OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Biscoe

Biscoe és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2010 tenia 1.700 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Biscoe tenia 1.700 habitants, 535 habitatges i 393 famílies. La densitat de població era de 329,8 habitants per km².
Dels 535 habitatges en un 38,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,9% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 21,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,42.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 11,2% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.667 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.214 $ mentre que les dones 21.089 $. La renda per capita de la població era de 15.302 $. Entorn del 8,5% de les famílies i l'11,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Biscoe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Biscoe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Binibèquer

«Binibèquer» té aquests significats:
# Bombardeig de Barcelona (gener de 1938)

* Si cerqueu altres usos, vegeu Bombardeig de Barcelona.
El bombardeig aeri de Barcelona de l'1 al 30 de gener de 1938 es va produir en el context de la Guerra Civil espanyola, per part de l'aviació legionària italiana des de les seves bases a Mallorca (Illes Balears), causant 210 morts i 125 ferits, i són destruïts totalment o parcialment 87 edificis.

## Antecedents

El 16 d'agost de 1936, Alberto Bayo va desembarcar acompanyat de 8.000 milicians a la Punta de n'Amer i Porto Cristo a l'illa de Mallorca (Balears), però l'arribada de reforços italians comandats per Arconovaldo Bonaccorsi feu fracassar l'operació, i es reembarcà des del 5 de setembre al 12 de setembre.
Des del bombardeig de Guernica el 1937 s'havia posat en marxa un nou tipus de guerra bastant poc comú fins al moment. Es tractava d'atacar i bombardejar objectius merament civils per tal d'atemorir la població i produir terror i desgast psicològic a la rereguarda republicana.

## Bombardeigs

Entre els bombardeigs destaca el del 30 de gener de 1938, quan els Savoia-Marchetti SM.79 trimotors de l'aviació legionària van atacar a les 9 del matí, amb una sola passada a 5.300 metres d'altura la zona de la Catedral i la Plaça Nova, tocant edificis de Sant Domènec del Call i el carrer de la Palla, on hi havia un refugi, i es destruí la guarderia infantil de la Plaça de Sant Felip Neri.
A les 11:20h, quan ja s'estava procedint al desenrunament, es va produir un segon bombardeig amb una sola passada a 6.000 metres sobre el port, Barceloneta i Ciutat Vella, que va destruir per complet la Plaça de Sant Felip Neri i va provocar l'esfondrament del soterrani on s'havien refugiat la canalla (només a la plaça hi van morir 42 persones, 20 dels quals infants). Mentre les cases de la Barceloneta patien una pluja de bombes, les ràfegues de metralladora van apuntar directament a les famílies que corrien desesperades cap als refugis antiaeris.

## Conseqüències

Entre les dues accions hi hagué 210 morts i 125 ferits, i són destruïts totalment o parcialment 87 edificis. La destrucció només deixa en peu la façana de l'Església de Sant Felip Neri de Barcelona i part de la seva estructura. Avui dia encara s'hi poden veure les restes de bales i metralla a la façana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 (Albertí 2004, p. 220)
* ↑ «La plaça Sant Felip Neri. Les cicatrius d'un passat tràgic.». altresbarcelones.

## Bibliografia

* Albertí, Santiago i Elisendal. Perill de bombardeig! Barcelona sota les bombes (1936-1939. Barcelona: Albertí Editor, 2005. ISBN 84-7246-076-2 [Consulta: 16 abril 2013]. Arxivat 2013-05-02 a Wayback Machine.
* Villarroya i Font, Joan. Els bombardeigs de Barcelona durant la Guerra Civil, 1936-1939. L'Abadia de Montserrat, 1999. ISBN 8484150976.

