OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elidir Fawr

Elidir Fawr és una muntanya d'Eryri, al nord de Gal·les, el cim més al nord del Glyderau. El seu nom significa 'Gran Elidir', que és el nom d'un llegendari rei guerrer del segle VI també conegut com Eliffer Gosgorddfawr, que significa "Elidir del Gran Exèrcit" en gal·lès.
Al nord del cim hi ha un petit llac anomenat Marchlyn Mawr, que és l'embassament superior de la central elèctrica de Dinorwig, una central hidroelèctrica amagada dins de la muntanya. L'aigua d'aquest llac flueix a través d'enormes túnels cap a l'embassament inferior Llyn Peris.
Des de Llanberis, la muntanya està dominada per les antigues pedreres de pissarra de Dinorwic i els residus que han deixat.

## Aproximació

És una caminada raonablement curta, però enfilada fins al cim, i es pot fer des del vessant Deiniolen o des de Nant Peris. La caminada des de Deiniolen ofereix vistes fins a Llanberis, mentre que l'aproximació de Nant Peris és curta i força costeruda. També es pot arribar al cim des d'Ogwen Cottage mitjançant una travessa de Y Garn i Foel-goch. La ruta fa la volta per la capçalera de Cwm Dudodyn fins a Bwlch y Brecan i fins al cim rocós d'Elidir Fawr.

## Galeria d'imatges

* Elidir Fawr des dels vessants de Moel Eilio, amb la pedrera Dinorwic destacada a la seva cara sud-oest.

## Referències

* ↑ «Welsh Mountain Names Meaning».
* ↑ Nuttall, John & Anne (1999). The Mountains of England & Wales - Volume 1: Wales (2nd edition ed.). Milnthorpe, Cumbria: Cicerone. ISBN 1-85284-304-7.
# Casa Roura

La casa Roura, també coneguda com a Ca La Bianga, és un edifici modernista situat a la Riera de Sant Domènec de Canet de Mar, declarat Bé Cultural d'Interès Local. Avui en dia hi ha un restaurant.

## Història

Entre 1891 i 1892, l'arquitecte Lluís Domènech i Montaner va reformar la casa de la seva cunyada Francesca Roura i Carnesoltes, natural de Canet, i el seu marit Jacint de Capmany. L'arquitecte va dissenyar una residència inspirada en el model de les cases mansió dels Països Baixos, amb unes línies i formes molt similars a l'edifici del cafè restaurant del Parc de la Ciutadella, conegut com a Castell dels Tres Dragons (1887-1888).

## Descripció

Té quatre façanes diferents d'obra vista, combinant l'estil modernista de l'època i les influències medievals, incloent-hi-hi elements fantasiosos i mitològics. La coberta és a dos aigües i està feta de ceràmica vidriada policromada. L'edifici es va completar amb una torre de gran diàmetre situada a la cantonada sud, que feia les funcions de mirador.
La porta principal de fusta té reforços de ferro forjat que també realitzen una funció decorativa. Recorden la R de Roura amb un acabat en forma de drac. A l'interior, hi ha un saló central amb sortida al jardí posterior. Destaca l'acurat treball d'ebenisteria, els paviments de mosaics originals de tessel·les del manjador, i els vitralls de colors. S'hi conserva un gran llar de foc amb diferents element florals sobre la qual destaca un alt relleu amb una al·legoria sobre el descobriment d'Amèrica.

## Vegeu també

* Casa Roura i Carnesoltes

## Referències

* ↑ «Casa Roura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Roura Casa Roura». Ajuntament de Canet de Mar.
* 1 2 3 Borrell Mas, Jordi; Meca Acosta, Benet. La Casa Roura de Domènech i Montaner a Canet de Mar (1892), 2010.

## Bibliografia

* Borrell Mas, Jordi; Meca Acosta, Benet. La Casa Roura de Domènech i Montaner a Canet de Mar (1892), 2010.

## Enllaços externs

* «Casa Roura». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Hypsophrys

Hypsophrys és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica.

