OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gröbenzell

Gröbenzell és un municipi de l'Alta Baviera situat al districte de Fürstenfeldbruck. De 1939 a 2019 la població d'aquest municipi dormitori de Múnic es va quasi decuplicar.
El primer esment de Gröbenzell data del 1752. Molt probablement refereix a un peatge (alemany Zoll, bavarés zell) al riu Gröbenbach. Això va inspirar l'escut del municipi nou: una barrera que creua un riuet.
El municipi es va crear el 1952, per la fusió d'uns barris pobres de torberes dels defores de Múnic, Puchheim, Olching i Geiselbullach a l'entorn de la parada del ferrocarril «Gröbenzel» que va donar el seu nom a la nova entitat.
Demografia :
| Any | 1939 | 1950 | 1961 | 1970 | 1987 | 1991 | 1995 | 2000 | 2005 | 2010 | 2015 | 2019 |
| habitants | 2.743 | 5.283 | 6.946 | 11.386 | 17.504 | 18.317 | 18.418 | 18.830 | 19.202 | 19.512 | 19.780 | 20.048 |

## Referències

* 1 2 Bekanntgabe der Einwohnerzahlen Arxivat 2019-11-12 a Wayback Machine., auf den Webseiten der Gemeinde Gröbenzell, abgerufen am 12. November 2019.
* ↑ Mages, Emma. «Gemeinde Gröbenzell» (en alemany). Bayerns Gemeinden. Haus der Bayerischen Geschichte. [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ Volkert, Wilhelm (ed.). Handbuch der bayerischen Ämter, Gemeinden und Gerichte 1799-1980 (en alemany). München: Beck, 1983, p. 466. ISBN 3-406-09669-7.
# Marc Quinn

* Per a altres significats, vegeu «Quinn».
Marc Quinn (Londres, 8 de gener de 1964) és un artista plàstic contemporani anglès. El seu treball inclou l'escultura, la instal·lació i la pintura.
Quinn explora què són els éssers humans en el món actual a través de subjectes com el cos, la genètica, la identitat, el medi ambient i els mitjans de comunicació. En la seva obra utilitza materials molt diversos com ara sang, pa i flors, així com marbre i acer inoxidable. Quinn ha estat objecte d'exposicions en solitari al Museu Sir John Soane, la Tate, la National Portrait Gallery, la Fundació Beyeler, la Fondazione Prada i la South London Gallery.
L'artista ha estat un membre notable del moviment dels joves artistes britànics (Young British Artists), amb sobretot Sarah Lucas i Damien Hirst.
Quinn és una celebritat internacional que ha estat comissionat per a la primera edició del quart socle de Trafalgar Square l'any 2004, per a la qual ha exposat Alison Lapper Pregnant.
Quinn és principalment conegut per a Self (1991-present), una sèrie d'autoretrats congelats realitzats amb la seva pròpia sang, i que ha fet l'objecte d'una retrospectiva a la fundació Beyeler l'any 2009.
Quinn viu i treballa a Londres.

## Referències

* ↑ «Two sculptures take fourth plinth». BBC.
* ↑ «08. JUN 2009 – 19. JUL 2009, MARC QUINN, «SELFS» 1991–2006». Fondation Beyeler. Arxivat de l'original el 2020-03-11.
# Manacus

Manacus és un gènere d'ocells de la família dels píprids (Pipridae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 4 espècies:
* Manacus candei - manaquí barbat collblanc.
* Manacus aurantiacus - manaquí barbat de coll taronja.
* Manacus vitellinus - manaquí barbat colldaurat.
* Manacus manacus - manaquí barbat blanc.
# Mas de la Vila (Talamanca)

El Mas de la Vila és un edifici del municipi de Talamanca (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una casa pairal de grans dimensions, orientada a ponent. La façana principal encara conserva quatre contraforts per tal de fer més sòlid l'edifici i una entrada porxada que alhora fa de distribuïdor cap a les corts i cap a l'habitatge, amb portes semicirculars. Al primer pis presenta també una galeria de tres obertures semicirculars de diferent mida, molt modificades (a dos se'ls hi ha reduït la mida).
En el decurs dels anys la masia ha patit moltes transformacions i ampliacions cosa que fa difícil de reconèixer la seva fisonomia original. La Vila posseeix una teuleria, un forn de calç, una serradora i un forn de pega (tots ells actualment inutilitzats).

