OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Puntius aurotaeniatus

Puntius aurotaeniatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Mekong i als rius que desemboquen al Golf de Tailàndia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Laos. Laos Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Laos PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lambert, Derek J.: Freshwater Aquarium Fish. Chartwell Books, Edison, Nova Jersey, Estats Units. Any 1997. ISBN 0-7858-0867-1.
* Mills, Dick: The Bumper Book of Tropical Aquarium Fishes (2a edició). Interpet Publishing. Any 2002. ISBN 1842860747.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.
* Tirant, G. 1885. Notes sur les poissons de la Basse-Cochinchine et du Cambodge. Excursions et reconnaissances. Poiss. Basse-Cochinchine Cambodge v. 10: 91-198.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Puntius bandula

Puntius bandula és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Sri Lanka. Els mascles poden assolir els 4,1 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Pethiyagoda, R., 1991. Freshwater fishes of Sri Lanka. The Wildlife Heritage Trust of Sri Lanka, Colombo. 362 p.
# Universitat d'Erlangen-Nuremberg

La Universitat d'Erlangen-Nuremberg (alemany: Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg, abreujat FAU) és una universitat de les ciutats d'Erlangen i Nuremberg en Baviera, Alemanya. És la segona universitat de Baviera amb cinc escoles, 265 càtedres i 12.000 empleats. En el semestre d'hivern de 2009-2010 tenia 27.299 estudiants, dels quals dos terços eren a Erlangen i la resta a Nuremberg. La universitat té aproximadament 2.500 estudiants estrangers.

## Història

La universitat va ser fundada en 1742 en Bayreuth per Frederic de Brandenburg-Bayreuth i es va traslladar a Erlangen en 1743. El seu fundador (a qui es rendeix honor en el nom oficial de la institució) va brindar un suport important a la institució en els seus primers passos.
Des de la seua creació, la universitat va ser una institució protestant, que es secularitzà a poc a poc. Durant l'era nazi, la universitat va ser una de les primeres a tenir una majoria d'afiliats al partit nazi en el consell estudiantil. En 1961 el col·legi de negocis de Nuremberg es va fusionar amb la Universitat d'Erlangen, resultant en l'estat actual amb una universitat dividida en dues ciutats. En 1966 es va inaugurar una facultat tècnica i el col·legi pedagògic de Nuremberg va passar a formar part de la universitat en 1972.

## Escoles

En febrer de 2007 el govern de la universitat va aprovar una reestructuració en 5 facultats. Des d'octubre de 2007 la FAU està formada per:
* Escola d'Humanitats i Ciències Socials, Escola de Teologia
* Escola de Dret, Escola de Negocis i Economia
* Escola de Medicina
* Escola de Ciències
* Escola d'Enginyeria
La següents facultats van formar part de la universitat (ordenades per data de fundació):
* Facultat de Teologia
* Facultat de Dret
* Facultat de Medicina
* Facultat de Filosofia I (Filosofia, Història i Ciències Socials)
* Facultat de Filosofia II (idiomes i literatura)
* Facultat de Ciències I (Matemàtiques i Física)
* Facultat de Ciències II (Biologia, Química i Farmàcia)
* Facultat de Ciències III (Geografia, Geologia / Mineralogia / Paleontologia)
* Facultat de Negocis i Ciències Socials
* Facultat Tècnica
* Facultat de Pedagogia (1972) en Nuremberg

## Llocs d'interès

* Jardí Botànic d'Erlangen, jardí botànic de la universitat.

