OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pau Arnau i Riera

Pau Arnau i Riera (Terrassa, 12 de desembre de 1859 - Terrassa, 11 de juny de 1911) fou un músic terrassenc. Va ser professor de piano, violí, flauta i contrabaix a l'Escola Municipal de Música de Terrassa.
Fill de jornalers, nasqué amb una anomalia física que li deformà l'esquena i li impedia de realitzar treballs manuals, cosa que el portà a dedicar-se a la música.
Es formà amb Marc Biosca, mestre de capella del Sant Esperit de Terrassa. Com a violinista participà en diversos concerts, entre d'altres, amb Isidre Mogas, Marc Barba, i Francesc Tàrrega, amb qui oferí un concert al Teatre Principal de Terrassa el 1889. El 1909 entrà com a professor a l'Escola Municipal de Música de Terrassa on ensenyà, entre d'altres, a Marc Armengol i Ballbé.
Es conserven obres seves al fons musical de la catedral-basílica del Sant Esperit de Terrassa (TerC).

## Obres

Compongué obres notables. Les principals són:
* El buen Juan
* Los primeros latidos
* La dulzura
* La granza

## Referències

* ↑ «11 de juny de 1911» (PDF). Efemèrides terrassenques, pàg. 327.
* ↑ Ragón, Baltasar. El arte y los artistas en Tarrasa. Terrassa: Imp. Joan Morral, p. 18.
* ↑ «[https:/ifmuc.uab.cat/ Inventari dels Fons Musicals de Catalunya]».
* ↑ Obres de Pau Arnau i Riera a l'IFMuC. Base de dades dels fons musicals de Catalunya (en català) [consultat el 20 d'octubre de 2023]
* ↑ Freixes i Vivó, Josep. Musiquer terrassenc. 224 fitxes bibliogràfiques. Terrassa: Àmfora, 2011, p. 68-69.
# Phrynobatrachus steindachneri

Phrynobatrachus steindachneri és una espècie de granota que viu al Camerun i Nigèria.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Phrynobatrachus steindachneri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Phrynobatrachus pygmaeus

Phrynobatrachus pygmaeus és una espècie de granota que viu al Txad i, possiblement també, a la República Centreafricana.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Pickersgill, M. 2004. Phrynobatrachus pygmaeus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Phrynopus flavomaculatus

Phrynopus flavomaculatus és una espècie de granota que viu a l'Equador.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Coloma, L.A., Ron, S. & Almeida, D. 2004. Phrynopus flavomaculatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Phrynopus bracki

Phrynopus bracki és una espècie de granota que viu al Perú.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Monteza, J.I., Lehr, E., Arizabal, W. & Aguilar Puntriano, C. 2004. Phrynopus bracki. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Percina stictogaster

Percina stictogaster és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)
# Percina uranidea

Percina uranidea és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: conques dels rius St. Francis, White i Ouachita a Missouri, Arkansas i Louisiana (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Baillie, J. i B. Groombridge (editors), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* IUCN Conservation Monitoring Centre, 1988. 1988 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* UICN, 1990. Llista Vermella d'Animals Amenaçats de la UICN 1990. IUCN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1954

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1954 es disputaren el 21 i 22 d'agost a la ciutat de Solingen, Alemanya Occidental.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Louison Bobet França | 7h 24' 36" | Fritz Schaer Suïssa | + 12" | Charly Gaul Luxemburg | + 2' 12" |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Emiel Van Cauter Bèlgica | 4h 22' 45" | Hans Andresen Dinamarca | + 1' 20" | Martin Van den Borgh Països Baixos | + 1' 45" |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Dinamarca | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Suïssa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Luxemburg | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Països Baixos | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* «World Championship Road Race» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «World Championship amateurs» (en italià). museociclismo.it. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1954» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 22 setembre 2012].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 22 setembre 2012].
# Work

Work és un curtmetratge estatunidenc amb direcció de Charles Chaplin i amb actuació seva i de Edna Purviance, Marta Golden i Charles Inslee. Va ser estrenat el 21 de juny de 1915.

