OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miquel de Moragas i Spà

Miquel de Moragas i Spa (Barcelona, 1943) és un Catedràtic de Teoria de la Comunicació. Actualment és el Director de l'Institut de la Comunicació de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), editor de l'Informe de la comunicació a Catalunya i germà d'Antoni de Moragas i Spà.

## Publicacions rellevants

* Semiótica y comunicación de masas, Gustavo Gili, Barcelona, 1970
* Teorías de la comunicación, Gustavo Gili, Barcelona, 1982
* Sociología de la comunicación de masas, Gustavo Gili, Barcelona, 1984
* Espais de comunicació: experiències i perspectives a Catalunya, Eds. 62, Barcelona, 1986
* Los Juegos de la Comunicación, Fundesco, Madrid, 1992
* Cultura, símbols i Jocs Olímpics. La mediació de la comunicació, CIC, Barcelona, 1992
* Descentralization in the Global Era. Television Regions and Small Countries in Europe, con C. Garitaonandía, eds., John Libbey Media, Londres, 1995
* Television in the Olympics, amb N.K. Rivenburgh i J.L. Larson, John Libbey Media, Londres, 1995.
* Television on your doorstep. Decentralisation Experiences in the European Union. Luton (RU): University of Luton Press, 1999.
* La comunicación: de los orígenes a internet. Barcelona: Gedisa, 2012.

## Referències

* ↑ «Miquel de Moragas i Spà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ http://blogs.iec.cat/scc/la-societat/historia/presidents/miquel-de-moragas-i-spa/
* ↑ Moragas i Spa, Miquel (ed.) Informe de la comunicació a Catalunya, 2000-. ISSN: 2014-2773.
* ↑ infoamérica

## Enllaços externs

* Entrevista a Miquel de Moragas (vídeo)
* ¿La comunicación es una disciplina? (vídeo)
* Programa "Terrícoles" de BTV (vídeo)
# Missions espanyoles a Louisiana

Les missions espanyoles a Louisiana comprenen una sèrie d'establiments religiosos d'avançada establerts pels catòlics espanyols per tal de difondre la doctrina cristiana entre els amerindis locals.

## Missió Nuestra Señora de los Dolores de los Ais

* Establida en 1716-1717 a l'actual San Augustine, Texas
* Tancada en 1773

## Missió San Miguel de Linares de los Adaes

La Missió San Miguel de Linares de los Adaes fou la cinquena missió establida a Texas Oriental en 1716-1717. La missió era per servir a la vila índia d'Adaes just 32 km a l'oest del fort francès de Natchitoches (Louisiana). En aquells anys els espanyols reclamaren el riu Red com a frontera oriental de Texas, així que la missió fou considerada part de Texas espanyola encara que es trobava a l'actual Louisiana.
La missió va ser atacada pels soldats francesos el 1719 i va ser tancada. Tres anys més tard, el marquès de San Miguel de Aguayo va reobrir la missió, però en un lloc més a prop al Presidi de Los Adaes. La missió va romandre oberta fins a 1773.

## Vegeu també

* Història de Louisiana
* Louisiana (Nova Espanya)
* Missions espanyoles a Texas
# Monarca de Pohnpei

El monarca de Pohnpei (Myiagra pluto) és un ocell de la família dels monàrquids (Monarchidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc i boscos oberts de l'illa de Pohnpei, a les Carolines orientals.

## Referències

* ↑ «Monarca de Pohnpei». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Mim cellaclar

El mim cellaclar (Mimus saturninus) és una espècie d'ocell americana de la família dels mímids. Va rebre el seu nom per analogia amb la calàndria (Melanocorypha calandra), amb la qual no guarda més relació que la capacitat comuna d'imitar el cant d'altres aus.

## Característiques

És un ocell passeriforme, assoleix uns 27 cm de llarg quan és adult. Presenta un plomatge de colors apagats, amb el dors amb ratlles més fosques poc perceptibles. Les ales són més fosques, amb rivets blancs en alguns exemplars, així com la cua, que mostra al vol dues distintives taques blanques.
El bec és llarg i prim, ben adaptat a la captura d'insectes. Els tarsos de les potes són llargs, indicant el seu hàbit de caminador.