## Estudiants cèlebres

* Johann Christian Daniel von Schreber (1739–1810), naturalista, estudiós dels mamífers;
* Samuel Hahnemann (1755-1843), creador de l'homeopatia;
* Georg Simon Ohm (1789–1854), físic, la Llei d'Ohm, s'anomenà en el seu honor;
* Justus von Liebig (1803–1873), químic, "pare de la indústria dels fertilitzants";
* Ludwig Andreas Feuerbach (1804–1872), filòsof, associat amb els Joves hegelians, un ateu;
* Eduard Buchner (1860-1917), químic, Premi Nobel de Química de 1907;
* Emmy Noether (1882–1935), matemàtic, el teorema de Noether s'anomenà en el seu honor;
* Hans Geiger (1882-1945), físic, Comptador Geiger;
* Ludwig Erhard (1897-1977), canceller d'Alemanya 1963-1966;
* Karlheinz Brandenburg (1954–), enginyer de so, desenvolupador del còdec d'àudio per a MP3.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2007-06-09. [Consulta: 30 octubre 2010].
# Mesoescala

La meteorologia a mesoescala és l'estudi de sistemes meteorològics més petits que els sistemes a escala sinòptica però més grans que els sistemes de cúmuls a microescala. Les dimensions horitzontals generalment oscil·len entre 5 i diversos centenars de quilòmetres. Exemples de sistemes meteorològics a mesoescala són les brises marines, les línies de borrasca i els complexos convectius de mesoescala.
La velocitat vertical sovint iguala o supera les velocitats horitzontals en sistemes meteorològics de mesoescala, degut a processos no hidroestàtics com l'acceleració flotant d'una calor ascendent o l'acceleració a través d'un coll estret de muntanya.

## Subclasses

La meteorologia a mesoescala es divideix en aquestes subclasses:
* Meso-alfa 200–2000 km d'escala de fenòmens com fronts, línies de borrasca, sistemes convectius a mesoescala (MCS), ciclons tropicals a la vora de l'escala sinòptica
* Meso-beta 20-200 km d'escala de fenòmens com la brisa marina, les tempestes de neu amb efecte llac
* Meso-gamma 2–20 km d'escala de fenòmens com la convecció d'una tempesta, els fluxos de terreny complexos (prop de la microescala)
Com a nota, els ciclons tropicals i subtropicals estan classificats pel National Hurricane Center com a escala sinòptica en lloc de mesoescala.

## Límits

Igual que en l'anàlisi frontal sinòptica, l'anàlisi a mesoescala utilitza fronts freds, càlids i oclusos a la mesoescala per ajudar a descriure els fenòmens. Als mapes meteorològics, els fronts de mesoescala es representen com a més petits i amb el doble de puntes que la varietat sinòptica.

## Referències

* ↑ Orlanski, I. Bulletin of the American Meteorological Society, 56, 5, 1975, pàg. 527–530.
* ↑ «Glossary of NHC Terms».
* ↑ Roth, David. «Unified Surface Analysis Manual». Hydrometeorological Prediction Center. [Consulta: 24 octubre 2006].

## Bibliografia

* Fujita, T.T.. Mesoscale Meteorology and Forecasting. Boston: American Meteorological Society, 1986, p. 18–35.
* Servei Meteorològic de Catalunya. «Verificació dels models de mesoescala al Servei Meteoròlogic de Catalunya». Web. [Consulta: 12 octubre 2024].
# AmaZulu Football Club

L'AmaZulu Football Club és un club de futbol sud-africà de la ciutat de Durban.

## Història

Va ser fundat l'any 1932 per treballadors d'origen zulú amb el nom de Zulu Royals.

## Palmarès

* National Professional Soccer League:
       1972
* First Division Coastal Stream:
       2000–01, 2002–03
* Telkom Knockout:
       1992
* KwaZulu-Natal Premier's Cup:
       2018
* The Msunduzi Cup:
       2019

## Referències

* ↑ PSL Club Info Arxivat 2010-06-25 a Wayback Machine.
* ↑ «South Africa Champions». RSSSF.
* ↑ «South Africa Cup Winners». RSSSF.
* ↑ Reporter, Phakaaathi. «Cup win is a confidence booster – AmaZulu captain».
* ↑ «The Msunduzi Cup Went To AmaZulu This Weekend». [Consulta: 1r octubre 2019].
# Tremendo

Tremendo és el nom artístic d'Enrique López Guerrero un cantant català de rap de Terrassa. Fa servir les bases musical de Griffi, fetes amb influència soul i funk. El seu estil es troba a mig camí del hip-hop i el soul. El seu estil reposat ha fet que productors internacionals s'hagin interessat pels seus treballs, com DJ Vadim, qui el va convidar a col·laborar en el senzill que presentava el seu projecte de grup One Self, editat a tot el món.