## Història

Des del 1304 tenim notícies de la família Vila i del mas que el tenien en alou dels senyors del castell de Talamanca. Un document procedent de l'arxiu de la família Vila, indica que Magí de Planella, senyor del castell i del terme, estableix, anys més tard que la família Vila serà perpètuament propietària del mas Vila i dels masets agregats: mas de la Torra, mas del Coscó i mas Castellar (actualment derruïts). D'aquesta manera des del primer establiment al s.XII, la casa sempre ha estat habitada la llarg de les generacions per la família Vila i els seus descendents i així ens ho demostren els fogatges de diversos anys (1497, 1553, 1594, 1735,1775). No va ser fins a l'any 1910 que amb la mort de la última pubilla Vila, la casa passà a mans del cognom Singla.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas de la Vila». Mapa de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Dongchuanita

La dongchuanita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany i dona nom al grup de la dongchuanita.

## Característiques

La dongchuanita és un fosfat de fórmula química Pb₄ZnZn₂(PO₄)₄(OH)₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, i va ser publicada en el mes de maig de 2023. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a la col·lecció mineralògica del Museu Geològic de la Xina, a Beijing (República Popular de la Xina), amb el número de catàleg: m16123 i a les col·leccions del laboratori d'estructura cristal·lina de l'institut de recerca científica de la Universitat de Geociències de la Xina, a Beijing, amb el número de catàleg: dc-1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina de coure Dongchuan, situada al nord-est de la província de Yunnan, a la República Popular de la Xina, a 160 km al nord de la ciutat de Kunming. Aquesta mina és un important jaciment de minerals de coure, famós per la producció de coure i el subministrament de matèries primeres per encunyar monedes per a dinasties antigues. Aquesta mina és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Dongchuanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 maig 2022].
* 1 2 Li, Guowu; Sun, Ningyue; Shen, Hongtao; Xue, Yuan; Hao, Jinhua; Fourestier, Jeffrey de «Dongchuanite, a new phosphate mineral with a new structure, from Dongchuan copper mine, Yunnan Province, China». Mineralogical Magazine, 87, 4, 01-08-2023, pàg. 611–618. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2023.16 [Consulta: 25 agost 2023].
# Hologymnosus annulatus

Hologymnosus annulatus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes que habita des del Mar Roig i Sud-àfrica fins a les illes de la Societat, Pitcairn, el sud del Japó i el sud-est d'Austràlia. Els mascles poden assolir els 40 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River (Nova Jersey, Estats Units): Prentice-Hall. 2000.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. .
# Els ulls de la Júlia

Els ulls de la Júlia (títol original en castellà: Los ojos de Julia) és una pel·lícula espanyola de 2010 de suspens dirigida per Guillem Morales i protagonitzada per Belén Rueda. Ha estat doblada al català.

## Argument

La Júlia pressent que alguna cosa dolenta li ha passat a la seva germana, la Sara, i va a visitar-la, trobant morta. Tots els fets apunten que es tracta clarament d'un suïcidi. Malgrat tot, la Júlia és incapaç d'acceptar aquesta versió i comença a investigar les circumstàncies que envoltaven la vida de la seva germana, a la qual no visitava des de feia uns mesos. Però alguns inquietants indicis, que contradiuen el caràcter de Sara, i el descobriment que la seva germana s'havia apartat completament dels seus veïns i amics només fan augmentar en ella les sospites que alguna cosa estranya s'amaga després de la seva mort. Descobreix que hi ha algú que la segueix, a tot arreu, i comença una recerca per trobar a aquesta persona.