## Argument

En una casa burgesa, una parella discuteix. El marit s'ha aixecat de mal peu i s'exaspera perquè triga l'esmorzar. Durant aquest temps, dos obrers s'encaminen cap a casa. El patró, assegut sobre la tartana amb tot el material, anima el seu aprenent que la tira amb pena.

## Repartiment

* Charles Chaplin: L'aprenent
* Charles Inslee: El cap de taller
* Edna Purviance: La minyona
* Billy Armstrong: El marit
* Marta Golden: La dona
* Leo White: L'amant
* Paddy McGuire: L'amic del cap de taller

## Al voltant de la pel·lícula

Va ser rodada en l'estudi Majestic de Los Angeles.
En l'escena d'inici, amb Charlot tirant com a bèstia de càrrega d'un pesat carro, apareix el costat llastimós del personatge i al llarg de la trama s'observa sovint com a element present la posició social dels participants.
Són de destacar nous i delicats gags: veient a la patrona desconfiada guardar la plata, Charlot tanca les seves butxaques i els dels seus companys amb ganxos de seguretat; havent observat l'estàtua d'una dona nua, la cobreix amb una faldilla improvisada, però no per això disminueix l'atenció que li presta; mentre s'arregla les ungles amb una paleta, descriu amb mímica la trista història de la seva vida.
En la pel·lícula apareixen a través dels efectes de Mack Sennett el joc dels objectes animats de significats subjacents i, en el crescendo de les corregudes i salts, el ritme aturdidor de les pel·lícules de l'etapa de la Mutual.

## Enllaços externs

* Visionar la pel·lícula
Viccionari
# Govan (Carolina del Sud)

Govan és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 67 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Govan tenia 67 habitants, 30 habitatges i 21 famílies. La densitat de població era de 34,5 habitants/km².
Dels 30 habitatges en un 20% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,7% hi vivien parelles casades, en un 13,3% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,68.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,9% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 17,9% entre 25 i 44, un 37,3% de 45 a 60 i un 23,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.313 $ i la renda mediana per família de 21.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era de 8.834 $. Entorn del 28,6% de les famílies i el 23,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Govan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Govan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Resolució 2144 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2144 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 14 de març de 2014. El Consell va ampliar el mandat de la Missió de Suport de les Nacions Unides a Líbia (UNSMIL) a Líbia per un any, fins al 13 de març de 2015.

## Observacions

El Consell va assenyalar que Líbia havia de convocar eleccions, redactar una nova constitució i establir una Assemblea nacional. El 20 de febrer de 2014 es van celebrar eleccions per a l'Assemblea Constitucional.
Mentrestant, la situació al país s'havia deteriorar. Hi havia combats a l'est i a les fronteres del sud. A més encara hi havia molts presos sense judici, alguns d'ells nens. També eren un problema les detencions il·legals i el tràfic d'armes.

## Actes

Es va estendre el mandat de la UNSMIL fins al 13 de març de 2015. La missió era guiar la transició cap a un sistema democràtic, promoure l'aplicació de la llei i els drets humans, controlar el comerç d'armes i enfortir el govern.
També es va estendre el mandat del panell d'experts que ajudava a supervisar l'embargament d'armes i les sancions financeres contra Líbia fins al 13 d'abril de 2015.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC adopts resolution 2144, authorizing year-long mandate extension for UNSMIL», 14-03-2014.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Edifici al carrer de Vallroquetes, 7 (Reus)

L'edifici al carrer de Vallroquetes, 7 és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya

## Descripció

És un edifici industrial, obra de l'arquitecte Pere Caselles al solar de l'antiga casa Aixemús, de principis del segle xviii, l'estat de la qual era ruïnós i va haver-se d'enderrocar per a construir-hi una fàbrica de gorres per encàrrec de l'industrial J. Rius Gatell. L'edifici feia les funcions d'habitatge i d'indústria, amb sales amples i ben ventilades. És un edifici entre mitgeres, de planta baixa, un pis i un pati interior al mig. La disposició de les obertures a la façana li donen una composició simètrica. Hi ha un sòcol de pedra a la part baixa. Presenta un conjunt d'arcades de gran alçada entre pilastres. L'accés és per l'obertura central, d'arc carpanell, amb una petita cornisa i ornament que forma la imposta. Les obertures de dreta i esquerra tenen a la planta baixa una porta amb tarja. Al pis hi ha unes obertures balconeres de llinda amb barana de ferro. Tant la porta com els balcons queden enfonsats entre els pilars formant una volta d'ansa-panell ornada per dos botons de pedra artificial. Remata l'edifici una barana cega amb intercalació de petites pilastres. Les obertures que donen al pati interior són de llinda. Tota la façana és en obra vista.
Avui, l'edifici restaurat és un Museu del Vermut que incorpora un bar i un restaurant.