## Enllaços externs

* Histotube, Diumenge 30 de gener de 1938
# Bombardeig de Barcelona

«Bombardeig de Barcelona» té aquests significats:
* Bombardeig de Barcelona (1464)
* Bombardeig de Barcelona (1691)
* Bombardeig de Barcelona (1808)
* Bombardeig de Barcelona (1842)
* Bombardeig de Barcelona (1843)
* Bombardeig de Barcelona (gener de 1938)
* Bombardeig de Barcelona (març de 1938)
* Bombardeig de Barcelona (gener de 1939)

## Vegeu també

* Batalla de Barcelona
* Setge de Barcelona
* Batalla naval de Barcelona
# Bite It Like a Bulldog

«Bite It Like a Bulldog» és un senzill del grup finlandès de rock dur Lordi del 2008. És el primer senzill del quart àlbum d’estudi Deadache i es va llançar ala xarxa l'1 de setembre i físicament el 3 de setembre. La cançó va ascendir al número u de les llistes de classificació finlandeses.

## Crèdits

* Mr. Lordi (veu)
* Amen (guitarra)
* OX (baix)
* Kita (bateria)
* Awa (piano)

## Referències

* ↑ «LORDI Tops Finnish Single Chart» (en anglès). Blabbermouth.net, 11-09-2008. [Consulta: 13 setembre 2021].
# Bombus pascuorum

Bombus pascuorum és una espècie d'himenòpter apòcrit de la família dels àpids present a la major part d'Europa incloent els Països Catalans. Es troba en una gran varietat d'hàbitats incloent els boscos, els prats, els jardins i les zones urbanes.

## Característiques

Aquests borinots arriben a fer una llargada del cos de 15- 18 mm (les reines), 9 - 15 mm (les obreres) i 12-14 mm (el mascle). El tòrax és groguenc o marró-vermellós i l'abdomen té bandes del pèls groguencs. Tanmateix és una espècie amb gran variabilitat pel que fa al seu color.

## Història natural

Les reines apareixen aproximadament entre principis d'abril i mitjan maig. Fan els nius en forats a terra o en altres llocs com la molsa o fusta en descomposició. Només les reines de la darrera posta hivernen. Són insectes polilèctics, és a dir, s'alimenten d'una gran diversitat de flors incloent les ortigues, les veces i els trèvols.

## Referències

* ↑ Paul Williams. «Thoracobombus annotated checklist». 'Bombus: bumblebees of the world. Natural History Museum. [Consulta: 18 juny 2010].
# Bomber (àlbum)

Bomber va ser el tercer àlbum de Motörhead publicat (en seria el quart - vegeu On Parole). Va ser gravat el 1979, al mateix any de Overkill. L'àlbum va arribar al lloc 12 en els èxits del Regne Unit per cançons des de llavors famoses, com "Bomber", "Dead Men Tell No Tales" i "Stone Dead Forever".

## Història

Durant l'enregistrament d'aquest àlbum, el productor Jimmy Miller estava sumit en la seva addicció a l'heroïna, arribant a absentar-se de l'estudi i aparèixer dormint en el cotxe. Irònicament l'àlbum conté la seva primera cançó anti-heroïna - "Dead Men Tell No Tales".
L'àlbum mostrava a un Lemmy pegant dur a la policia en "Lawman", al matrimoni i com el seu pares els abandona ell i a la seva mare en "Poison", a la televisió en "Talking Head" i al show business en "All the Aces". La cançó que dona nom a l'àlbum va ser inspirada per la novel·la de Len Deighton, Bomber. En la cançó "Step Down" "Fast" Eddie Clarke adopta el paper de vocalista.

## Llista de cançons

Totes les cançons compostes per Ian Kilmister, Phil Taylor i Eddie Clarke, excepte on s'indiqui el contrari.

### Àlbum original

* "Dead Men Tell No Tales" - 3:07
* "Lawman" - 3:56
* "Sweet Revenge" - 4:10
* "Sharpshooter" - 3:19
* "Poison" - 2:54
* "Stone Dead Forever" - 4:54
* "All the Aces" - 3:24
* "Step Down" - 3:41
* "Talking Head" ? 3:40
* "Bomber" - 3:43

#### Pistes addicionals

* "Over the Top" - 3:21
* Editat originalment com a Cara B de Bomber.
* "Leaving Here" (Lamont Dozier, Brian Holland, Edward Holland) [Directe] ? 3:02
* "Stone Dead Forever [Directe]" ? 5:20
* "Dead Men Tell No Tales [Directe]" ? 2:54
* "Too Late Too Late [Directe]" ? 3:21
* Pistes 12 - 15 pertanyien originalment a The Golden Years EP de 1980.

