OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estudiants Revolucionaris Gallecs

Estudiants Revolucionaris Gallecs (ERGA) (en gallec: Estudantes Revolucionarios Galegos, ERGA) va ser una organització estudiantil nacionalista d'esquerres gallega, activa entre 1972 i 1988. Es va fundar a iniciativa de la Unió del Poble Gallec (UPG) el desembre del 1972. Se li va encarregar a Manuel Mera -acabat d'arribar de l'Argentina, on havia tingut experiència en l'organització universitària del grup maoista Avantguarda Comunista- la creació d'una organització que agrupés els universitaris i estudiants de secundària.
A Santiago de Compostel·la, amb l'ajuda de simpatitzants de la UPG, aconseguí captar a un grup d'universitaris procedents de tota Galícia, a més de la incorporació d'alguns militants del Moviment Comunista de La Corunya, entre ells Elvira Souto. Als pocs mesos arribà als 40 militants, entre ells Anselmo López Carrera, Alfredo Suárez Canal i Chus Pato. El 1976 va celebrar la seva primera assemblea i el 1977 la segona. El gener del 1978 es va organitzar el Ier Congrés al que van assistir uns 1.000 delegats i es trià una direcció de la qual formaven part gent com Xulio Ríos o Xosé Miranda. Quan es va formar el Bloc Nacionalista Gallec el 1982, ERGA s'hi va integrar. Va editar el butlletí Lume i el seu primer número va aparèixer el febrer de 1973. ERGA es va esdevenir la primera organització de masses del nacionalisme gallec després de la Guerra del 36, aconseguint una alta presència als instituts i universitats gallecs i va proporcionar quadres i dirigents a la UPG.

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 6 October 2014. [Consulta: 30 setembre 2014].
* ↑ «Avantar - CIG: Confederación Intersindical Galega». galizacig.gal, 14-02-2008.
* ↑ Francisco Fernández Rei. A contribución ao proceso de normalización lingüística de partidos políticos, sindicatos, institucións e asociacións que desenvolven o seu labor na cidade da Coruña. I A reivindicación da lingua galega nas décadas de 1960 e 1970 en Lingua e cidade: I Xornadas sobre lingua e usos (PDF) Arxivat 05 de decembro de 2008 a Wayback Machine.. Universidade da Coruña, 2005. pàg. 149
* ↑ Manuel Anxo Fernández Baz, A formación do nacionalismo galego contemporáneo (1963-1984), Santiago, 2003, pàg. 51
# Estació de Navaixes

Mapa Rodalies València línia C-5 :
Navaixes és una estació de la línia C-5 de la xarxa de Rodalies Renfe de València situada al sud del nucli urbà de Navaixes, a la comarca de l'Alt Palància de la província de Castelló. L'estació forma part de la línia Saragossa-València.
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Rodalies València de Renfe |||||
| València-Nord Sagunt | Sogorb-Arrabal | C-5 | Xèrica-Viver | Caudiel |

## Vegeu també

* Línia 5 (Rodalies València)
* Rodalies València (xarxa ferroviària)
* Renfe Operadora
# Estació de Nonasp

Mapa Línia Ca6 :
Nonasp és una estació de la línia R-42 de Mitjana Distància Renfe situada al nord del nucli urbà de Nonasp, a l'altra banda del Riu Matarranya, a la comarca del Baix Aragó-Casp de la província de Saragossa a la Franja de Ponent.
Mitjana Distància de Renfe :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Casp Saragossa-Delicias | Favara | | Faió-La Pobla de Massaluca | Móra la Nova Barcelona-Estació de França Barcelona-Sant Andreu Comtal |

## Vegeu també

* Renfe Operadora
* Línia regional R-42
* Mitjana Distància Renfe
# Etusa (mitologia)

Etusa (en grec Αἵθουσα) va ser a la mitologia grega una filla de Posidó i Alcíone, a qui Apol·lo va seduir. Li va donar un fill Elèuter. La paraula 'etusa' es feia servir com adjectiu d'un pòrtic que estava «obert al sol», perquè s'associava al déu Apol·lo amb el sol.
Segons apareix a la Naturalis Historia de Plini el Vell, Etusa és també el personatge epònim de l'illa italiana que actualment rep el nom de Linosa.