## Referències

* ↑ «Edifici al carrer Vallroquetes 7». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16-VII-2015].
* ↑ «Museu del Vermut». Ajuntament de Reus. [Consulta: 16-VII-2015].

## Enllaços externs

* Museu del Vermut
# Mare de Déu del Pilar de Canosa

La Mare de Déu del Pilar de Canosa és una església d'Oliola (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Capella realitzada amb pedra de carreu de planta rectangular, tan sols té una nau i al costat s'hi obre el cementiri. A la façana hi ha la porta d'accés amb arc de mig punt i adovellada, més amunt un petita finestra i entre la porta i la finestra hi ha un escut, probablement de la família que va fundar la capella del Pilar. A la part superior hi trobem un ull de bou i corona la façana una espadanya. La teulada és de doble vessant. Remata tota la capella una petita cornisa decorada.

## Història

No sabem amb exactitud la data en què es va realitzar aquesta capella, hem de suposar que és obra del segle xix. No obstant, s'han trobat monedes que daten del segle XVII pels voltants d'aquesta. La capella de la Mare de Déu del Pilar està situada dintre de les propietats de la finca de la Canosa i a prop de la capella hi ha la masia de la Canosa. Aquesta capella fou construïda amb l'ajuda de l'amo que hi havia en aquell moment a la finca.

## Referències

* 1 2 «Mare de Déu del Pilar de Canosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Toros de Guisando

Els Toros de Guisando són un conjunt escultòric vetó que se situa en el turó de Guisando, en el terme municipal d'El Tiemblo, a la província d'Àvila (Castella i Lleó). Es daten entre els segles IV i I abans de Crist, amb preferència a la creació en el segle ii aC, durant l'edat del ferro. Es tracta de quatre escultures realitzades en granit que representen quadrúpedes, identificats com toros o verros (porcs sementals), amb preferència a la suposició que es tracta de toros, ja que algunes de les peces presenten, en el cap, forats considerats per a la inserció de banyes.
Les quatre escultures es troben costat contra costat, formant una línia en direcció Nord-Sud i totes elles mirant cap a l'Oest, cap a la lloma del turó de Guisando, del que reben el seu nom, deixant a l'esquena el rierol Tórtolas, frontera natural que separa les comunitats de Castella i Lleó i Madrid. La importància de la ramaderia per a la subsistència del poble vetó fa suposar que aquestes estàtues eren protectores del bestiar, encara que aquesta és solament una de les moltes teories plantejades entorn de la funció d'aquestes escultures.
El nom Guisando podria tenir el seu origen en un mot germànic wisandaz, el significat del qual és bou salvatge. Es tractaria, doncs, d'una redundància perquè els mots Toros i Guisando significarien la metixa cosa. Aquesta arrel germànica dona nom al nostre bison.

## Tractat dels Toros de Guisando

El paratge dona nom al Tractat dels Toros de Guisando que allí es va signar en el segle xv entre el rei Enric IV de Castella i la seva germana Isabel I de Castella (la futura reina Isabel la Catòlica), pel qual aquest reconeixia la proclamació d'aquella com a (Príncep d'Astúries i Princesa d'Astúries) i, amb això, la d'hereva al tron.

## Enllaços externs

* Vídeo divulgatiu sobre els Toros de Guisando, Junta de Castella i Lleó Arxivat 2012-02-17 a Wayback Machine.
* Toros de Guisando
* Sierra Oeste
* Fotografies dels Toros de Guisando a Panoramio Arxivat 2014-01-19 a Wayback Machine.
# Jim Sonzero

Jim Sonzero és un director de cinema i de vídeo musical. Va codirigir "Can't Let Go de Mariah Carey". El seu primer llargmetratge com a director va ser Pulse, una pel·lícula de terror protagonitzada per Kristen Bell. Va ser el director de escena de Killzone 3 i Resident Evil 5.