## Taxonomia

* Hypsophrys nematopus (Günther, 1867)
* Hypsophrys nicaraguensis (Günther, 1864)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Günther, A., 1867. On the fishes of the states of Central America, founded upon specimens collected in fresh and marine waters of various parts of that country by Messrs. Salvin and Godman and Capt. J. M. Dow. Proceedings of the Zoological Society of London. 1866 (pt 3): 600-604.
* ↑ Günther, A., 1864. Report of a collection of fishes made by Messrs. Dow, Godman, and Salvin in Guatemala. Proceedings of the Zoological Society of London. 1864 (pt 1): 144-154.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Kullander, S.O. i K.E. Hartel, 1997: The systematic status of cichlid genera described by Louis Agassiz in 1859: Amphilophus, Baiodon, Hypsophrys and Parachromis (Teleostei: Cichlidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 7 (3): 193-202.

## Enllaços externs

* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Euclides de Gela

Euclides (en grec antic: Εὐκλείδης, llatí: Eucleides) fou un dels fills d'Hipòcrates, tirà de Gela.
S'havia produït una revolta popular contra Euclides i el seu germà, en el moment en què es va saber la mort d'Hipòcrates. Els dos germans van vèncer els rebels amb l'ajuda de Geló I, tirà de Siracusa, que aprofitant les circumstàncies, va aconseguir el poder, segons Heròdot.

## Referències

* ↑ 2.Eucleides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 74
# Gavaldà

«Gavaldà» té aquests significats:
* Anna Gavalda (1970, Boulogne-Billancourt, Alts del Sena), periodista i novel·lista francesa
* Bisbat del Gavaldà
* Can Gavaldà, casa del municipi de Capçanes (Priorat)
* Comtat de Gavaldà, jurisdicció feudal entre l'Alvèrnia i el Llenguadoc
* Lluís Gavaldà i Roig (Constantí, Tarragonès, 1963), cantant i principal compositor del grup Els Pets
# Thil-sur-Arroux

Thil-sur-Arroux és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 151 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Jean-Yves Jeannin | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 194 | 212 | 180 | 173 | 142 | 144 | 151 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Población de Cerrato

Población de Cerrato és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 146 | 129 | 130 | 133 |
# Elie-Abel Carrière

Élie-Abel Carrière (1818–1896) va ser un botànic francès establert a París. Va ser una autoritat en coníferes en el període 1850-1870, descriví moltes noves espècies, i el nous gèneres Tsuga, Keteleeria i Pseudotsuga. La seva obra més important va ser el Traité général des conifères ou description de toutes les espèces et variétés de ce genre aujourd'hui connues, avec leur synonymie, l'indication des procédés de culture et de multiplication qu'il convient de leur appliquer, publicat el 1855, amb una edició molt revisada del 1867.
Va ser el cap jardiner dels hivernacles del Museu Nacional d'Història Natural de París. Va ser redactor en cap de la Revue horticole i exercí forta influència en l'horticultura.

## Bibliografia parcial

* Jardin fruitier - Fruits à pépins - Poires (1845)
* Pépinières (1855)
* Entretiens familiers sur l'horticulture (1860)
* Guide pratique du jardinier multiplicateur (1862)
* Production et fixation des variétés dans les végétaux (1865)
* Arbre généalogique du groupe pêcher (1867)
* Description et classification des variétés de pêchers et de brugnoniers (1867)
* Encyclopédie horticole (1880)
* Montreuil aux pêches-Historique et pratiques (1880)
* Semis et mise à fruit des arbres fruitiers (1881)
* Étude générale du genre Pommier (1883)
* Pommiers microcarpes et pommiers d'agrément (S.D.)
* La Vigne et Réfutations sur la culture de la vigne (S.D.)
* L'arbre fruitier haute tige. Manuel pratique d'arboriculture fruitière (1908)