## Repartiment

* Belén Rueda: Julia / Sara.
* Lluís Homar: Isaac.
* Julia Gutiérrez Caba: Solitud.
* Francesc Orella: Inspector Dimas.
* Pablo Derqui: Angel / Iván / Ombra.
* Joan Dalmau
* Hèctor Claramunt
* Daniel Grao
* Boris Ruiz
* Víctor Benjumea: el vigilant d'aparcament.
* Carlos Fabregas
* Dani Codina: el veritable infermer Iván.
* Òscar Foronda
* Laura Barba
* Marcos Fernández: Carles.
* Alejandra Franco

## Producció

Guillermo del Toro va treballar per segona vegada com a productor per a una producció de gènere espanyol i va coproduir la pel·lícula amb Joaquín Padró i Mar Targarona per Rodar y Rodar Cine y Televisión. La pel·lícula estarà protagonitzada per Belén Rueda i Lluís Homar. Guillem Morales va escriure el guió en col·laboració amb Oriol Paulo. La pel·lícula està cofinançada per Ocus Features International.

## Estrena

La pel·lícula es va estrenar el 20 d'octubre de 2010 a Espanya, alçant-se el primer cap de setmana en el primer lloc amb més d'1,2 milions d'euros recaptats. Després de 7 setmanes, Els ulls de la Júlia portava recaptats ja gairebé 7 milions d'euros, i ha estat venuda a diferents països.

## Banda sonora

La BSO de la pel·lícula fou composta per Fernando Velázquez.

## Rebuda

* "Psychothriller amb ressons d'Alfred Hitchcock i del Michael Powell de 'El Fotògraf del Pànic' (...) Un exercici de gènere d'impecable confecció (...) Puntuació: ★★★★ (sobre 5)"
* "Morales còpia i molt, de Argento i Bava i tot el giallo en general, de diversos títols de Hitchcock (...) la pel·lícula cau en picat quan es veu obligada a començar a donar respostes (...) Puntuació: ★★ (sobre 5)"
* "Amb cert retrogust a 'giallo' molt mal digerit. (...) sofisticada posada en escena (...) prefereix refugiar-se en la tebiesa de l'exercici d'estil filogótic -poc problemàtic per definició- abans que agafar per les banyes al toro dels tabús"

## Referències

* ↑ «Els ulls de la Júlia». Ésadir.cat. [Consulta: 28 agost 2022].
* ↑ «Los ojos de Julia». Allociné.fr.
* ↑ Batlle Caminal, Jordi «Els ulls de la Júlia». Fotogramas.
* ↑ Salvá, Nando «Els ulls de la Júlia sota l'ombra del giallo». El Periódico.
* ↑ Costa, Jordi «Visió retrospectiva». El País.
# Asadabad

* No s'ha de confondre amb Abbasabad.
«Asadabad» té aquests significats:
* Asadabad (Nishapur), població fundada per Asad ben Abd Allah al costat de Nishapur (avui a la part nord-est Iran) la primera meitat del segle viii. Fou feu de la família del governador, fins al segle x. El governador tahírida, Abd Allah ibn Ṭahir, la va constituir en wakf pel manteniment del ribat de Farāva.
* Asadabad (Afganistan), capital de la província de Kunar, a l'Afganistan
* Asadabad (Jalilabad) o Asad Abad, vila de l'Azerbaidjan al districte de Jalilabad
* Asadabad (Yardymli) (Əsədabad), vila de l'Azerbaidjan al districte de Yardymli
* Asadabad (Iran) (àrab Asadabadh), ciutat de l'occidental d'Iran a la província d'Hamadan
# Patrimoni gènic

En genètica de poblacions, un patrimoni gènic és el conjunt complet d'al·lels diferents d'una espècie o població.

## Descripció

Un patrimoni gènic gran és indicatiu d'una alta diversitat genètica, que s'associa amb poblacions fortes que poden sobreviure a moments de selecció intensa. En canvi, una baixa diversitat genètica (vegeu consanguinitat i coll d'ampolla poblacional) poden causar un descens de l'aptitud i una probabilitat més alta d'extinció.
Quan tots els exemplars d'una població són idèntics quant a un tret fenotípic determinat, es diu que són monomòrfics. En canvi, quan els exemplars presenten diverses variants d'un tret determinat, es diu que són polimòrfics.

## Referències

* ↑ Monge-Nájera, Julián. Biología General (en castellà). EUNED, 2002. ISBN 9789968311892 [Consulta: 28 novembre 2017].