## Hàbits

Espècie insectívora i frugívora. Habita en zones d'estepa i prada, sense migrar a l'hivern. Passa la major part del seu temps en el sòl, desplaçant-se amb curtes carreres a bona velocitat.

## Referències

* ↑ «Mim cellaclar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Mim becut ocel·lat

El mim becut ocel·lat (Toxostoma ocellatum) és un ocell de la família dels mímids (Mimidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos subtropicals de les muntanyes de Mèxic, des de Guanajuato i Hidalgo, cap al sud, a través de Puebla i oest de Veracruz fins al centre d'Oaxaca.

## Referències

* ↑ «Mim becut ocel·lat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Districte de Central Otago

El districte de Central Otago està situat a la regió d'Otago de Nova Zelanda, dins la seva Illa del Sud. La zona anomenada simplement Central Otago comprèn no només el districte de Central Otago sinó també el districte de Queenstown-Lakes, a l'oest.
Té uns 16.647 habitants (cens de 2006). És un lloc turístic centrat en les poblacions de Queenstown i Wanaka. L'economia està centrada en la cria d'ovelles, de cérvols i de la vinya (varietats Pinot noir i Riesling).
Fa 9.959,24 km de llargada i està dominada pels Alps de Nova Zelanda i travessada pel riu Clutha. L'altiplà de Maniototo, situat entre el curs superior del riu Taieri i un afluent septentrional del Clutha, el Manuherikia.
El districte està caracteritzat pels hiverns freds (la zona ha enregistrat la temperatura més baixa de Nova Zelanda) i els estius càlids i secs.

## Fonts

* (anglès) Central Otago District Council
* (anglès) Final counts – census night and census usually resident populations, and occupied dwellings - Otago Region Arxivat 2008-10-02 a Wayback Machine., Statistics New Zealand
# Dofí tacat de l'Atlàntic

El dofí tacat de l'Atlàntic (Stenella frontalis) és un dofí que viu a la zona del corrent del Golf de l'oceà Atlàntic nord. Els membres més vells de l'espècie tenen una coloració tacada molt característica arreu del cos. Alguns dofins tacats de l'Atlàntic, especialment alguns dels que viuen a prop de les Bahames, s'han acostumat al contacte amb els humans. Allí, s'organitzen creuers per veure els dofins i fins i tot banyar-se amb ells.

## Referències

Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Dusino San Michele

Dusino San Michele, (Dusin en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Cantarana, San Paolo Solbrito, Valfenera, Villafranca d'Asti i Villanova d'Asti.
# Djabala

«Djabala» té aquests significats:
* Ciutat siriana, vegeu Gabala
* Muntanya del Nadj, vegeu Djabalah
* Djabala (amazic), família amaziga.
# Déu personal

Un déu personal, o deessa personal, és una deïtat amb la qual es pot relacionar com a persona, en comptes de com una força impersonal, com ara l'Absolut, "el Tot".
En les escriptures de les religions abrahàmiques, Déu es descriu com un creador personal, parlant en primera persona i mostrant emocions com la ira i l'orgull, i de vegades apareix en forma antropomòrfica. Al Pentateuc, per exemple, Déu parla i instrueix els seus profetes i es concep com a posseïdor de volició, emocions (com la ira, el dolor i la felicitat), la intenció i altres atributs característics d'una persona humana. Les relacions personals amb Déu es poden descriure de la mateixa manera que les relacions humanes, com un Pare, com en el cristianisme, o un Amic com en el sufisme.