## Discografia

* El Loco Soy Yo (Single) (Del Palo, 2004)
* Vidalogía (LP) (Del Palo, 2004)
* Tu Y Yo (EP) (Del Palo, 2009)
* Lapsus (LP) (21:42, 2013)

## Referències

* ↑ «Ficha en Versosperfectos». Arxivat de l'original el 2013-12-31. [Consulta: 22 novembre 2015].
* ↑ «Tremendo». Catalan Sounds. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2014-10-28. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Serra de Collbàs

La Serra de Collbàs és una serra situada al municipi de Vilanova del Camí a la comarca de l'Anoia, amb una elevació màxima de 542 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hipotensió

«Hipotensió» té aquests significats:
* Hipotensió arterial
* Hipotensió ortostàtica, hipotensió (arterial) ortostàtica
* Hipotensió endocranial
# Aleksandra Razariónova

Aleksandra Guermanovna Razariónova –en rus, Александра Германовна Разарёнова– (Leningrad, 17 de juliol de 1990) és una esportista russa que competeix en triatló, guanyadora de tres medalles al Campionat Europeu de Triatló entre els anys 2012 i 2016.

## Palmarès internacional

Campionat Europeu :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2012 | Eilat ( Israel) | 1 | Relleu mixt |
| 2013 | Alanya ( Turquia) | 2 | Relleu mixt |
| 2016 | Lisboa ( Portugal) | 2 | Relleu mixt |

## Referències

* ↑ «Alexandra Razariónova» Arxivat 2012-12-13 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Alexandra Razariónova» en la pàg. web de la ITU (anglès)

## Enllaços externs

* Website of the Russian Triathlon Federation Arxivat 2017-08-10 a Wayback Machine.
# Altièr

Altièr (en francès Altier) és un municipi del departament francès del Losera a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Altitud

L'altitud o cota és la distància vertical d'un objecte respecte d'un punt d'origen donat, considerat el “nivell zero”. En termes geogràfics, com a nivell zero es pren el nivell mitjà del mar. En el mapa topogràfic apareixen nombroses cotes d'altitud, generalment en els punts culminants i en llocs d'interès com collades, trencaments de pendent, zones planes, etc. Al costat del valor numèric corresponent a l'altitud, expressada en metres, s'indica un punt que representa la seva localització exacta.
En aviació, el terme altitud s'utilitza per a descriure l'elevació sobre el nivell mitjà del mar, a diferència de l'altura que es refereix a l'elevació sobre un punt de referència de la superfície; i el nivell de vol que és l'elevació segons la pressió estàndard mitjana, mesurada amb un altímetre.
A l'Europa continental, a gairebé tota Hispanoamèrica i en altres països del món, l'altitud es mesura en metres. Als Estats Units i el Regne Unit, generalment es mesura en peus (1 peu = 0,3048 metres). En aviació, generalment s'utilitzen els peus.

## Termes relacionats

* Alçada - Quan es parla de persones
* Altura - Terme aplicat en geometria, geografia i acústica.

## Enllaços externs

* Altitud de les ciutats del món Arxivat 2011-05-14 a Wayback Machine.
* True Altitude
* http://elevationmap.net Arxivat 2015-09-04 a Wayback Machine.
* «Altitude pressure calculator». Apex (altitude physiology expeditions). Arxivat de l'original el 2012-02-29. [Consulta: 8 agost 2006].
* «The Race to the Stratosphere». U.S. Centennial of Flight Commission. Arxivat de l'original el 29 de març 2012. [Consulta: 25 gener 2006].
# Amiret Hajjaj

Amiret Hajjaj o Amirat Hojjaj o Amiret El Hojjaj (àrab: عميرة الحجاج, ʿAmīrat al-Ḥajjāj) és un poble tunisià de la governació de Monastir. Constitueix una municipalitat amb 8.121 habitants el 2014.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 32 30 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, constitueix un sector o imada, amb codi geogràfic 32 58 61, dins de la delegació o mutamadiyya de Moknine (32 58).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Amiret Hajjaj - Lloc web oficial
# Alberto S. Poggi