### Edició Deluxe
#### Disc 1

* "Dead Men Tell No Tales" - 3:07
* "Lawman" - 3:56
* "Sweet Revenge" - 4:10
* "Sharpshooter" - 3:19
* "Poison" - 2:54
* "Stone Dead Forever" - 4:54
* "All the Aces" - 3:24
* "Step Down" - 3:41
* "Talking Head" - 3:40
* "Bomber" - 3:43

#### Disc 2

* "Over the Top" - 3:20
* "Stone Dead Forever [Versió Alternativa]" - 4:34
* "Sharpshooter" [Versió Alternativa]" - 3:16
* "Bomber [Versió Alternativa]" - 3:35
* "Step Down [Versió Alternativa]" - 3:29
* "Leaving Here [Directe]" (Dozier, Holland, Holland) - 3:02
* "Stone Dead Forever [Directe]" - 5:31
* "Dead Men Tell No Tals [Directe]" - 2:44
* "Too Late Too Late [Directe]" - 3:20
* "Step Down [Directe]" - 3:49

## Crèdits

* Lemmy (Ian Kilmister) - veu, baix
* "Fast" Eddie Clarke - guitarra, veu a "Step Down"
* Phil "Philthy Animal" Taylor - bateria
* Adrian Chesterman - disseny gràfic
* Joe Petagno - logotip de Snaggletooth
* Jimmy Miller - producció
* Trevor Hallesy - enginyer

## Enllaços externs

* Bomber a Amazon.com
* Web oficial de Motorhead

## Referències

* ↑ Lemmy Kilmister. White Line Fever (en anglès). Simon & Schuster, 2002, p. 133. ISBN 0-684-85868-1.
* ↑ Burridge, Alan «Motörhead». Record Collector, 140, abril 1991, pàg. 18.
Viccionari
# Brycinus intermedius

Brycinus intermedius és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (22 °C-28 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: rius Cross (Nigèria) i Kribi (Camerun).

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Hist. Nat. Poiss. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Olaosebikan, B.D. i A. Raji, 1998. Field guide to Nigerian freshwater fishes. Federal College of Freshwater Fisheries Technology, New Bussa, Nigèria. 106 p.
* ↑ Paugy, D., K. Traoré i P.S. Diouf, 1994. Faune ichtyologique des eaux douces d'Afrique de l'Ouest. p. 35-66. A G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 275:177 p.
* ↑ Teugels, G.G., C. Lévêque, D. Paugy i K. Traoré, 1988. État des connaissances sur la faune ichtyologique des bassins côtiers de Côte d'Ivoire et de l'ouest du Ghana. Rev. Hydrobiol. Trop. 21(3):221-237.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D., 1984. Characidae. p. 140-183. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Paugy, D., 1986. Révision systématique des Alestes et Brycinus africains (Pisces, Characidae). Collection Études et Thèses. Éditions de l'O.R.S.T.O.M., París. 295 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Brycinus luteus

Brycinus luteus és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,6 cm de longitud total.
* Presenta dimorfisme sexual.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Volta.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la contaminació de l'aigua i les sequeres.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Hist. Nat. Poiss. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 «Brycinus luteus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* ↑ Lalèyè, P. (2020). "Brycinus luteus." 2020 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2020. [Consulta: 24 abril 2023]

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D., 1984. Characidae. p. 140-183. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Paugy, D., 1986. Révision systématique des Alestes et Brycinus africains (Pisces, Characidae). Collection Études et Thèses. Éditions de l'O.R.S.T.O.M., París. 295 p.
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Brooke (cràter)

Brooke és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 22,9 km de diàmetre. Porta el nom de Frances Brooke (1724-1789), novel·lista britànica, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Brooke». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# CASA III

El CASA III fou el primer avió propi dissenyat íntegrament per la companyia espanyola Construcciones Aeronáuticas S.A. durant 1929.. Era un aparell monoplà, utilitari, biplaça i monomotor que volà per primer cop el 2 de juliol de 1929.

