OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Spermbirds

Spermbirds és un grup alemany de skate punk originari de la ciutat de Kaiserslautern. Format el 1982 per membres del grup Die Walter Elf, és conegut a nivell internacional. Tot i separar-se el 1990, Spermbirds va tornar el 1993, publicant diversos àlbums i realitzant concerts des de llavors.
El seu debut de 1986, Something to Prove, és considerat el disc més reeixit en influir en moltes bandes de hardcore punk estatunidenc. A la portada hi apareix una imatge de Cerebus the Aardvark, personatge de còmic creat pel dibuixant canadenc Dave Sim.

## Membres

* Lee Hobson Hollis - veu
* Frank Rahm - guitarra
* Roger Ingenthron - guitarra
* Markus Weilemann - baix
* Matthias «Beppo» Götte - bateria

## Discografia

* 1985: Don't Forget The Fun! (EP compartit amb Walter Elf, X-Mist Records)
* 1986: Something To Prove (We Bite Records)
* 1988: Nothing Is Easy (We Bite Records)
* 1990: Common Thread (X-Mist Records)
* 1990: Thanks Live
* 1992: Eating Glass (X-Mist Records)
* 1992: Spermbirds / Party Dictator (Senzill compartit)
* 1992: Joe (X-Mist Records)
* 1994: Shit For Sale (G.U.N. Records)
* 1995: Family Values (G.U.N. Records)
* 1996: Get Off The Stage (Directe)
* 1997: Coffee, Hair And Real Life (Best-Of: Songs from '84-'91)
* 1999: Best Of Spermbirds (Best-Of: Songs from the GUN-Records '94-'96)
* 2004: Set An Example (Common Thread Records)
* 2005: Spermbirds / Genepool (Senzill compartit)
* 2007: The Boys Are Back In K-Town (Doble DVD: "Me And My People - Stories 1984-2006" + Directe Des. 2005)
* 2010: A Columbus Feeling (Rookie Records)
* 2012: Pascow / Spermbirds (Senzill compartit)
* 2019: Go To Hell Then Turn Left

## Referències

* 1 2 Myspace
* 1 2 Spermbirds.com
* ↑ SXSW
* ↑ Bosstuneage.com
* ↑ Spirit-of-metal.com
* ↑ Rookierecords.de
# Spermophaga

Spermophaga és un gènere d'ocells de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.7, 2011) aquest gènere està format per tres espècies:
* Spermophaga poliogenys - estrilda becgrossa de Grant.
* Spermophaga haematina - estrilda becgrossa sagnant.
* Spermophaga ruficapilla - estrilda becgrossa capvermella.

## Referències

* ↑ Clement, Peter. Finches & Sparrows: An Identification Guide (en anglès). Christopher Helm, 1993. ISBN 978-0-7136-8017-1.
* ↑ Elzen, Renate van den; Hofmann, Gerhard; Mettke-Hofmann, Claudia. Prachtfinken: Afrika (en alemany). Stuttgart (Hohenheim): Eugen Ulmer, 2007, p. 113-119. ISBN 978-3-8001-4964-3.
# Club Deportivo Patria Aragón

El Club Deportivo Patria Aragón fou un antic club de futbol aragonès de la ciutat de Saragossa.
Va néixer l'any 1926 per la fusió del Club Deportivo Patria (fundat el 1923 amb el nom Club Deportivo Tradición) i la Unión Sportiva Aragón (fundat el 1924).