## Referències

* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Casa Rovira

«Casa Rovira» té aquests significats:
* Casa Rovira (Cardona), edifici històric de la vila (Bages)
* Casa Rovira (Piera) , edifici catalogat com IPA-5585 (Anoia)
* Casa Rovira (Sant Sadurní d'Anoia), edifici catalogat com IPA-2882 (Alt Penedès)
# Brentwood (Nova York)

Brentwood és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 53.917 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brentwood tenia 53.917 habitants, 12.580 habitatges, i 10.894 famílies. La densitat de població era de 2.069,3 habitants/km².
Dels 12.580 habitatges en un 46,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 17,4% dones solteres, i en un 13,4% no eren unitats familiars. En el 9,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,9% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 32,8% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 8,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.208 $ i la renda mediana per família de 57.047 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.022 $ mentre que les dones 25.946 $. La renda per capita de la població era de 15.833 $. Entorn del 7,5% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brentwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brentwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Selma Kajanus

Selma Kajanus (Hèlsinki, 8 de febrer de 1860 - Hèlsinki, 19 de juliol de 1935) fou una pianista i arpista pertanyent a tota una nissaga de músics, germana de Robert Kajanus.
Després de rebre les primeres lliçons de piano amb Alie Lindberg, estudià a Viena amb Teodor Leszetycki i després a Sant Petersburg amb Anton Rubinstein. En els primers temps de formació, va fer gires amb l'actriu Ida Aalberg i també amb la cantant d'òpera Ida Basilier. A més de l'activitat artística com a concertista, tant a Finlàndia com a l'estranger, acompanyà també altres músics solistes, com ara el violinista Willy Burmester. Entre els anys 1894 i 1899 tocà el clavicèmbal a l'Orquestra Filharmònica de Hèlsinki, que havia fundat el seu germà, i aleshores s'anomenava la Societat Orquestral de Hèlsinki. Entre els anys 1893 i 1899 Selma Kajanus en dirigí el cor simfònic.
També es dedicà a l'ensenyament, que impartí sempre en la seva ciutat nadiua. Fou Selma la que inicià la nissaga d'arpistes a la seva família, i la seguiren les seves tres nebodes Lilly, Aino i Elvi.
Interessada per tota mena de temes a més de la música, també escrigué poesia, que publicà aplegada en els llibres Böljor (1904) i Dikter (1935). Les seves memòries es van publicar pòstumament.

## Referències

* 1 2 Hillila, Ruth-Esther; Hong, Barbara Blanchard. Historical Dictionary of the Music and Musicians of Finland (en anglès). Greenwood Publishing Group, 1997, pàg. 160-161. ISBN 978-0-313-27728-3.
* ↑ Smith, Frederick Key. Nordic Art Music: From the Middle Ages to the Third Millennium (en anglès). Greenwood Publishing Group, 2002, pàg. 58. ISBN 978-0-275-97399-5.
* 1 2 Kangas, Laila. «Kuuluisan Robertin pianistisisko Selma Kajanus...» (en finès). YLE, 08-02-2019. [Consulta: 23 maig 2020].

## Bibliografia

* Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 652. (ISBN 84-7291-226-4)
# Timoteu III d'Alexandria

Timoteu III d'Alexandria anomenat Timoteu Salofaciol va ser patriarca d'Alexandria dues vegades, la primera de l'any 460 al 475 i la segona del 477 fins a la seva mort el 481.
Va defensar sempre les conclusions del Concili de Calcedònia i es va oposar al monofisisme. Per aquest motiu l'Església Ortodoxa Copta no el reconeix com a patriarca, i considera que Timoteu IV és Timoteu III.
L'any 460, l'emperador Lleó I va expulsar el patriarca miafisita Timoteu II d'Alexandria i va nomenar patriarca a aquest Timoteu Salofaciol.
L'any 475, una revolta va provocar el retorn de Timoteu II i l'emperador Basilisc el va recolzar, però Timoteu II va morir dos anys més tard, el 477. L'emperador Zenó va expulsar Pere Monge el successor que els monofisistes havien escollit, i va restaurar Timoteu III a la seva seu, que va conservar fins que va morir l'any 481.