## Referències

* ↑ «Stanford Encyclopedia of Philosophy's concepts of God». Plato.stanford.edu. [Consulta: 16 abril 2018].
* ↑ Williams, W. Wesley, "A study of anthropomorphic theophany and Visio Dei in the Hebrew Bible, the Quran and early Sunni Islam", University of Michigan, March 2009
* ↑ "La persona que reconeix Déu com a amic mai no està sol al món, ni en aquest món ni en el més enllà. Sempre hi ha un amic, un amic entre la multitud, un amic en la solitud; o mentre està adormit, inconscient d'aquest món exterior, i quan està despert i conscient d'això. En tots dos casos l'amic és allà en el seu pensament, en la seva imaginació, en el seu cor, en la seva ànima." Inayat Khan, de The Sufi Message of Hazrat Inayat Khan
# Déu és dona i es diu Petrunya

Déu és dona i es diu Petrunya, és una pel·lícula dramàtica macedònia del 2019 dirigida per Teona Strugar Mitevska. Narra la història d'una dona que guanya un concurs local, però com que normalment participar-hi està reservat per als homes, pateix l'ostracisme social. Va ser seleccionada per competir pel premi Ós d'Or al 69è Festival Internacional de Cinema de Berlín, i va guanyar el Premi LUX i diversos altres premis, a més de ser nominada per a altres guardons. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Zorica Nusheva com a Petrunija
* Labina Mitevska com a periodista Slavica
* Stefan Vujisic com a oficial més jove Darko
* Suad Begovski com el sacerdot

## Premis

* Premi LUX 2019
* Gremi de cinema alemany i premis ecumènics al Festival de Cinema de Berlín

## Referències

* ↑ «Selection for Competition and Berlinale Special Completed». berlinale. Arxivat de l'original el 21 gener 2019. [Consulta: 17 gener 2019].
* ↑ «Déu és dona i es diu Petrunya». Desdelsofà.cat. [Consulta: 19 novembre 2022].
* ↑ «God Exists, Her Name is Petrunya Wins 2019 LUX Film Prize». FilmNewEurope.com, 28-11-2019. [Consulta: 31 octubre 2020].
* ↑ «Berlin: 'God Exists, Her Name Is Petrunya' Wins German Film Guild, Ecumenical Jury Prizes». Hollywood Reporter, 18-02-2019. [Consulta: 31 octubre 2020].
# Donnas

Donnas (arpità Dounàs) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 2.683 habitants. Limita amb els municipis d'Arnad, Bard, Carema (TO), Hône, Perloz, Pont-Saint-Martin, Pontboset, Quincinetto (TO), Trausella (TO) i Traversella (TO).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Mauro Arvat | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Roberto Nicco, historiador i diputat.

## Galeria fotogràfica

* Escrit feixista a Donnas
* Cava de Donnas, seu de la cooperativa vinícola
* Via romana i arc excavat a la roca
# Edeltraud Eiberle

Edeltraud Eiberle (Trossingen, 27 de març de 1936) és una atleta alemanya, ja retirada, especialista en pentatló, que va competir durant la dècada de 1950.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en el pentatló al Campionat d'Europa d'atletisme de 1958, rere les soviètiques Galina Bistrova i Nina Vinogràdova. El 1957 i 1958 es proclamà campiona alemanya de pentatló, modalitat en què va establir tres rècords nacionals.

## Referències

* ↑ «Edeltraud Eiberle - Munzinger Biographie». [Consulta: 9 desembre 2021].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ «Berlin 2018 Statistics Handbook». european-athletics.org [Consulta: 20 juny 2020].
* ↑ «Leichtathletik - Deutsche Meisterschaften (Mehrkampf - Damen)». [Consulta: 9 desembre 2021].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. Zamość: GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 346. ISBN 978-83-62033-30-0.
# Duke 103