## Referències

* ↑ Pseudo-Apol·lodor, Biblioteca mitològica, III, 10, 1
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, IX, 20. ,§ 2
# Etusa

L'etusa, julivert bord, julivert de muntanya o julivertassa (Aethusa cynapium), és una espècie de planta amb flors dins la família de les apiàcies i l'única espècie dins els gènere Aethusa. És una planta herbàcia anual originària d'Europa, oest d'Àsia i nord-oest d'Àfrica. També es troba als Països Catalans (només a la zona del Pirineus arribant fins al Gironès) És una planta verinosa però menys que la cicuta amb la qual està estretament relacionada.
També rep els noms d'api de gos, cicuta menor, cicuta silvestre i julivertasses. Addicionalment hi ha les variants lingüístiques àpit de gos i givert bord.

## Descripció

Té una arrel fusiforme, una tija llisa, embrancada i buida que arriba a fer de 5 a 120 cm d'alt. Les fulles són molt dividides i tripinnades amb una olor desagradable. Les umbel·les són petites i compostes i les flors són irregulars i blanques. Floreix de juny a setembre. Viu en herbassars ruderals i horts des dels 100 als 1450 m d'altitud.

## Toxicitat

L'enverinament amb aquesta planta mostra símptomes de calor en la boca i en la gola. Com que algunes de les seves toxines es destrueixen en assecar-se la planta, el fenc que té un contingut d'aquesta planta no és verinós.

## Referències

* 1 2 «Aethusa cynapium». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ Bolòs i Vogo Flora dels Països Catalans

## Enllaços externs

* Parsley, Fool's
# Exuperi de Tolosa

Exuperi de Tolosa, en francès Exupéry o Saint Supèri (Àrreu, Alts Pirineus, mitjan segle IV - Blanhac, Alta Garona, ca. 411) fou un bisbe de Tolosa. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Les dades sobre Exuperius són poques: no se sap on ni quan va néixer, tot i que una tradició tardana diu que ho feu a Àrreu (Alts Pirineus). És esmentat sense assenyalar la condició bisbe, quan era a Roma el 394 o 395; a partir de la carta de Jeroni d'Estridó a Fúria, de 394, i de la de Paulí de Nola a Amand de Bordeus, sembla que Exuperi havia estat prevere a Roma i després a Bordeus, abans d'ésser nomenat bisbe. Va ocupar seu episcopal de Tolosa de Llenguadoc en succeir Selvi de Tolosa vers el 400. Va acabar la basílica de Sant Serni de Tolosa que Selvi havia iniciat i a la que va traslladar (amb permís imperial) el cos de Sant Sadurní de Tolosa, l'1 de novembre del 402 o 403 o 406/409 segons les diferents fonts. Convertí el temple romà de Minerva en l'església de la Daurada. Quan els vàndals, alans i sueus van assolar la ciutat, Exuperi va encarregar-se del manteniment de la població, venent els béns de la catedral, fins i tot els vasos sagrats, per a comprar menjar.
Va escriure a Innocenci I, papa, sobre l'aplicació dels cànons i altres qüestions de disciplina eclesiàstica, i el papa li va contestar amb la carta Consultenti tibi, datada el 20 de febrer del 405, on li dona la llista del cànon de la Bíblia tal com el coneixem avui. Sant Jeroni l'esmenta diverses vegades, la darrera en una carta del 411 o inici del 412, i el lloa per la seva caritat; Jeroni li dedicà la seva obra Commentarium in Zachariae.

## Veneració

Fou molt elogiat al seu temps i considerat ja en vida com a sant, condició reconeguda poc després de la seva mort. Molt venerat antigament, va ésser enterrat a Blanhgnac a la capella que porta el seu nom, fins que, entre el 1073 i el 1258, fou traslladat a Tolosa de Llenguadoc pels canonges de Sant Serni; el 13 de juny de 1258, l'abat de Sant Serni, Bernard de Gensac (1243-1263) va col·locar-ne els ossos en una nou reliquiari, reservant-ne alguns com a relíquies.
La seva memòria es commemora el 28 de setembre dia del seu naixement; el 14 de juny se'n commemora el dia del trasllat de les seves restes.

## Enllaços externs

* Catholic Encyclopedia. "Exuperius".

