del llibre català a Mèxic. Fundà amb Vicenç Riera Llorca, Josep Maria Giménez-Botey i Josep Soler i Vidal, la revista Pont Blau (1952-1963) i edità Xaloc (1964-1981), amb Hermínia Ramon com a redactora en cap. Fundà Edicions Catalanes de Mèxic i el 1983 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Obres

* Flandes, la Catalunya del Nord (1932)
* Macià. La seva actuació a l'estranger (1952)

## Referències

* ↑ Esculies, Joan «Francesc Macià o el Guillem d'Orange Català». Diari Ara [Barcelona], núm.436, 11-02-2012, p.10. ISSN: 2014-010X.

## Bibliografia

* Vicenç Riera i Llorca Els exiliats catalans a Mèxic Editorial Curial, Barcelona, 1994
# Les Planes (Reus)

Les Planes és una partida de terra del municipi de Reus (Baix Camp), situada al nord de la ciutat i travessada per la carretera de Castellvell. Cap a ponent té el Camí de les Ànimes i, cap a llevant, el camí de la Mineta de Martorell i el de Castellvell. Una part d'aquesta partida correspon al terme de Castellvell, cedit per Reus quan es va produir la segregació el 1854

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 443. ISBN 8486387655.
# Societat Lunar

La Societat Lunar va ser un club de discussió de prominents industralistes, filòsofs de la naturalesa i intel·lectuals que es reunien regularment entre 1765 i 1813 a Birmingham, Anglaterra. Al començament es va anomenar "Cercle Lunar", fins que el 1775 es va adoptar el nom "Societat Lunar". El nom de la societat provenia de la seva pràctica d'organitzar les seves reunions en nits de lluna plena. Com que no hi havia il·luminació als carrers, la llum extra als carrers feia el camí de tornada a casa més fàcil i més segur.
Ells s'autodenominaven com "llunàtics". Les reunions es feien a la casa d'Erasmus Darwin, la de Matthew Boulton, la Soho House, o en el Great Barr Hall.
Els membres de la societat eren molt influents a Gran Bretanya. Entre els que atenien les reunions de manera més o menys regular estaven Matthew Boulton, Erasmus Darwin, Samuel Galton Júnior, James Keir, Joseph Priestley, Josiah Wedgwood, James Watt, John Whitehurst i William Withering.
En canvi, personatges més perifèrics eren Sir Richard Arkwright, John Baskerville, Thomas Bedded, Thomas Day, Richard Lovell Edgeworth, Benjamin Franklin, Thomas Jefferson, Anna Seward, William Small, John Smeaton, Thomas Wedgwood, John Wilkinson, Joseph Wright, James Wyatt, Samuel Wyatt, i un membre del parlament anomenat John Levett.
Antoine Lavoisier sovint mantenia correspondència amb diversos membres del grup, com també ho va fer Benjamin Franklin.
A mesura que els membres es tornaven més vells i morien, la societat va deixar de ser molt activa i va ser tancada en 1813. Molts antics membres havien ja mort a prop de 1820.
Entre records de la societat i els seus membres hi ha les anomenades "pedres lunars", dues estatuetes de Watt i una de Boulton, per William Bloy, i un museu a la Soho House, a Birmingham, Anglaterra.

## Societat Lunar Moderna

En temps més recents, una nova Societat Lunar va ser formada a Birmingam, per un grup liderat per Dame Rachel Waterhouse amb el propòsit de jugar un rol de líder en el desenvolupament de la ciutat i de la regió.

## Referències

* ↑ Lunar Society award to Rachel Waterhouse

## Enllaços externs

* Societat Lunar (moderna)
# Gai Fanni (tribú)

Gai Fanni (en llatí Caius Fannius) va ser un magistrat i polític romà del segle ii aC. Formava part de la gens Fànnia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 187 aC. Quan Luci Corneli Escipió Asiàtic va ser condemnat a pagar una gran quantitat de diners a l'erari, acusat d'acceptar suborns del rei Antíoc III, el pretor Quint Terenci Cul·leó va amenaçar d'empresonar-lo si no pagava, i Fanni va declarar en nom propi i en el dels seus col·legues, excepte Tiberi Semproni Grac, que no impedirien que el pretor portés a terme aquesta mesura.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 136.
# Marcel el Físic

Marcel el Físic (en llatí Marcellus) era un metge romà que segurament va viure al segle i, en el regnat de l'emperador Neró (que va regnar entre el 54 i el 68).
Possiblement és la mateixa persona mencionada per Galè, Aeci, Paule Egineta i Alexandre de Tral·les.