## Palmarès

* Tercera Divisió espanyola de futbol (1): 1929-30 (Grup IV)

## Referències

* ↑ Centenario del Campo del Arrabal. Peña Zaragocista La Convivencia "El Rabal". PROHIF Arrabal. Texto completo Arxivat 2019-12-21 a Wayback Machine.
* ↑ El sueño de ser grandes: Historia social del nacimiento del fútbol en Zaragoza, 1903-1936. Pedro Ciria Amores. ISSN 2254-7606. Tesis doctoral. Universidad de Zaragoza. Facultad de Filosofía y Letras. Departamento de Historia Moderna y Contemporánea. Zaragoza, 2012. Texto completo
* ↑ Zaragoza y su fútbol, un sentimiento histórico. 2012, Pedro Ciria Amores. Artículo en Rolde: revista de cultura aragonesa (nº 141, p. 1-19). Texto completo Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* ↑ M. M. «El Arrabal reivindica su historia futbolística». Heraldo de Aragón, 17-01-2015. [Consulta: 8 maig 2017].
* ↑ Orígenes y antecedentes del Real Zaragoza en LaFutbolteca.com
# Clonezilla

El Clonezilla és un programari lliure i gratuït de clonació de discs i particions similar a Norton Ghost. Està dissenyat per Steven Shaiu i desenvolupat per NCHC Labs de Taiwan.
Existeixen 2 variants, la versió Live i la versió SE (Server Edition). La diferencia entre la Live i la SE, és que la SE permet clonar simultàniament fins a 40 ordinadors en multicast, en canvi la Live permet d'un en un.
El programa es pot executar tant des d'un dispositiu de CD/DVD, com des d'un pendrive USB.
El Clonezilla permet a l'usuari clonar un disc o partició per ser guardat com un arxiu d'imatge o com una copia exacte de les dades. Les dades es poden guardar localment en un altre disc dur o pendrive, en un servidor SSH, en un servidor Samba o en un recurs compartit NFS.
Suporta gran varietat de sistemes d'arxius (ext2, ext3, ext4, reiserfs, reiser4, xfs, jfs, btrfs, f2fs i nilfs2 de GNU/Linux; FAT12, FAT16, FAT32, NTFS de Microsoft Windows; HFS+ de Mac OS; UFS de FreeBSD, NetBSD, i OpenBSD; minix de Minix; i VMFS3 i VMFS5 de VMWare ESX.

## Referències

* ↑ «Distrowatch - Clonezilla» (en anglès). [Consulta: 8 març 2018].
* ↑ «LinuxAdictos - ¿Qué es Clonezilla?» (en castellà). [Consulta: 8 març 2018].
* ↑ «Clonezilla.org» (en anglès). [Consulta: 14 març 2018].
* ↑ «How to Use Clonezilla in Windows 7 for System Cloning?» (en anglès). [Consulta: 14 març 2018].
* ↑ «5 Awesome Open Source Cloning Software» (en anglès). [Consulta: 14 març 2018].
# Strongylopus hymenopus

Strongylopus hymenopus és una espècie de granota que viu a Lesotho i Sud-àfrica.

## Referències

* Minter, L. & Channing, A. 2004. Strongylopus hymenopus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Stropharia

Stropharia és un gènere de bolets de mida de mitjana a grossa i amb un anell característic al seu peu (estípit). Entre les seves espècies es troba el bolet comestible Stropharia rugosoannulata mentre que en el cas del bolet Stropharia aeruginosa algunes fonts el qualifiquen de comestible i altres de tòxic. Stropharia rugosoannulata es considera una esquisidesa si es menja jove i actualment és cultiva molt a l'exterior en els climes temperats.
A Espanya tot el gènere Stropharia figura dins la llista de plantes de venda regulada.

## Taxonomia

El seu nom científic deriva del grec 'στροφος/strophos' que significa "cinturó". Es considera un grup polifilètic i presenta molta variació interna.
El fong psicodèlic anteriorment classificat com Stropharia cubensis es va reclassificar dins el gènere Psilocybe pel micòleg Rolf Singer com Psilocybe cubensis.,