## Bibliografia

* Patrice Cabau, Les évêques de Toulouse (IIIe-XIVe siècles) et les lieux de leur sépulture, Mémoires de la Société archéologique du Midi de la France, 59 (1999), p. 123-162. Text a societes-savantes-toulouse.asso.fr Arxivat 2006-11-26 a Wayback Machine.
# Federàtsia (nau espacial)

Federàtsia (rus: Федерация, que significa 'Federació'), anteriorment anomenat PPTS (Перспективная Пилотируемая Транспортная Система, transcrit: Perspektivnaya Pilotiruemaya Transportnaya Sistema, que significa Sistema de transport pilotat de nova generació) és un projecte a càrrec de l'Agència Espacial Federal Russa per desenvolupar una nova generació de naus espacials. El seu nom oficial és Pilotiruemi Trànsportni Korabl Nóvogo Pokolénia o PTK NP que significa "nau de transport pilotada de nova generació". L'objectiu del projecte és desenvolupar una nova generació de naus espacials per reemplaçar l'envellida nau Soiuz que va ser desenvolupada per l'antiga Unió Soviètica més de quaranta anys enrere. El projecte PPTS es va iniciar després que fallessin els plans de Rússia de col·laborar amb Europa en el desenvolupament del Crew Space Transportation System (CSTS, fins a mitjan 2006 denominat ACTS). Després d'això l'agència russa va ordenar a la indústria espacial local finalitzar la proposta per a la nova nau tripulada.

## Llançadora

A principis de 2009 aparentment es va iniciar una proposta formal a nivell industrial per al desenvolupament de la llançadora tripulada per transportar el PPTS.
Encara que l'agència ha retardat l'anunci del candidat guanyador, a Rússia moltes fonts no oficials mantenen que TsSKB Progress, amb seu a Samara i KB Mashinostroenia, liderarà el desenvolupament del nou coet.
Es creu que la llançadora tindrà tres acceleradors com a primera etapa, cadascun equipat amb potents motors RD-180, que cremarà una barreja d'oxigen líquid i querosè. El motor va ser originalment desenvolupat per NPO Energomash, amb seu a Moscou, per al coet americà Atlas V i el seu rendiment fins avui ha estat impecable.
La segona etapa del nou coet tripulat lluirà probablement un parell de motors RD-0124, actualment en ús pel coet Soiuz-2. Així, ambdues etapes de la futura llançadora estarien equipades amb les més modernes plantes d'energia existents, reduint enormement el cost i el risc de tot el projecte.

## Vegeu també

* Crew Space Transportation System
* Colonització de la Lluna
* Colonització de Mart

## Referències

* 1 2 3 Zak, Anatoly. «Soyuz ACTS History», 01-07-2008. [Consulta: 23 setembre 2011].
* ↑ Marin, Daniel. «New details on the Russian spacecraft PTK-NP» (en castellà and russian), 05-09-2011. [Consulta: 5 octubre 2011]. «(7th image from the top) - The volume of the recovery vehicle - 33 m³»
* ↑ Clark, Stephen. «Replacement for Soyuz rocket canned by Russia». SpaceFlightNow, 07-10-2011. [Consulta: 20 juliol 2012].
* 1 2 Coppinger, Rob. «Russia Converts Unmanned Rocket to Carry New Crewed Spaceship». Space.com, 19-07-2012. [Consulta: 20 juliol 2012].
* ↑ «New Russian manned spacecraft to be called Federation». TASS, 15-01-2016. Arxivat de l'original el 20 d’agost 2021. [Consulta: 29 abril 2016].
* ↑ «Russia Reviews Bids For New Moon-Bound Space Rocket - Space News - redOrbit».
* ↑ «Launch vehicle for PPTS spacecraft».
* ↑ «BBC NEWS».

## Enllaços externs

* A prospective look at PPTS
* The carrier rockets of PPTS
# Fabrice Alcebiades Maieco

Fabrice Alcebiades Maieco (Benguela, 30 de maig de 1977), anomenat Akwá, és un exfutbolista angolès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Angola.
Pel que fa a clubs, destacà a SL Benfica i Qatar SC.

## Partits internacionals

Selecció de futbol d'Angola :
| Any | Partits | Gols |
| 1995 | 6 | 3 |
| 1996 | 3 | 1 |
| 1997 | 8 | 4 |
| 1998 | 7 | 2 |
| 1999 | 2 | 3 |
| 2000 | 9 | 5 |
| 2001 | 11 | 6 |
| 2002 | 3 | 1 |
| 2003 | 6 | 4 |
| 2004 | 3 | 2 |
| 2005 | 8 | 2 |
| 2006 | 12 | 5 |
| Total | 78 | 38 |

## Referències

* ↑ «Yahoo! sports profile». Arxivat de l'original el 2007-03-12. [Consulta: 20 març 2020].
* ↑ Football - Akwá, Petro's New Reinforcement AllAfrica.com
* ↑ Fabrice Alcebiades Maieco a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Girabola.com - Akwá». Arxivat de l'original el 2009-01-20. [Consulta: 20 març 2020].
# FC VSS Košice

El FC VSS Košice és un club de futbol eslovac de la ciutat de Košice.