Alberto S. Poggi (Buenos Aires, (Argentina), 1892 - [...?], 1962), fou un compositor i violinista argentí.
Estudià en el Conservatori de Santa Cecília, sent consagrat el 1904 com a mestre de violí. Fou professor de l'Scola Cantorum de la parròquia de Sant Nicolau i aconseguí diversos premis i distincions per la seva mestressa amb el violí.
Encara que estava lluny de ser un músic popular, no va menysprear compondre tangos durant la primera dècada del segle. La seva especialitat era la música de saló, de la qual va escriure gran quantitat de peces.
També va ser editor de música doncs va continuar l'empresa fundada pel seu pare David Poggi el 1860, fins a la desaparició de la mateixa cap al 1923.
De la seva obra podem esmentar: Tangos
* A la gran flauta,
* El cosquilloso,
* La vista engaña,
* No le hagas caso,
* No me parece,
* ¡Qué cosa bárbara!.
Valsos
* Don Clemente,
* Je sait tout,
* Sans coeur,
* Son flores,
* Caras y caretas.
Altres
Va escriure interessants obres de música religiosa, i també és autor d'un Mètode de solfeig i d'una teoria de la música. Per diverses de les seves composicions aconseguí medalla d'or en l'Exposició de San Francisco de Califòrnia el 1915.

## Referències

* 1 2 3 4 https://www.todotango.com/creadores/biografia/1331/Alberto-Poggi/

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 45, pàg. 1153. (ISBN 84-239-4545-6)

## Enllaços externs

* Treballs per o sobre Alberto S. Poggi en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Andrea de la Torre Pérez

Andrea de la Torre Pérez (Valldoreix, 22 d'agost de 1990) és un jugadora d'handbol catalana, que juga en la posició de portera.
Es va iniciar als 8 anys, jugant a l'escola Ferran i Clua de Valldoreix. Després ho va fer dues temporades al Centre Obert Sant Cugat, dues més al BM La Roca i cinc a l'Esportiu Handbol Castelldefels, 2 de juvenil i 3 de sènior. Posteriorment va jugar 6 mesos al Club Esportiu Valldoreix, equip de més baixa categoria.
El 2011 va rebre una oferta de BM Granollers en aquells moments a 2a divisió. Des de la temporada 2014/15, primer any de l'equip a Divisió d'Honor, de la Torre va assumir la capitania de l'equip. El 2016, amb només 25 anys, va anunciar la seva retirada.
Un any després, va decidir tornar a la competició, en el mateix equip granollerí.
El 2019 va acceptar una oferta del Bouillargues Handball francès que jugava a segona divisió. L'any següent, es va veure afectada per un ERTO que va aplicar el seu equip.
Amb la selecció espanyola va debutar al 2018 i va participar en els Jocs Mediterranis de Tarragona, on va guanyar la medalla d'or.
En el seu palmarès també destaquen quatre Supercopes catalanes d'handbol.

## Referències

* ↑ Martí Martí, Guillem «Andrea de la Torre anuncia la seva retirada del BM Granollers». totsantcugat.cat, 06-06-2016 [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ López Puig, Àlex «Andrea de la Torre torna a l'handbol, la seva gran passió». totsantcugat.cat, 18-10-2017 [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ Ballart, Nielo «El Bouillargues francès, nou repte d'Andrea de la Torre». totsantcugat.cat, 11-07-2019 [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ Soler Olcina, Vicente «Andrea de la Torre emigra al balonmano francés». deportecienporcien.com, 25-06-2019 [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ Garcia, Joan «La santcugatenca Andrea de la Torre, afectada per un ERTO al seu equip de la segona divisió d'handbol de França». cugat.cat, 19-11-2020 [Consulta: 20 gener 2021].
* ↑ López Puig, Àlex «Andrea de la Torre guanya els Jocs Mediterranis amb la selecció espanyola d'handbol». totsantcugat.cat, 02-07-2018 [Consulta: 20 gener 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a wesharehandball.org
# Anko