## Taxonomia

* Stropharia acanthocystis
* Stropharia aeruginosa
* Stropharia agaricoides
* Stropharia albivelata
* Stropharia albonitens
* Stropharia alcis
* Stropharia aurantiaca
* Stropharia caerulea
* Stropharia coronilla
* Stropharia halophila
* Stropharia hornemannii
* Stropharia inuncta
* Stropharia kauffmanii
* Stropharia lepiotiformis
* Stropharia luteonitens
* Stropharia mammillata
* Stropharia melanosperma
* Stropharia pseudocyanea
* Stropharia rugosoannulata
* Stropharia semiglobata
* Stropharia squamulosa
* Stropharia venusta

## Galeria

* Stropharia aeruginosa
* Stropharia ambigua

## Referències

* ↑ «Stropharia (Fr.) Quél. 1872». MycoBank.International Mycological Association. [Consulta: 11 setembre 2011].
* ↑ Paul Stamets, Growing gourmet and medicinal mushrooms, pg. 334, Ten Speed Press, 3rd ed. (2000), ISBN 1-58008-175-4
* ↑ Moncalvo JM, Vilgalys R, Redhead SA, Johnson JE, James TY, Catherine Aime M, Hofstetter V, Verduin SJ, Larsson E, Baroni TJ, Greg Thorn R, Jacobsson S, Clémençon H, Miller OK. «One hundred and seventeen clades of euagarics» (PDF). Molecular Phylogenetics and Evolution, 23, 3, 2002, pàg. 357–400. DOI: 10.1016/S1055-7903(02)00027-1. PMID: 12099793.
* ↑ Walther G, Garnica S, Weiß M. «The systematic relevance of conidiogenesis modes in the gilled Agaricales». Mycological research, 109, 5, 2005, pàg. 525–44. DOI: 10.1017/S0953756205002868. PMID: 16018308.
* ↑ Matheny PB, Curtis JM, Hofstetter V, Aime MC, Moncalvo JM, Ge ZW, Slot JC, Ammirati JF, Baroni TJ, Bougher NL, Hughes KW, Lodge DJ, Kerrigan RW, Seidl MT, Aanen DK, DeNitis M, Daniele GM, Desjardin DE, Kropp BR, Norvell LL, Parker A, Vellinga EC, Vilgalys R, Hibbett DS. «Major clades of Agaricales: a multilocus phylogenetic overview» (PDF). Mycologia, 98, 6, 2006, pàg. 982–95. Arxivat de l'original el 2016-03-03. DOI: 10.3852/mycologia.98.6.982. PMID: 17486974 [Consulta: 6 març 2014].
* ↑ O. T. Oss, O. N. Oeric, Psilocybin: magic mushroom grower's guide: a handbook for psilocybin Enthusiasts, Quick American Archives, 2nded. (1993), ISBN 0-932551-06-8
* 1 2 da Silva PS, Cortez VG, da Silveira RMB. «New species of Stropharia from Araucaria angustifolia forests of southern Brazil». Mycologia, 101, 4, 2009, pàg. 539–44. DOI: 10.3852/08-097.
# Surinam (sèrie de televisió)

Surinam (coreà: 수리남, Surinam), més conegut internacionalment com a Narco-Saints, és una sèrie de televisió sud-coreana en streaming dirigida i coescrita per Yoon Jong-bin, i protagonitzada per Ha Jung-woo, Hwang Jung-min, Park Hae-soo, Jo Woo-jin, Yoo Yeon-seok i Nubel Feliz Yan. Es va estrenar el 9 de setembre de 2022 en Netflix.
Basada en fets reals, la sèrie presenta a un empresari ordinari que no té més remei que arriscar la seva vida en unir-se a la missió secreta del servei secret sud-coreà Servei d'Intel·ligència Nacional per a capturar a un narcotraficant sud-coreà que opera a Surinam.

## Controvèrsies

El 13 de setembre de 2022, el ministre d'Afers Exteriors de Surinam va expressar el seu descontentament per la sèrie i el seu govern ha emprès accions legals contra la productora per danyar suposadament la imatge del país en presentar drogues i corrupció institucional a la sèrie. El govern també va dir que presentaria una protesta davant el govern sud-coreà.