## Història

Evolució del nom:
* 1903: Kassai Atlétikai Club (KAC)
* 1908: Fusionat amb Kassai Sport Egyesület esdevenint Kassai Atlétikai Sport Egyesület (KASE)
* 1911: Fusionat amb Jogász Sport Egyesület
* 1918: SK Sparta Kosice
* 1938: Kassai Atlétikai Club (KAC)
* 1945: Tancat i refundat amb el nom de SK Jednota Kosice
* 1952: TJ Spartak VSZ Kosice
* 1956: Fusionat amb TJ Spoje Kosice esdevenint TJ Spartak Kosice
* 1957: Fusionat amb TJ Slavoje Kosice esdevenint TJ Jednota Kosice
* 1966: TJ VSS Kosice
* 1979: TJ ZTS Kosice
* 1992: Fusionat amb TJ VSZ Kosice esdevenint 1. FC Kosice
* 2005: Refundat com MFK Kosice (Mestský Futbalový Klub), a partir del club modest FC Steel Trans Ličartovce
* 2015: FC VSS Košice

## Palmarès

* Lliga eslovaca de futbol: 2
** 1997, 1998
* Copa eslovaca de futbol: 4
** 1973, 1980, 1993, 2009
* Supercopa eslovaca de futbol: 1
** 1997
* Copa txecoslovaca de futbol: 1
** 1993

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2015-07-06 a Wayback Machine. (eslovac)
# Federació Mexicana de Futbol Associació

La Federació Mexicana de Futbol Associació (Femexfut, FMF, espanyol: Federación Mexicana de Fútbol Asociación) és la institució que regeix el futbol a Mèxic. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga mexicana de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol de Mèxic absoluta i les de les altres categories.
Va ser formada el 1927.
* Afiliació a la FIFA: 1929
* Afiliació a la CONCACAF: 1961

## Referències

* ↑ Mexico Arxivat 2018-06-22 a Wayback Machine. at FIFA website.
* ↑ Mexico Arxivat 2018-02-10 a Wayback Machine. at CONCACAF site
* ↑ «Introduccion, femexfut» (en castellà). Femexfut. Arxivat de l'original el 14 d’agost 2019. [Consulta: 10 novembre 2010].
* ↑ «Ramón Coll, electo Presidente de la Confederación de Futbol de América del Norte, América Central y el Caribe». La Nación (Google News Archive), 23-09-1961.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2019-09-01 a Wayback Machine.
# Federació Maliana de Futbol

La Federació Maliana de Futbol (francès: Fédération Malienne de Football, FMF) és la institució que regeix el futbol a Mali. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga maliana de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol de Mali absoluta i les de les altres categories.
Va ser formada el 1960. La federació va ser suspesa per la FIFA el 17 de març de 2017.
* Afiliació a la FIFA: 1964
* Afiliació a la CAF: 1963

## Referències

* ↑ «Mali on FIFA.com». Fédération internationale de football association. Arxivat de l'original el 19 de juny 2018. [Consulta: 20 juny 2010].
* ↑ Mali at CAF Online
* ↑ «FIFA Suspends Malian Football Association (FEMAFOOT)». FIFA, 17-03-2017. Arxivat de l'original el 2018-06-22. [Consulta: 7 abril 2017].
# Felip Lluís de Borbó

Felip Lluís de Borbó i de Savoia (Madrid, 2 de juliol–ídem, 8 de juliol de 1709) va ser un infant d'Espanya mort als pocs dies de néixer, era el segon dels fills de Felip V d'Espanya i de la seva primera muller Maria Lluïsa de Savoia, després del naixement del primogènit Lluís Felip el 1707.
Va néixer a Madrid el 2 de juliol, per temor a que morís a causa del baix pes i les seves escasses energies vitals, va ser batejat immediatament. Efectivament, l'infant no va sobreviure gaire temps, doncs va morir a la mateixa localitat set dies més tard. La autòpsia que se li va realitzar va revelar que el nadó presentava malformacions congènites, una considerable hipertròfia del cor i una deformació craniana. Immediatament el seu cos va ser conduït i enterrat el 10 de juliol a la sala segona del Panteó dels Infants del Reial Monestir de San Lorenzo de El Escorial. Tanmateix, la seva mort va ser ocultada a la reina fins al dia 21 de juliol perquè pogués recuperar-se del part, però des d'ençà aleshores Maria Lluïsa va tenir un estat de salut delicat.