L'anko és una pasta de mongetes dolces o pasta de mongetes vermelles feta amb mongetes azuki molt utilitzades a l'Extrem Orient, sobretot al Japó i a la Xina. Aquesta pasta dolça es fa servir principalment a Gastronomia de la Xina i del Japó on a més és usat per a diferents tipus de dolços i postres. S'elabora picant les llavors d'azuki fins a obtenir una pasta i tirant-li sucre.
* Xinès mandarí: 红豆沙 pinyin: hóngdòushā, Hokkien: taosa.
* Japonès: an (餡) (餡, an?), anko (餡子, anko (餡子)).

## Cuina xinesa

* Sopa de mongetes vermelles
* Tangyuan
* Zongzi
* Mooncakes
* Baozi (Doushabao)
* Pastís de mongetes vermelles
* Crep amb pasta de mongetes vermelles

## Cuina japonesa

* Anmitsu (anko i gelatina)
* Anpan (pa farcit d'anko)
* Daifuku
* Doraiaki (doble crep amb anko)
* Manjū
* Oshiruko o Ozenzai (sopa de mongetes vermelles)
* Taiyaki
* Uirō (un pastís tradicional japonès)
* Iōkan (gelatina de mongeta vermella)

## Referències

* ↑ «Homemade Sweet Red (Adzuki) Bean Paste, Chunky and Smooth». tastehongkong.com, 11-04-2012. [Consulta: 11 desembre 2013].
# Antagonista dels receptors de la interleucina-1

Un antagonista dels receptors de la interleucina-1 (IL-1RA) és una proteïna que en els humans està codificada pel gen IL1RN.
L'IL-1RA es va anomenar inicialment inhibidor de la interleucina-1 (IL-1) i va ser descobert per separat per part de dos laboratoris independents el 1984. L'IL-1RA és un agent que s'uneix de manera no productiva al receptor de la interleucina-1 de la superfície cel·lular (IL-1R), el mateix receptor que uneix la interleucina-1 (IL-1), impedint que la IL-1 enviï un senyal a aquella cèl·lula.

## Referències

* ↑ «Malalties que s'associen genèticament amb antagonista dels receptors de la interleucina-1, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000136689 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000026981 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «The human IL-1 receptor antagonist gene (IL1RN) maps to chromosome 2q14-q21, in the region of the IL-1 alpha and IL-1 beta loci». Genomics, 13, 3, 01-07-1992, pàg. 654–7. DOI: 10.1016/0888-7543(92)90137-H. PMID: 1386337.
* ↑ «The human interleukin-1 receptor antagonist (IL1RN) gene is located in the chromosome 2q14 region». Genomics, 15, 1, 01-01-1993, pàg. 173–6. DOI: 10.1006/geno.1993.1025. PMID: 8432529.
* ↑ Dinarello CA «The interleukin-1 family: 10 years of discovery». FASEB J., 8, 15, 01-12-1994, pàg. 1314–25. DOI: 10.1096/fasebj.8.15.8001745. PMID: 8001745.
# Anatole Abragam

Anatole Abragam (15 de desembre de 1914 - 8 de juny de 2011) fou un físic francès que escrigué Principis del magnetisme nuclear, i que ha fet contribucions significatives en el camp de la ressonància magnètica nuclear. És originari de Rússia, tot i que la seva família emigrà a França el 1925.
Després d'haver estudiat a la Universitat de París (1933-1936), lluità a la Segona Guerra Mundial. Després de la guerra, reprengué els seus estudis a l'École supérieure d'électricité i posteriorment obtingué el seu Ph.D. a la Universitat d'Oxford el 1950 sota la supervisió de Maurice Pryce. El 1976 fou nomenat membre honorari dels col·legis Merton i Jesus de la Universitat d'Oxford. Des del 1960 al 1985 treballà com a professor al Collège de France. Fou premiat amb la Medalla Lorentz el 1982.