## Vegeu també

* Biodiversitat
* Biologia de la conservació
* Efecte fundador
* Deriva genètica
* Flux gènic
* Mida poblacional petita

## Enllaços externs

* The Gene Pool and Speciation - de Biology Online (anglès)
# Mas de la Vall (Benifallet)

El Mas de la Vall és un edifici del municipi de Benifallet (Baix Ebre) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia emplaçada en la riba esquerra de la vall que forma el riu Canaletes en les proximitats de la seva desembocadura a l'Ebre, i que es coneix com La Vall. Molt a prop també de l'estació de tren de Benifallet, actualment en desús.
Hi ha tres estructures principals: l'habitatge principal a la part més baixa, un magatzem paral·lel i, més amunt, una establia-habitatge a la part més alta i situada perpendicularment als dos primers. També hi ha altres dependències menors: d'emmagatzematge, d'estabulació, garatges, habitacions pels pagesos que treballaven la terra, etc. Els materials constructius són: fusta, pedra, morter i totxos. Les teulades són a doble vessant i l'exterior d'alguns dels edificis estan arrebossats amb ciment. La masia no és habitada permanentment, però els camps que l'envolten, bàsicament destinats a arbres fruiters com el presseguer, estan en molt bon estat.

## Referències

* ↑ «Mas de la Vall». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* 1 2 «Mas de la Vall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Dongfeng Motor Wuhan Open 2014

El Torneig de Wuhan 2014, oficialment conegut com a Dongfeng Motor Wuhan Open 2014, és un esdeveniment de tennis femení sobre pista dura que pertany als Premier 5 Tournaments de la WTA. L'edició inaugural del torneig es va celebrar entre el 21 i el 27 de setembre de 2014 al Optics Valley International Tennis Center de Wuhan, Xina.
La tennista txeca Petra Kvitová va guanyar el tercer títol de l'any i els punts necessaris per classificar-se per les WTA Finals 2014.

## Quadre individual femení

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| | A. Cornet | 7 | 1 | 6 |
| WC | K. Flipkens | 6$^4$ | 6 | 3 | | A. Cornet | 3 | 5 | |
| | A. Riske | 2 | 3 | | 6 | E. Bouchard | 6 | 7 | |
| 6 | E. Bouchard | 6 | 6 | | | | | | | 6 | E. Bouchard | 6 | 6 |
| 4 | M. Xaràpova | 6$^3$ | 5 | | | | | | | 8 | C. Wozniacki | 2 | 3 |
| Q | T. Bacsinszky | 7 | 7 | | Q | T. Bacsinszky | 6 | 2 | 3 | | | | |
| | C. Dellacqua | 0 | 3 | | 8 | C. Wozniacki | 4 | 6 | 6 | | | | |
| 8 | C. Wozniacki | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 6 | E. Bouchard | 3 | 4 |
| | C. Garcia | 6 | 6 | | | | | | | | | | | 3 | P. Kvitová | 6 | 6 |
| | C. Vandeweghe | 3 | 2 | | | C. Garcia | 3 | 4 | | | | | |
| | K. Plíšková | 3 | 6 | 4 | 3 | P. Kvitová | 6 | 6 | | | | | |
| 3 | P. Kvitová | 6 | 2 | 6 | | | | | | 3 | P. Kvitová | 6 | 7 |
| 7 | A. Kerber | 6 | 6 | | | | | | | | E. Svitolina | 3 | 5 |
| | Záhlavová-Strýcová | 1 | 1 | | 7 | A. Kerber | 4 | 6$^3$ | | | | | |
| | E. Svitolina | w/o | | | | E. Svitolina | 6 | 7 | |
| | G. Muguruza | | | | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Sara Errani Roberta Vinci | 6 | 1 | [4] |
| 8 | Cara Black Caroline Garcia | 3 | 6 | [10] | 8 | Cara Black Caroline Garcia | 2 | 6 | [10] |
| 4 | Andrea Hlaváčková Peng Shuai | 7 | 6 | | 4 | Andrea Hlaváčková Peng Shuai | 6 | 3 | [7] |
| | Klára Koukalová Anabel Medina Garrigues | 5 | 4 | | | | | | | 8 | Cara Black Caroline Garcia | 4 | 7 | [10] |
| 5 | Al·la Kudriàvtseva Anastasia Rodionova | 6 | 5 | [4] | | | | | | 6 | Martina Hingis Flavia Pennetta | 6 | 5 | [12] |
| 3 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 3 | 7 | [10] | 3 | Raquel Kops-Jones Abigail Spears | 4 | 4 | |
| 6 | Martina Hingis Flavia Pennetta | 2 | | | 6 | Martina Hingis Flavia Pennetta | 6 | 6 | |
| WC | Bethanie Mattek-Sands Andrea Petkovic | 3 | r | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-09-23 a Wayback Machine. (anglès) (xinès)
* Quadre individual femení PDF
* Quadre dobles femenins PDF
Wuhan :
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2024 :
WTA Tour 2014
< 2013
2015 > :
WTA Finals, Singapur  · WTA Tournament of Champions, Sofia :
# Hologymnosus longipes