## Referències

* ↑ «Timotheos III». Previous patriarchs. Patriarchate of Alexandria. [Consulta: 31 agost 2023].
* ↑ Grumel, Venance. Traité d'études byzantines, vol. I. París: Presses universitaires de France, 1958, p. 443.
# Satchelliella gracilis

Satchelliella gracilis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids present a Europa, incloent-hi la Gran Bretanya, França, Alemanya, Grècia i els territoris de l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia.

## Referències

* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ DEpository: a Web repository of information about the Metazoa of Germany (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* «The Animal Diversity Web» (en anglès). Myers, P., R. Espinosa, C. S. Parr, T. Jones, G. S. Hammond i T. A. Dewey, 2019.
# Emily Kinney

Emily Rebecca Kinney (Wayne, Nebraska, 15 d'agost de 1985) és una actriu, cantant i compositora estatunidenca, més coneguda pel seu paper com Beth Greene en la sèrie televisiva de drama i horror d'AMC The Walking Dead. També ha aparegut en altres sèries de televisió com Showtime, aclamada per la crítica, Masters of Sex, The Flaix i més tard Arrow. Kinney formara part del repartiment principal de la serie d'ABC Conviction del 2016, al costat de Hayley Atwell.
Kinney Va néixer a Wayne, Nebraska, filla de Vaughn i Jean Kinney. Durant la seva joventut, es van traslladar sovint a Nevada, Oregon, i altres parts de Nebraska. Kinney va assistir a Universitat de Nova York per un semestre. El 2006, es va graduar a la Universitat Wesleyan de Nebraska. amb un Bachelor of Arts grau en teatre. Kinney llavors va anar a Nova York, on va treballar al Teatre de Broadway.
En 2011, va començar a interpretar a Beth Greene, un personatge recurrent de la serie de drama i horror d'AMC The Walking Dead. Tot i que ella tenia 25 anys a l'inici de la producció, el seu personaje Beth era la germana de 16 anys de Maggie a la segona temporada. Va contribuir en la banda sonora Original, Vol. 1, on va col·laborar amb Lauren Cohan en el single, "The Parting Glass". Kinney va acabar el seu paper en la sèrie el 2014, encara que va fer una aparició final el 2015 en el novè episodi de la cinquena temporada.

## Filmografia

* The Walking Dead (2011-2015)

## Discografia

* Blue Toothbrush (2011)
* Expired Love (2013, 2014)
* This Is War (2015)

## Premis i nominacions

| Year | Nominated work | Award | Result |
| 2015 | The Walking Dead | Saturn Awards - Best Supporting Actress | |

## Referències

* ↑ «Emily Kinney». CBS Interactive. [Consulta: 5 juny 2015].
* ↑ «The Walking Dead's Emily Kinney Comes to Arrow in "Beacon of Hope" Synopsis».
* ↑ «‘The Walking Dead's' Emily Kinney Joins ABC Drama Pilot ‘Conviction'». [Consulta: 13 febrer 2016].
* 1 2 "Emily Kinney".
* ↑ «Emily Kinney Interview on 106.7 LiteFM». YouTube.
* ↑ Korbelik, Jeff «NWU graduate enjoying TV, stage and music success». Lincoln Journal Star, 08-02-2012 [Consulta: 5 juny 2015].
* ↑ «Beth Greene». amc.com. [Consulta: 18 setembre 2015].
* ↑ «The Walking Dead». AMC. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2015. [Consulta: 18 setembre 2015].
* ↑ Leon, Melissa. «The Walking Dead's Emily Kinney on the Brutal Midseason-finale Coda». The Daily Beast. thedailybeast.com, 01-12-2014. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ Putnam, Lindsay. «Ghosts of 'Walking Dead' past return for midseason premiere». New York Post, 09-02-2015. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ Ehrlich, Brenna. «'Walking Dead' Star Emily Kinney Resurrects 'Expired Love' On New Album». MTV News, 10-03-2014. Arxivat de l'original el 4 de febrer 2021. [Consulta: 5 juny 2015].