Duke103 (La Creu Coberta, València, 1978) més conegut com a Duke, és un artista urbà i de grafit i tatuador valencià. És un dels referents més citats pels artistes valencians d'Street art.
Duke va començar amb la tècnica de l'esprai en 1991. En estos més de vint anys en la tècnica de l'aerosol, ha experimentat totes les variants del món del graffiti, des del més convencional fins a arribar a l'art urbà o art mural. El seu primer contacte amb el món del grafit va ser de la manera més tradicional, escrivint la seua firma i icona per tota la ciutat. Amb el pas dels anys, Duke ha anat evolucionant i desenrotllant en major grau esta tècnica, deixant de banda el grafit tradicional. En esta nova etapa, ha començat a centrar-se en un estil més realista i de majors dimensions. Actualment elabora personatges carismàtics en ambients personalitzats, inventats per ell mateix; amb temàtiques divertides i amb un missatge reivindicatiu.
Natural de la zona Sud de la ciutat de València, ha impregnat un dels barris de la zona d'Street Art, amb grans murals i pintant els contenidors de vidre i caixes d'electricitat d'una forma molt personalitzada, icònica i divertida. També ha realitzat intervencions sobre vagons de FGV. Ha participat a diversos festivals, com el Poliniza de la Universitat Politècnica de València.
De jove feia bombing amb un ninotet que representava un ceptre, que posteriorment ha esdevingut la seua imatge més representativa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Duke 103 al programa de TVE 2 RITMO URBANO
* 1 2 López Giménez, Diego. Valencia en graffitis. Dilatando Mentes, 2019, p. 92-95. ISBN 978-84-120153-2-4.
* ↑ «Reportatge». Las Provincias televisió, 2005.
* ↑ «La Sexta Noticias». La Sexta, 2010.
* ↑ «Programa 'En Connexió'». Canal 9, 2012.
* ↑ «Entrevista a 'Control'». Punt Dos, 2006.

## Enllaços externs

* Entrevista a 'Colp d'ull', Canal 9, any 2000.
# Duke

«Duke» té aquests significats:
* East Duke, poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
* Geoff Duke (Saint Helens, Anglaterra, 1923 – illa de Man, 2015), pilot de motocicletes anglès que va guanyar en sis ocasions el campionat del món de motociclisme i disputà curses de Fórmula 1
* Mitchell Duke (Liverpool, Austràlia, 1991), futbolista australià
* Patty Duke o Anna Marie Duke (Elmhurst, Nova York), actriu estatunidenca
* Universitat Duke, universitat dels Estats Units a Durham (Carolina del Nord)
* Vernon Duke (Parafianovo, 1903 - Santa Monica, 1969), compositor russoamericà de música per a cinema
# El Grau (Sobremunt)

El Grau és una edifici de Sobremunt (Lluçanès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil orientat a migdia amb teulada de dues vessants. Està situada en una de les múltiples valls que origina la Serra de Sobremunt vers la riera del Sorreig.
S'hi accedeix per un portal d'arc rebaixat. Les finestres i cantoneres gairebé totes són de pedra. Pel cantó dret, s'observen diferents ampliacions, motivant que la teulada prengui forma irregular. A l'esquerra hi ha una lliça que dona accés als corrals. La casa es troba envoltada per un mur de pedra en el que hi ha quatre contraforts i una escala.

## Història

Aquesta masia tot i ser molt més antiga, no està documentada fins a finals del segle xix en una llista de diferents masies del terme de Sobremunt.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Grau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# El Grau (Sant Agustí de Lluçanès)

El Grau és una masia de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal amb teulada als quatre vents i orientada a sud. L'assentament de la casa és d'un cert desnivell i es poden veure tres etapes de construcció, reunificades. A la façana principal destaca un portal amb pedra treballada amb la porta de l'antiga catedral de Vic. Damunt hi ha un escut esculturat del marquès de la Quadra. També en aquesta façana hi ha un gran portal de pedra picada de la reforma del 1886 pel pare del senyor Calderó.
La part superior de la casa també reformada té uns petits arcs de mig punt. Hi ha altres elements com un rellotge de sol, espitlleres així com una pedra esculturada a la font del davant de la casa. Al costat dret trobem una cabana i l'era.