## Referències

* ↑ W.A.G., Marcellus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 938
# Nijon

Nijon és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 73 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Nijon era de 73 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 64 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 19 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 62 eren cases i 1 era un apartament. Dels 37 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Nijon el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 8 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 12 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 27 eren actives i 14 eren inactives. De les 27 persones actives 23 estaven ocupades (13 homes i 10 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 14 persones inactives 6 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de transport i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una perruqueria.
L'any 2000 a Nijon hi havia 7 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Nijon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Nijon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Shum

«Shum» té aquests significats:
* Secció Hoquei Unió Maçanetenca
* Pseudònim d'Alfons Vila i Franquesa
# Franz Krommer

Franz Krommer (txec: František Vincenc Kramář) (Kamenice, 27 de novembre de 1759 - Viena, 8 de gener de 1831), txec: František Vincenc Kramář, fou un compositor txec de música clàssica.

## Vida i obra

No es té gaire informació de la seva infantesa però sí que se sap que a partir de 1773 estudiava violí i orgue amb el seu oncle, l’organista Antonin Matyáš Kramár, a Turany, on el 1777 va començar a exercir també com a organista de l'església. Aviat, però, començà a viatjar i el 1785 formà part de l’orquestra del comte Karl Styrum-Limburg a Simontornya (Hongria), posteriorment fou mestre de cor i organista a la catedral de Pécs, i director musical del regiment del comte Antal Károly (fins al 1791). El 1795 s'instal·laria a Viena i tres anys després era mestre de capella del duc Ignaz Fuchs. Entrà posteriorment al servei de l'emperador Francesc I, esdevenint el 1810 director de ballets de la cort.
Compongué més de 300 obres seguint l'estil de W.A. Mozart i J. Haydn i fou un dels compositors txecs de més èxit a la capital austríaca, gràcies a la seva escriptura poc complexa i adaptada a la moda. Dominava la forma fugada, i els seus quartets eren considerats els millors després dels de Haydn, quant a popularitat. Entre la seva producció destaquen les partites per a instruments de vent i especialment els deu grups d'Harmonie-Musik.

## Bibliografia

* Evans, David Henry. Franz Krommer (1759-1831) and His Music for Clarinet: A Stylistic Analysis and Interpretive Study of Selected Works. Indiana University, 1986.
* 1 2 3 «Franz Vinczenz Krommer | enciclopèdia.cat». [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «HOASM: Franz Krommer». [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «Music Quarterly.» (en anglès). Music Quarterly., 0000 uuuu. ISSN: 0027-4631.
* ↑ «Michael Haydn - Franz Krommer», 09-09-2005. Arxivat de l'original el 2005-09-09. [Consulta: 13 juny 2021].
# Ole Madsen

Ole Madsen (Copenhaguen, 21 de desembre de 1934 - 26 de març de 2006) fou un futbolista danès de la dècada de 1960.
Fou 44 cops internacional amb la selecció de Dinamarca.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Hellerup IK i Sparta Rotterdam.

## Referències

* ↑ «Ole Madsen - Goals in International Matches». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ Danish national team profile
* ↑ (danès) Camilla Dam, Ole Madsen er død, Danmarks Radio, March 26, 2006
* ↑ Lundberg, Knud. Dansk Fodbold. 3. Gennembruddet til verdensklasse. Copenhagen: Rhodos, 1988, p. 14–15. ISBN 87-7245-260-9.
* ↑ «Jubilæum: Danmarks første slutrunde-sensation». [Consulta: 9 gener 2021].
# Sant Calixt

«Sant Calixt» té aquests significats:
* Sant Calixt I, papa
* Sant Calixt d'Osca, llegendari cavaller d'Osca, mort el 1003
* Catacumba de Sant Calixt, catacumba paleocristiana de Roma