## Notes

* ↑ José María Zavala diu que el segon nom de l'infant coincideix amb el tercer fill de Felip V, «Felip Pere», que va néixer el 1712, i va morir també prematurament pocs anys després. Les obres més antigues només consideren Lluís com a segon nom de l'infant.

## Referències

* 1 2 Marín Pérez, Andrés. Guía histórica descriptiva del Monasterio de San Lorenzo de El Escorial (en castellà). Madrid: Imprenta de Fortanet, 1907, p. 58.
* ↑ Pericot, Lluís (Director). Història de España (en castellà). Tom V. Barcelona: Instituto Gallach, 1983, p. 63.
* 1 2 Zavala, José María. La maldición de los Borbones: de la locura de Felipe V a la encrucijada de Felipe VI (en castellà). Madrid: Penguin Random House, 2006.
* ↑ Bermejo, Damián. Descripción artística del real monasterio de S. Lorenzo del Escorial (en castellà). Imprenta de Rosa Sanz: Madrid, 1820, p. 163.
# Federació de l'Esquerra Nacionalista de les Illes Balears

La Federació de l'Esquerra Nacionalista de les Illes Balears (FENIB) també coneguda com a Federació d'Esquerres Nacionalistes va ser formada el 1989 pel Partit Socialista de Mallorca, el Partit Socialista de Menorca, l'Entesa Nacionalista i Ecologista d'Eivissa i algun grup menor. Es va dissoldre el 1998 i va donar pas a una altra federació, coneguda com a PSM-Entesa Nacionalista.

## Enllaços externs

* Història del PSM Entesa Nacionalista i precedents
# Ferran Pujalte i Vilanova

Ferran Pujalte i Vilanova (Palma 1961-2007) es va llicenciar en història per la UIB (1992).
Va participar com a comissari i membre de l'equip de documentalistes de diverses exposicions. La seva línia d'investigació es va centrar en el consum energètic i el desenvolupament econòmic, i també la implantació de nous mitjans de transport en la Mallorca contemporània. Va contribuir al manteniment del patrimoni documental i energètic de les Illes Balears amb la catalogació de la Biblioteca Joan Llabrés i la gestió del Fons Històric de Gesa Endesa a les Illes Balears. El 2008 va rebre, a títol pòstum, un dels Premis Ramon Llull de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears.

## Obres

* Transports i comunicacions a les Balears durant el segle xix (1800-1890) (1999)
* Transports i comunicacions a les Balears durant el segle XX (1900-1973) (2002)
* Entremesos en mallorquí : Fons teatral Bartomeu Rull (preàmbul, 2005)
* Els pioners de la industrialització a les illes Balears i altres escrits (2008)

## Enllaços externs

* Bibliografia de Ferran Pujalte
# Ferran Rodés i Vilà

Ferran Rodés i Vilà (Barcelona, 1 d'agost del 1960) és un empresari català. És vicepresident d'Havas Media, conseller delegat d'Acciona i cofundador i president del Consell Editorial del diari Ara. És el primer dels cinc fills de l'advocat i empresari Leopold Rodés Castañé (1935-2015). El 20 de març del 2012 la Generalitat de Catalunya va anomenar Ferran Rodés president del Consell Assessor per al Desenvolupament Sostenible (CADS).
Llicenciat en Ciències Econòmiques per la Universitat de Barcelona (UB) i amb diversos cursos de formació especialitzada al Gresham College, IESE i la Universitat Stanford, entre d'altres. Va començar la seva carrera professional l'any 1985 al banc americà Manufacturers Hanover Trust i va continuar, l'any 1990, a Banesto, on va fundar la Direcció de Banca Corporativa a Barcelona. El 1991 va crear i dirigir el nou departament de Banca de Negocis a la seu de Banesto a Madrid.
El 1994 és nomenat conseller delegat del grup Media Planning. També ha estat conseller delegat de Havas Media i ha ocupat càrrecs d'alta direcció en empreses del Grup Havas, un dels principals grups globals de comunicació, màrqueting i publicitat. La primavera de 2006 és nomenat conseller delegat del grup, càrrec que exerceix fins al març de 2011, quan n'és nomenat vicepresident. És conseller d'Acciona i president del seu Comitè de Nomenaments i Retribucions i vocal del Comitè de Sostenibilitat. És president de Neometrics i conseller d'empreses del seu grup familiar com ISP, In-Store Media, Acceso. També és fundador del diari Ara i president del seu consell editorial des del juny del 2012, en substitució d'Oriol Soler. El 2022 va substituir el filòsof Xavier Antich en la presidència del patronat de la Fundació Antoni Tàpies.
Viu a Barcelona, té cinc fills i està casat amb Maria Macaya.