## Disseny i desenvolupament

Fruit de tota l'experiència obtinguda construint avions sota llicència, CASA s'aventurà a produir aquest disseny propi. Així l'any 1929 s'inicià la concepció del que seria el CASA III a mans de l'enginyer Luis Bousa Perco. L'aparell era d'aparença convencional per l'època, amb construcció d'ales articulades per damunt de la cabina en tàndem oberta, fuselatge conformat per tubs d'acer amb cobriment de tela. El tren d'aterratge era fix i ample facilitant les operacions a terra i amb patí de cua sincronitzat amb el timó de direcció.
El primer prototip amb un motor Cirrus III de 67 kW (90 CV),i matrícula M-CAGG, volà el 2 de juliol de 1929. Quasi totes les unitats foren construïdes amb plantes motrius diferents com ara Isotta Fraschini Asso 80A de 75 kW (100 CV), Havilland Gipsy I, Havilland Gipsy III i Elizalde A6. Aquesta diversitat s'explica per la falta de línies de subministrament de motors que patí inicialment la indústria aeronàutica espanyola així com les dificultats de CASA a l'hora d'aconseguir assegurar-se drets de producció de motors ja existents i tindria conseqüències fatals sobre l'adopció de l'avió.
Originàriament emprat per l'Aeronàutica Naval de l'Armada com avió de bombardeig lleuger, no obstant això les seues prestacions deficients feren que ràpidament fos relegat a l'Escola Àrea Naval de Pollença o a l'ús recreatiu. Al voltant de 9 unitats van ser construïdes en total la majoria de les quals acabaren en mans de l'Armada.

## Història operacional

Poques setmanes després de la seua eixida de planta, un exemplar participà en la carrera aèria Madrid-Burgos de 1929. El 25 de desembre de 1929 aconseguí ser el primer avió en aterrar a les Illes Canàries. Més tard, en 1930, tres unitats participaren en l'Aerial Tour of Europe però una d'elles hagué de retirar-se després el trencament del tren d'aterratge i una altra realitzà l'eixida massa tard cosa que li afonà qualsevol possibilitat de victòria.
Un mínim de quatre unitats participaren en la Guerra Civil, tots operats per la FARE sense que cap sobrevisquera el conflicte.

## Especificacions
### Característiques generals

* Tripulació: 2.
* Longitud: 7,5 m.
* Envergadura: 11,6 m.
* Altura: 2,5 m.
* Superfície alar: 18 m$^{2.}$
* Pes buit: 480 kg.
* Pes màxim: 800 kg.
* Planta motriu: 1 motor de quatre cilíndres Havilland Gipsy I de 71 kW (95 CV) amb una hèlix bipala de fusta i pas fix.

### Rendiment

* Velocitat màxima: 200 km/h.
* Velocitat mínima: 68 km/h.
* Rang: 1,000 km.
* Sostre: 4,500 m.
* Temps d'arribada als 1.000 m: 5 minuts 40 segons.
* Càrrega alar: 44 kg/m$^{2.}$
* Potència/pes: 0,09341 kW/kg.

## Bibliografia

* ↑ Taylor, Michael J. H. Jane's Encyclopedia of Aviation (en anglès). Londres: Studio Editions, 1989, p. 238. ISBN 1851703241.
* ↑ «Historia Aerospacial Española - Capitulo 2 – La Industria Aeronáutica Catalana | GTD Blog». [Consulta: 22 març 2019].
# Brahmana

Els Brahmana (en devanagari: ब्राह्मणं, Brāhmaṇa) són una sèrie de texts de la literatura xruti ("revelada") índia que constitueixen comentaris i estudis dels Veda. Es considera que van ser escrits entre els anys 800 i 600 aC, tractant-se dels primers texts en prosa coneguts fets en una llengua indoeuropea. Tenen una gran importància, ja que són a la base del desenvolupament del pensament indi posterior: especifiquen els rituals i llur significat (amb diverses correspondències simbòliques entre els diferents nivells de realitat), contenen especulacions filosòfiques i també històries mitològiques que més tard reapareixeran modificades en els Purana i altres obres.
Aquestes interpretacions dels Veda estan dirigides als "bramans", és a dir, "els qui tenen la capacitat d'estudiar el Braman" o Univers. Per això van permetre el desenvolupament del bramanisme, corrent religiós caracteritzat per una evolució vers el ritualisme i un creixement del poder de la casta sacerdotal dels bramans.
Hi ha diferents Brahmana associats a cadascun dels quatre Veda.