## Referències

* ↑ StateMaster.com. «Anatole Abragam». StateMaster.com. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 19 agost].
* ↑ Collège de France. «Professeurs honoraires». Collège de France. [Consulta: 19 agost 2010].
# Anatis

* Per a altres significats, vegeu «Anatis (gènere)».
Anatis fou una deïtat asiàtica el nom de la qual apareix sota diverses variacions (Anaea, Aneitis, Tanais, Nanaea i altres). Era adorada a Armènia, Capadòcia, Assíria i Persis, entre altres llocs.
# Antípatre (astrònom)

Antípatre (grec antic: Ἀντίπατρος, llatí: Antipater) fou un astrònom i matemàtic grec que va escriure una obra sobre genetlialogia en què feia referència a la sort dels individus no del punt de vista del dia en què van néixer, sinó del moment en què van ser concebuts.

## Referències

* ↑ Vitruvi, IX. 7.
* ↑ Antipater a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 201
# Anna Pak Agi

Anna Pak Agi (박아기 안나) (1782 - 24 de maig de 1839) és una de les 103 màrtirs coreanes que fou decapitada durant la persecució dels catòlics a Kihae l'any 1839. La seva festa és el 24 de maig, i també és venerada, juntament amb la resta dels màrtirs coreans, el 20 de setembre.

## Vida i martiri

Anna va néixer en el si d'una família catòlica en un petit poble a la vora del riu Han a Gangchon. Tenia moltes dificultats d’aprenentatge i això també era així pel que feia a la religió. Es consolava dient: "Com que no puc conèixer el meu Déu com hauria de desitjar, almenys m'esforçaré per estimar-lo amb tot el meu cor".
Es va casar amb un cristià i va criar els seus fills en aquesta religió. Sentia una devoció especial per de Crist: la visió de les seves cinc ferides eren suficient per a que es posés a plorar i meditava profundament sobre elles. Quan va sentir parlar de la persecució a la que estaven essent sotmesos els cristians, en lloc d'atemorir-se es va animar.
Va ser detinguda amb el seu marit i el seu fill gran. Aquest darrer tenia nombrosos amics a la cort, que van fer tot el possible per convertir-los en apòstates. Un cop ho varen aconseguir van ser posats en llibertat, però Anna es va mantenir ferma i es negà a renegar de la seva fe. El jutge intentà fer-la canviar d’opinió en vàries ocasions, tant de manera amable com a través de la violència, però els seus esforços no tingueren resultat, ja que estava determinada a partir el martiri.
La seva família i amics anaren a veure-la a la presó intentant que canviés d’idea: la seva mare, ja major, estava a punt de morir i els seus fills li demanaven que tornés a casa. Per altra banda, rebé tortures durant el seu captiveri, però tot i així va mantenir ferma en la seva intenció d’esdevenir màrtir.
Anna va romandre a la presó durant tres mesos, i va morir el 24 de maig de 1839, a l'edat de cinquanta-set anys.
Va ser beatificada per Pius XI el 5 de juliol de 1925 i, finalment, canonitzada per Joan Pau II el 6 de maig de 1984.

## Referències

* ↑ «Roman Martyrology» (en italià). The Vatican.
* ↑ «Martyrs of Korea († 1791-1888)» (en anglès). [Consulta: 17 novembre 2021].
* 1 2 «103 Korean Martyr Saints» (en anglès), 21-08-2009. Arxivat de l'original el 2014-10-06. [Consulta: 17 novembre 2021].
* 1 2 «Anne Pak». A: The New Glories of the Catholic Church. London: Richardson and Son, 1859, p. 34.
* ↑ «Saint Anna Pak A-Gi – Saint of the Day – May 24 or September 20» (en anglès). [Consulta: 17 novembre 2021].
# Apirak

Apirak fou un regne situat a la regió d'Elam que fou conquerit per Naram-Sin, quan hi regnava Rish Ramman.
Reis:

## Referències

* ↑ Radau, 2005, p. 158.

## Bibliografia

* Radau, H. Early Babylonian History: Down to the End of the Fourth Dynasty of Ur (en anglès). Wipf and Stock, 2005. ISBN 9781597523813.