## Referències

* ↑ «Acords de Govern. Nomenaments. Ferran Rodés i Vilà, president del Consell Assessor per al Desenvolupament Sostenible (CADS).». Gencat, 20-03-2012 [Consulta: 27 agost 2013].
* ↑ «És compatible ser conseller d'Acciona i President del Consell Assessor per al Desenvolupament Sostenible?». CatalunyaPress, 26-10-2012 [Consulta: 27 agost 2013].
* ↑ Kaplan, David «Fernando Rodes Vila, CEO, Media Planning Group,President, Cannes Media Lions». Adweek.com, 17-01-2013 [Consulta: 27 agost 2013].
* ↑ Mooradian, Bender, A. H., Ruth «Havas CEO, Fernando Rodes, Resigns». The Wall Street Journal, 09-03-2011 [Consulta: 28 agost 2013].
* ↑ «Fernando Rodés, nombrado vicepresidente del Grupo Havas». Marketingdirecto, 08-03-2011 [Consulta: 27 agost 2013].
* ↑ «Consejo de administración - Fernando Rodés Vilà». Acciona. Arxivat de l'original el 23 de juliol 2013. [Consulta: 27 agost 2013].
* ↑ «Biografia». URL [Consulta: 27 agost 2013].
* ↑ «Ferran Rodés, nou president de l'ARA». ARA, 28-06-2012 [Consulta: 27 agost 2013].
* 1 2 Ribas Tur, Antoni «Ferran Rodés, nou president de la Fundació Antoni Tàpies». Ara, 22-02-2022, p. 27.
# Ferritja

La ferritja s'anomena al conjunt de residus de metall pur o aliatge que es desprenen de la peça principal en diverses operacions de mecanització com el serratge, llimatge, tornejament o fresatge.

## Seguretat laboral

Totes les formes de ferritja són potencialment perilloses. Les vores de tots els tipus de ferritja tallen com un ganivet esmolat per causa del mateix procés que les ha produït.
Les ferritges de dimensions més petites (llimalles) poden passar cap a les persones per via aèria per culpa de corrents d'aire, velocitats o acceleracions de peces (o eines) o vibracions. La part més sensible, que són els ulls, fa aconsellable de dur ulleres de protecció per part de l'operador en totes les operacions de mecanitzat. Un cop acabada la feina cal anar amb precaució a l'hora de canviar-se de roba i espolsar-la voluntària o involuntàriament.
Les ferritges de dimensions més grans poden tallar seriosament les mans o altres parts del cos si es manipulen de manera inadequada o es toquen involuntàriament de forma descurada. Trepitjar ferritja amb els peus descalços o calçat de sola lleugera pot ser perillós.
La ferritja d'alguns metalls o aliatges és molt combustible i crema (un cop encesa) a temperatures molt altes. No únicament la ferritja de magnesi, alumini i els seus aliatges. També la de titani i aliatges d'ell, malgrat que el titani sòlid no té cap tendència a cremar a temperatures relativament altes. En forma de pólvores, molts metalls i aliatges són bastant inflamables. Els olis i greixos d'alguns líquids de tall poden facilitar la ignició de la ferritja.

## Medi ambient

Per motius econòmics i mediambientals és aconsellable i, en molts casos, legalment obligatori, reciclar la ferritja. Si està molt contaminada amb líquids de tall és aconsellable una separació inicial entre el líquid i la ferritja.

## Vegeu també

* Encenall
* Resquill

## Referències

* ↑ Ferritja. Definició.
* ↑ Zirconi. Llimalles molt inflamables.(anglès)
* ↑ Titani. Inflamabilitat de les seves pólvores. Arxivat 2010-12-19 a Wayback Machine.(anglès)