## Referències

* ↑ Jim Sonzero: “El director dicta los tiempos y los climas para que el equipo haga su mejor trabajo”, adlatina
* ↑ Capcom ofrece una película al director de las cinemáticas de Resident Evil 5, as.com, 5 de febrer de 2015
# Trent

* No s'ha de confondre amb Trento.
«Trent» té aquests significats:
* Trent (riu), riu d'Anglaterra que neix a Staffordshire i desemboca a la Mar del Nord
* Trent (Dakota del Sud), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud
* Trent Woods, població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord
* Afer Trent, incident diplomàtic internacional ocorregut durant la Guerra Civil Americana
* Stoke-on-Trent ciutat de Staffordshire, Anglaterra
# Uadi Barhut

Barhut o Barahut és un uadi de l'Hadramaut (Iemen) a l'est de Tarim. Corre des del sud i desaigua al uadi al-Masila que és la secció inferior del uadi Hadramaut; a la desembocadura s'hi troba Kabr Hud o tomba del profeta Hud, la tomba més venerada de l'Aràbia del Sud, on es fa una peregrinació anual el mes de xaban.
És famós també per la cova anomenada Bir Barhut (de vegades esmentada també erròniament com a pou) que hi ha a una de les seves vessants i que la tradició musulmana descriu com el pou o cova més dolent de la terra, habitat per les animes dels infidels. La cova fou explorada per D. Van der Meulen i H. Von Wissmann (1931) que la van descriure com una gruta calcària normal; el mal olor que s'hi nota, inofensiu, no és sulfur sinó derivat de la pols de la disgregació de les roques i dels ratpenats; fora de la llegenda no té cap interès.
# Joan Baptista Burguet i Codonyer

Joan Baptista Burguet i Codonyer (València, 1833 - València, 1904) fou un autor literari valencià, especialment conegut per les seues obres teatrals, inscrites dins el gènere popular del sainet valencià del segle xix.

## Biografia

Va nàixer al si d'una família de llauradors de l'horta del Safranar, en l'alqueria que àdhuc hui és coneguda com a Alqueria de Burguet. La principal font de què disposem per completar la seua biografia és el llibre de Constantí Llombart "Los fills de la morta-viva". S'hi pot llegir que estudià les primeres lletres en l'escola del Convent de Jesús i que després passà a les Escoles Pies. Completà la formació amb uns pocs estudis de comptabilitat i a l'edat de dotze anys, i per motius familiars, es posà a treballar en les feines del camp. Fins als trenta anys treballà com a llaurador i a eixa edat entrà com a apuntador a la companyia teatral de Ramon Plumer i Enric Escrig. Més endavant, les obligacions familiars l'obligaren a fer-se de bell nou càrrec de les feines agrícoles.
Políticament progressista, simpatitzà amb les idees del republicanisme federal i va resultar elegit regidor de l'Ajuntament Popular de València en les eleccions municipals subsegüents a la revolució anomenada Gloriosa (1868). Desenganyat, però, de la vida política, redactà en vers la seua renúncia al càrrec i la llegí en veu alta, l'any 1869, davant les autoritats presents. Més tard, resultà elet de la Junta del Quartell de Patraix, a la qual dedica la seua primera obra "Propietaris i colonos" i en la qual va permanéixer com a mínim fins al 1879.
A l'horta i barri del Safranar de València circulen encara anècdotes al voltant de l'anomenat Tio Burguet. Sol destacar-se la seua capacitat i enginy per improvisar versos.