Hologymnosus longipes és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia, Vanuatu i el sud de la Gran Barrera de Corall.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Els ulls grocs dels cocodrils

Els ulls grocs dels cocodrils (originalment en francès, Les Yeux jaunes des crocodiles) és una pel·lícula dramàtica francesa del 2014 dirigida per Cécile Telerman i basada en la novel·la Les Yeux jaunes des crocodiles de Katherine Pancol. La pel·lícula és protagonitzada per Julie Depardieu, Emmanuelle Béart, Alice Isaaz —que va rebre el premi a la millor actriu revelació del Festival de Cinema de Cabourg— i Jacques Weber. També hi participa Quim Gutiérrez. El 2020 es va doblar al català a TV3.

## Sinopsi

Dues germanes de caràcter totalment diferent, la Jo i l'Iris, porten vides també molt diferents. La Jo és discreta, abnegada, treballadora i estudiosa i sempre ha estat a l'ombra de l'Iris, extravertida, superficial i triomfadora. Quan la situació de la Jo, que ja era precària, encara empitjora, l'Iris troba la manera d'ajudar la seva germana i omplir el buit existencial convertint-se en novel·lista d'èxit gràcies al talent i l'esforç de la seva germana, que li fa de negre i li escriu un supervendes que la catapultarà a la fama. Però la inconsciència de l'Iris trencarà el difícil equilibri que ha creat la nova situació i farà caure un entramat on tot s'aguantava amb pinces.

## Repartiment

* Julie Depardieu com a Joséphine Cortes
* Emmanuelle Béart com a Iris Dupin
* Patrick Bruel com a Philippe Dupin
* Alice Isaaz com a Hortense Cortes
* Jacques Weber com a Marcel Grobz
* Karole Rocher com a Josiane Lambert
* Édith Scob com a Henriette Grobz
* Samuel Le Bihan com a Antoine Cortes
* Quim Gutiérrez com a Luca Giampaoli
* Jana Bittnerova com a Irina
* Nancy Tate com a Shirley
* Alysson Paradis com a Mylène
* Nathalie Besançon com a Bérangère
* Bruno Debrandt com a Bruno Chaval
* Ariel Wizman com a Gaston Serrurier

## Referències

* ↑ «Les Yeux jaunes des crocodiles». Cineuropa. [Consulta: 12 novembre 2014].
* ↑ «Els ulls grocs dels cocodrils». ésAdir. [Consulta: 16 febrer 2022].
# Gran Lisboa

Gran Lisboa és una subregió estadística portuguesa, part de la Regió de Lisboa (antiga regió de Lisboa e Val do Tejo) i del Districte de Lisboa. Limita al nord amb la subregión d'Oest; a l'est, amb la Lezíria do Tejo; al sud, amb l'Estuari del Tajo (i a través del qual amb la Península de Setúbal); i al sud-oest, amb l'oceà Atlàntic. Té una àrea de 1.381 km² i una població (cens de 2007) d'1.997.136 habitants.
Comprèn 9 concelhos:
* Amadora
* Cascais
* Lisboa
* Loures
* Mafra
* Odivelas
* Oeiras
* Sintra
* Vila Franca de Xira

## Vegeu també

* Àrea Metropolitana de Lisboa
# Manaf

Manaf (àrab: مناف, Manāf) fou una divinitat preislàmica d'Aràbia. Muhàmmad ibn Jarir at-Tabarí l'assenyala com una de les més grans divinitats de la Meca, però no en dona detalls que també manquen per altres fonts. Es creu que era una deïtat d'origen sud-aràbic i el seu culte s'havia estès entre els quraixites, els hudhaylites i els Banu Tamim.