## Història

L'actual edificació correspon al segle xviii. A la llinda del portal d'entrada hi ha la data de la primera edificació, l'any 1758. Un escut fa referència a la pertinença d'aquest mas del marquès de la Quadra, enginyer i coronel de l'exèrcit. Destaca la presència d'espitlleres, element típicament militar i defensiu.
Posteriorment el pare de l'actual propietari, el senyor Calderó, feu una gran reforma a finals del segle xix.
La porta no és originària del mas, sinó que procedeix de l'antiga Catedral de Vic. Aquest fet està documentat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «El Grau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# El Cap de Mort

El Cap de Mort es troba a Montserrat (Catalunya), el qual és un monòlit que evoca, suposadament, el cap d'una persona morta.

## Descripció

Molts monòlits de Montserrat es caracteritzen per les seues formes orgàniques, les quals evoquen la figura d'animals diversos. El Lloro, L'Elefant o El Bacallà en són exemples clars. També n'hi ha molts amb formes humanes, com és el cas de La Mòmia, El Bisbe o La Prenyada. Però cap té una forma tan antropomòrfica i enigmàtica com El Cap de Mort. També se'l podria anomenar L'Extraterrestre, atesa la semblança indiscutible que manté amb els marcians de la pel·lícula Mars Attacks! de Tim Burton. Aquesta agulla evidencia que les evocacions montserratines depenen fortament de la perspectiva amb què es miren. Així, alguns excursionistes n'advertiran ràpidament la presència, mentre que d'altres passaran de llarg sense veure aquest perfil inconfusible. El millor lloc per reconèixer El Cap de Mort el trobarem pujant pel Camí Nou de Sant Jeroni, just després de la confluència amb el Camí Vell. Una altra vista interessant és la que podrem gaudir des de sota mateix del Cap de Mort, al qual ens hi podem arribar seguint el corriol que va al Cavall Bernat. Des d'ací, si mirem al sud, veurem una altra formació curiosa: El Cigronet. Els processos d'erosió diferencial han deixat una bola de conglomerat molt característica al cim d'aquesta agulla.

## Accés

Cal aparcar el cotxe al Monestir de Montserrat i seguir l'itinerari que puja fins al cim de Sant Jeroni. Des del monestir, anirem passant per indrets característics: les escales dels Pobres, el pas dels Francesos, la plaça de Santa Anna i el Pla dels Ocells. Després, seguirem el Camí Vell de Sant Jeroni, que avança pel fons del Torrent de Santa Maria. A la confluència del Camí Vell amb el Camí Nou, que està pavimentat, gaudirem de la millor vista del Cap de Mort. Just abans d'arribar a aquest punt, trobarem un corriol que surt a mà dreta. L'agafem i, després d'uns 200 metres, trobarem una bifurcació en què hem de trencar a la dreta. Sortirem del bosc a sota mateix de la gran testa del Cap de Mort. Desfem el camí per a tornar al cotxe.

## Referències

* 1 2 3 Balcells i Badia, David, 2014. Montserrat: 50 indrets amb encant. Valls: Cossetània Edicions. Col·lecció Khroma, 12. ISBN 9788490342084. Pàgs. 86-87.

## Enllaços externs

* Integral Montserrat Vertical - YouTube (català)
* Posa't les botes!!: Cap de Mort i Serrat de les Onze (català)
* Wikiloc (català)
# El Capcir

* Aquest article tracta sobre la muntanya del Berguedà. Vegeu-ne altres significats a «Capcir».
El Capcir és una muntanya de 945 metres que es troba al municipi de la Nou de Berguedà, a la comarca catalana del Berguedà.

## Referències

* ↑ «el Capcir». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ Ràfols i Barrufeet, Frederic. Guia de colls de Catalunya, Andorra i Balears: 900 pujades en bicicleta de carretera. Barcelona: Cossetània, 2011. ISBN 978-84-15456-65-0.
# Därligen

Därligen és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat districte d'Interlaken.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Dècada del 770

La dècada del 770 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 770 fins al 31 de desembre del 779.