## Obra

Cultivà sobretot el vers popular, mantingué amb el seu amic i també escriptor Andreu Codonyer i Monzó una llarga correspondència en vers i publicà i representà les següents obres de teatre: "Propietaris i colonos" (1876), "Un alcalde i un saurí" (1876), "El bort" (1878), "El tio sinagües" (1880), "Ahon està el lladre" (1880) i "La carrera de la dona" (1881). Va col·laborar en tirades de versos per a diverses festes religioses i escrigué diversos poemes per a l'obra col·lectiva "Tabal i dolçaina", coordinada per Constantí Llombart. En totes les seues obres taspua la ideologia liberal i, com a particularitat ben ressenyable, la preocupació per les condicions de vida i treball dels llauradors més humils, sempre en conflicte amb els interessos dels arrendataris de les terres, tal com podem veure en la seua obra més famosa, "Propietaris i colonos" o en el poema "Carta que li envía un llaurador al seu amo demanant-li que li apañe la casa".

## Referències

* ↑ Llombart, Constantí. Los fills de la morta-viva : apunts bio-bibliográfichs per la historia del Renaiximent lliterari llemosí en Valencia. València: Impremta d'Emilio Pascual, 1879, p. 783.
* ↑ Barquero, Carles «Joan Baptista Burguet i Andreu Codonyer: un epistolari inèdit de la Renaixença valenciana». Tesina llegida a la Universitat de València.
# Joan Furnes

Joan Furnes (en llatí Joannes Phurnes, en grec Ἰωάννης Φουρνῆς) fou un monjo del monestir de Mont Ganus en el regnat de l'emperador Aleix I Comnè.
S'oposava a l'església llatina i va escriure una Ἀπολογία, Defensio, o Ἰωάννης Διάλεξις, Disceptatio, on explicava en forma de diàleg una discussió amb Pere, Arquebisbe de Milà que va tenir lloc davant de l'emperador. Sembla que va adoptar l'estil de diàleg per comoditat, i que no transmet la polèmica real.

## Referències

* ↑ 101.Joannes Phurnes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p.
# Una bona dona (és difícil de trobar)

Una bona dona (és difícil de trobar) (també coneguda com a A Good Woman Is Hard to Find) és una pel·lícula de thriller policial del 2019 dirigida per Abner Pastoll i escrita per Ronan Blaney. La pel·lícula és protagonitzada per Sarah Bolger com una mare jove i recentment vídua que farà tot el possible per protegir els seus fills mentre busca la veritat sobre l'assassinat del seu marit. S'ha subtitulat al català amb la distribució de La Aventura Cine.
La pel·lícula es va estrenar al festival de cinema FanTasia, de Mont-real, el 21 de juliol de 2019. Es va estrenar als cinemes del Regne Unit el 25 d'octubre del mateix any.

## Repartiment

* Sarah Bolger com a Sarah
* Edward Hogg com a Leo Miller
* Andrew Simpson com a Tito
* Jane Brennan com a Alice
* Caolan Byrne com a Terry
* Packy Lee com a Mackers
* Susan Ateh com a Emily Scott
* Siobhan Kelly com a Dra. Rosa Brady
* Rudy Doherty com a Ben, fill de la Sarah
* Macie McCauley com a Lucy, filla de la Sarah
* Josh Bolt com a Donal
* James McCaffrey com a Conor
* Nigel O'Neill com a PC Huxley
* Daryl McCormack com a PC Reeves
* Sean Sloan com a Jean
* Jo Donelly com a Betty
* Mary Lindsay com a Mandy
* Rafaela Dias com a Dra. Reid

## Referències

* ↑ «Una bona dona (és difícil de trobar)». FilminCAT. [Consulta: 17 juliol 2022].
* 1 2 A Good Woman Is Hard to Find a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Hoad, Phil. «A Good Woman Is Hard to Find review – gritty Northern Ireland crime thriller». The Guardian, 23-10-2019. [Consulta: 17 agost 2020].
* ↑ Clarke, Stewart. «Sarah Bolger, Andrew Simpson Board Abner Pastoll's 'A Good Woman Is Hard to Find' (EXCLUSIVE)». Variety, 06-12-2017.
* ↑ «Una bona dona (és difícil de trobar)». Goita què fan ara. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Fantasia Festival - A Good Woman is Hard to Find». Fantasia Festival. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ Miska, Brad. «Exclusive 'A Good Woman is Hard to Find' Clip Barges into a Woman's House [Video]». Bloody Disgusting, 23-09-2019. [Consulta: 17 agost 2020].