## Enllaços externs

* Emily Kinney - Lloc web oficial
# Casa Rot

La Casa Rot és una obra de Massalcoreig (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres avui partida en dos. Façana de composició simètrica encara que una mica alterada. El terra de l'entrada és fent amb còdols dibuixant una mena de rosetó. El ràfec destaca per la seva originalitat.

## Referències

* ↑ «Casa Rot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Inversió estrangera directa

Una inversió estrangera directa (IED) és una inversió, d'una entitat basada en un país estranger, en la forma de participació de control en una empresa del país. Per la qual cosa es distingeix de la inversió estrangera de cartera, on en aquesta última no hi ha el control de l'empresa per part de l'inversor.
L'origen de la inversió no té impacte en la definició, així la inversió pot fer-se "inorgànicament" mitjançant la compra d'una empresa al país de destinació o "orgànicament" per les operacions d'un negoci existent en expansió en aquest país.

## Referències

* ↑ «FT Lexicon». Arxivat de l'original el 2019-04-08. [Consulta: 11 abril 2017].
# Brentwood (Tennessee)

Brentwood és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 23.445 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brentwood tenia 23.445 habitants, 7.693 habitatges, i 6.808 famílies. La densitat de població era de 261,2 habitants/km².
Dels 7.693 habitatges en un 48,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 82,2% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 11,5% no eren unitats familiars. En el 10% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,5% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 32,4% de 45 a 60 i un 8,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
Entorn de l'1,5% de les famílies i el 2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brentwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brentwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Castell de Bresca

Les restes del castell de Bresca estan situades a l'antic terme de Gerri de la Sal, a la comarca del Pallars Sobirà, en el poble de Bresca.
Són a l'extrem nord-est del poble de Bresca, en el lloc anomenat Rocastell.
Castell àmpliament documentat des del 940, en una donació al monestir de Gerri, fins al segle xvi, on és descrit com una bella fortalesa.
Actualment només en queda l'espai, perfectament delimitat per les grosses pedres del basament que s'hi han conservat. Arribava als 12 metres de llargària pels 8,5 d'amplada, amb murs d'un gruix de 120 centímetres. El poc aparell conservat permet datar-lo en el segle xi.

## Referències

* ↑ Bolós, J.; Busqueta, J.J.: «Castell de Bresca», pàg. 211.
* ↑ Benito, P.: «Castell de Bresca», pàg. 211.

## Bibliografia

* Benito i Monclús, Pere; Bolòs i Masclans, Jordi; Busqueta i Riu, Joan-Josep. «Castell de Bresca». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 210-211 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
* Pladevall i Font, Antoni; Castilló Cadena, Arcadi. «Gerri de la Sal». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* El Castell de Bresca en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Gavardina

«Gavardina» té aquests significats:
* Gavardina (teixit), teixit relativament impermeable
* Gavardina (abric), peça per protegir-se de la pluja
* Gavardina, gentilici de les dones de Gavarda, municipi del País Valencià a la comarca de la Ribera Alta
# Tirà becplaner amazònic

El tirà becplaner amazònic (Tolmomyias assimilis) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes, des de l'oest, nord i sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord de Bolívia i Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Tirà becplaner amazònic». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# San Antonio de Jujuy

San Antonio de Jujuy és una localitat de l'extrem sud de la província de Jujuy i capçalera del departament homònim.
S'accedeix al poblat, a 37 km de la capital provincial San Salvador de Jujuy, per la RN 9. i la RP 2.

## Història

Es troba per primera vegada el nom de "Perico de San Antonio" en l'Expedient 598 del 8 de maig de 1663, un contracte signat en l'estada de San Antonio de Perico.

## Capital Nacional del Quesillo

San Antonio, poble de tradicions, amb veïns criolls i guachos en la seva majoria, té una llegenda entorn de la producció del quesillo