## Personatges destacats

* Carlemany, emperador de l'Imperi Carolingi
* Adrià I, papa
# Dècada del 760
## Esdeveniments

* Carlemany assumeix el tron del seu pare
* Bagdad, nova capital
* Guerra entre Xina i el Tibet
* Revolta dels serfs a Galícia
* 761 Fundació d'Oviedo

## Personatges destacats

* Carlemany
* Li Po
* Pipí I el Breu
* Fruela I d'Astúries
# El pla de la Susan

El pla de la Susan (títol original: Susan's Plan) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Landis, estrenada el 1998. Ha estat doblada al català.

## Argument

Divorciada fa poc i rebent ajudes des de fa temps, Susan (Nastassja Kinski) no considera més que moderadament la perspectiva de treballar. Aleshores es posa en el cap la idea d'eliminar el seu ex-marit Paul (Adrian Paul) amb l'ajuda del seu amant Sam (Billi Zane) i de dos assassins maldestres, Steve (Rob Schneider) y Bill (Michael Biehn) amb la finalitat de recuperar la pòlissa d'assegurança. Per rematar el treball contracten a un pinxo (Dan Aykroyd) que també fracassa. Finalment, busquen els serveis d'una atractiva i eixelebrada perruquera (Lara Flynn Boyle).

## Repartiment

* Nastassja Kinski: Susan Holland
* Billy Zane: Sam Myers
* Michael Biehn: Bill
* Rob Schneider: Steve
* Lara Flynn Boyle: Betty Johnson
* Dan Aykroyd: Bob
* Bill Duke: Inspector Scott
* Adrian Paul: Paul Holland
* Thomas Haden Church: Dr. Chris Stillman
* Lisa Edelstein: Penny Myers
* Sheree North: Madame Beyers
* Carl Ballantine: Harold Beyers
* Joey Travolta Pierre Baton): el barman
* Robert Harvey: el concessionari
* Lauren Tom: Carol

## Referències

* ↑ «El pla de la Susan». esadir.cat.
* ↑ «Susan's Plan». Allociné.
# Durand

«Durand» té aquests significats:
* Toponímia:
** Durand (Illinois), vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Durand (Wisconsin), població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin
** Le Mesnil-Durand, municipi francès al departament de Calvados
** Lésignac-Durand, municipi francès al departament de Charente
* Biografies:
** Durand (príncep-bisbe) (? - Lieja, 1024 /1025), príncep-bisbe de Lieja des de 1021
** Durand de Sanch-Inhan, fundador del monestir de Sanch-Inhan
** Jacky Durand (Laval, 1967), ciclista francès
** Louis Durand (París, 1760 – Thiais, 1834), autor, professor i arquitecte francès
** Luc Durand (1935- 2000), actor i director d'escena quebequès
** Nicolas Durand (1982, Tolosa de Llenguadoc), jugador de rugbi a XV francès
** René Durand (Espirà de l'Aglí, 1948), guionista de còmics rossellonès
** Ernest Armand Durand, botànic francès
** Guillem Durand (Puègmiçon, c. 1230 - Roma, 1296), canonista i escriptor litúrgic occità
# Dólinsk

Dólinsk (en rus: Долинск) és una ciutat de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2019 tenia 11.685 habitants. És la seu administrativa del districte homònim.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Mim becut de Cozumel

El mim becut de Cozumel (Toxostoma guttatum) és una espècie d'ocell de la família dels mímids endèmic de l'illa de Cozumel al costat de la península de Yucatán, a Mèxic.
Relativament estable a l'illa, la població del mim becut de Cozumel va sofrir gravíssims danys amb els successius atacs de l'huracà Roxanne (que va assotar l'illa l'11 d'octubre de 1995) i l'huracà Gilbert (que va arribar a ella l'11 de setembre de 1988), i durant sis anys l'hi va creure extint. Al juny de 2004 es van albirar uns pocs exemplars, i està avui classificat com en perill crític d'extinció.

## Referències

* ↑ «Mim becut de Cozumel». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)