## Fonts

* Òscar Pujol, Diccionari sànscrit-català, Enciclopèdia Catalana, 2006.
# Cal Cortada (Sanaüja)

* Per a altres significats, vegeu «Can Cortada (desambiguació)».
Cal Cortada és un edifici del municipi de Sanaüja (Segarra) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici situat al centre d'un dels carrers del nucli antic de Sanaüja, de planta quadrangular, cobert a dues aigües, estructurat amb planta baixa, primera planta i golfes i realitzat amb carreus regulars amb un estucat en fred superficial.
A la planta baixa de la façana principal trobem, situat al centre, un gran portal d'entrada d'arc de mig punt adovellat amb l'anagrama de Crist, esculpit en baix relleu, dins un cercle a la clau de l'arc, amb els brancals realitzats a base de carreus regulars motllurats. Aquest portal està flanquejat per dues grans finestres amb reixes de ferro forjat decorades amb medallons quadrilobulats propis de l'època.
A la primera planta, trobem tres obertures de grans dimensions, col·locades simètricament amb les obertures inferiors, així a la part central trobem una finestra motllurada, acompanyada per dos balcons sense voladís, un a cada costat, motllurats i formats per un ampit de pedra a la part inferior, format per tres medallons circulars amb motius quadrilobulats esculpits.
Les golfes, separades de la primera planta mitjançant una cornisa, presenten una sèrie de finestres de petites dimensions realitzades amb pedra calada amb motius geomètrics, amb la teulada que sobresurt en voladís suportat per una estructura de fusta.

## Història

Durant la Guerra Civil espanyola, l'edifici fou utilitzat com a hospital militar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Cortada». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Ca l'Amorós (Fortià)

Ca l'Amorós és un edifici del municipi de Fortià (Alt Empordà).

## Descripció

Casa de planta baixa i pis situada al bell mig de la població entre el nucli de l'església i el del camí ral. Fins fa pocs anys presentava una coberta a doble vessant i una façana arrebossada amb grans carreus emmarcant els angles. Destaca la porta d'entrada amb gran llinda ben escairada amb la inscripció "Sabrià Amorós 162[?]". Són destacables els baixos de l'immoble, tots amb sostre de volta catalana.
A finals del segle XX la casa va ser modificada en la seva part mes elevada, trencant la coberta a doble vessant amb l'afegit d'un cos central. A les finestres també se'ls va afegir una llinda de maons. A l'est de la casa hi ha un paller que tanca el gran pati que dona a la plaça de l'Empordà i l'avinguda de Teresa de Pallejà. A la part inferior del portal d'entrada pel carrer Tramuntana hi ha la inscripció "Fransesch Amorós 1689".

## Història

La casa va ser bastida o reconstruïda per la família Amorós al segle xvii, que l'havia adquirit un segle abans. El mas dels Amorós era una de les poques propietats sota domini de la Comanda del Temple a Fortià, com també les cases adjacents a ell. Actualment és un habitatge.

## Referències

* ↑ Serna, Erica; Serra, Joan. Fortià. Quaderns de la Revista de Girona. Girona: Diputació de Girona, 2001, p. 19.
* ↑ Meseguer Bell, Pol «Ca l'Amorós». Plànol informatiu de Fortià, 2018.
# Cabrera (l'Esquirol)

Cabrera és una muntanya de 1.308 metres situada entre els municipis de la Vall d'en Bas, a la comarca de la Garrotxa, i de l'Esquirol, a la comarca d'Osona. És el pic més alt de la serra de Cabrera. Al cim hi ha un vèrtex geodèsic (referència 295093001). Aquest cim és inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC
Molt a prop del cim hi ha el santuari de la Mare de Déu de Cabrera i les escasses ruïnes del pràcticament desaparegut castell de Cabrera, origen de la important nissaga feudal dels Cabrera.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Cabrera (l'Esquirol)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 12 febrer 2018].
Viccionari