## Referències

* ↑ Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Manāf".
# Medalla a la Maternitat

La Medalla a la Maternitat (rus: Медаль Материнства) és una medalla soviètica, creada per Stalin i instituïda pel Decret de la Presidència del Soviet Suprem de l'URSS del 8 de juliol de 1944. El reglament, el disseny i la descripció van ser publicats a la Gaseta del Soviet Suprem de l'URSS num. 37 de 1944. La seva posició es confirmà mitjançant decret de 18 d'agost de 1944. La seva posició es complementà mitjançant decrets de 28 de maig de 1973 i 18 de juliol de 1980. La medalla consta de dues classes, 1a i 2a classe, sent superior la 1a classe.
És atorgada:
* 1a Classe : A les Mares que hagin tingut i educat 6 fills
* 2a Classe : A les Mares que hagin tingut i educat 5 fills
Per a la concessió de la medalla també es tenien en compte:
* els nens afillats per la mare, segons estableix la llei
* els nens que hagin desaparegut en servei de defensa de l'URSS o en la realització d'altres obligacions del Servei Militar, o en l'execució del deure del ciutadà de l'URSS salvant una vida humana, guardant la propietat i l'ordre socialista, o que hagin resultat morts o ferits en les circumstàncies anteriors.
La concessió de la medalla del grau corresponent es fa quan el darrer fill compleix un any, i en presència dels altres fills vius de la mare. En el cas de les mares amb 6 fills només se'ls concedeix la medalla de 1a classe.
Penja a l'esquerra del pit, i en la presència d'altres ordes i medalles s'instal·la prop d'elles o una mica a sota.
Les recomanacions per a la concessió de la medalla eren realitzades pels membres dels Soviets locals. La medalla era atorgada a la mare pels oficials apropiats de les Presidències dels Soviets Suprems locals de les repúbliques, o bé pels oficials dels comitès executius dels soviets regionals. La seva concessió era enmig d'una trobada especial, i és feta en nom de la Presidència del Soviet Suprem de l'URSS pels decrets de les Presidències dels Soviet Suprems Aliats i les Repúbliques autònomes.
És obra del pintor N.I. Júkov.
El primer decret de la Presidència concedint la medalla es va signar el 6 de desembre de 1944. D'acord amb aquest decret, 24 dones van rebre la medalla de 1a classe i 19 més la de 2a. Aproximadament, van ser concedides a uns 13.150.000 de dones (aproximadament, 4 milions la de 1a classe i 8 milions la de 2a classe)

## Disseny

Les medalles tenen un diàmetre de 29 mm La de 1a classe de en plata i la de 2a és de bronze. A l'anvers de la medalla apareix el perfil d'una mare i el seu fill. Al darrere hi ha una estrella de 5 puntes, de la qual surten raigs. Al voltant de la medalla hi ha una corona de llorer, i a la part inferior, sobre una cinta, apareix la inscripció CCCP (URSS).
Al revers apareix l'anvers i la falç i el martell al centre, amb la llegenda "МЕДАЛЬ МАТЕРИНСТВА" ("Medalla a la Maternitat") al voltant.
Estan suspeses sobre una llaçada en esmalt blanc. La de 1a està als costats té dues franges blau fos, mentre que la de 2a classe, verd turquesa.

## Bibliografia

* A. VOLODIN & H. MERLAI Медаль CCCP - Medals of the URSS - Riga 1997 - ISBN 5-7062-01110
* Pàgina molt complesta (rus)
# Buzunovo

Buzunovo (en rus: Бузуново) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 115 habitants. Pertany al districte municipal de Bolxaia Murtà.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2014-07-13. [Consulta: 7 juny 2019].
* ↑ «Айтатский сельсовет». Официальный сайт Администрации Большемуртинского района. Arxivat de l'original el 2019-06-11. [Consulta: 7 juny 2019].