## Referències

* ↑ Kim Na-ra «"하정우 '수리남'→김유정 '20세기 소녀'"…넷플릭스, 올해 韓 라인업 25편 공개 [공식]» (en coreà). , January 19, 2022.
* ↑ Jo Ji-young. «[공식 하정우X황정민→윤종빈 감독 '수리남' 9월 9일 추석 연휴 넷플릭스 공개 확정]» (en coreà). Sports Chosun, August 8, 2022. [Consulta: August 8, 2022].
* ↑ Jung Seung «Director Yoon Jong-Bin's First Collaboration With Netflix Confirms Production and Casting For Suriname (WT)». Netflix, May 27, 2021.
* ↑ Kim, Seong-hyeon. «수리남 장관 "넷플릭스 '수리남'으로 마약 국가 이미지… 법적 조치 취할 것» (en coreà). YTN, September 14, 2022. [Consulta: September 14, 2022].
* ↑ Jeong, Tae-yoon. «수리남 정부, '수리남'에 반발…외교부 "우호 관계 위해 노력"» (en coreà). Dispatch, September 15, 2022. [Consulta: September 15, 2022].
# Comunió

La comunió en les religions de tradició cristiana és el moment durant les cerimonies religioses al quals els creients consumeixen un tros de pa i de vegades un glop de vi en commemoració del Sant Sopar. Rebre la comunió es diu combregar.
En la tradició catòlica i ortodoxa és la darrera part de l'eucaristia abans del ritu de comiat. Els ortodoxos sembre combreguen amb les dues formes, pa i vi i consideren el costum catòlic de només combregar amb el pa com herètic. La comunió, considerada com un reforç per al cos i l'ànima, no sol donar-se se fora de l'eucaristia, excepte en casos especials: malalts, presoners i moribunds. N'existeixen variants particularment solemnes, com ara la primera comunió o durant la confirmació.
Els catòlics creuen des del Concili del Laterà IV del 1215 en el misteri de la transsubstanciació, el que vol dir que pel ritual de la consecració, el pa i el vi han canviat de substància, que s'han tornat en la vera carn i sang de Jesús. Les esglésies protestants només comparteixen el pa o el vi com a símbol del Sant Sopar i no creuen en un canvi màgic de substància. No utilitzen la paraula comunió, però del «sopar» (en alemany Abendmahl) com a símbol de la comunió amb Jesus i amb la comunitat dels creients.

## Referències

* ↑ «Comunió». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Mt 26:17-30
* ↑ «combregar». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Comunió». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Mc 14:12-26, Lc 22:7-23
* ↑ «Abendmahl» (en alemany). Evangelische Kirche in Deutschland. [Consulta: 13 desembre 2017].
# Tallinnfilm

Tallinnfilm és l'estudi de cinema més antic d'Estònia que encara funciona. Les pel·lícules produïdes per aquest estudi entre 1944 i 2001 són la major part del patrimoni nacional cinematogràfic, sumant fins a unes 850 obres.
Fou fundat com a Eesti Kultuurfilm (Pel·lícula Cultural Estònia) el 1931 i fou nacionalitzat el 1940 després que Estònia es convertira forçosament en un estat soviètic. Durant el primer any de la companyia nacionalitzada, se li va canviar el nom a Kinokroonika Eesti Stuudio. EL 1942 canvià a Kinokroonika Tallinna Stuudio. El 1954 a Kroonikafilmide Tallinna Kinostuudio. El 1974 a Tallinna Kinostuudio. El 1963 canvià a l'actual Tallinnfilm. Durant l'era soviètica fou la principal productora a Estònia, sent Eesti Telefilm l'única competència. Hui en dia l'Institut de Cinema Estoni (Eesti Filmi Instituut) concedeix les llicències als productors de Tallinfilm.
Fins al 2013 ha produït 2766 obres audiovisuals.

## Referències

* 1 2 Rollberg, Peter. Historical Dictionary of Russian and Soviet Cinema. Rowman & Littlefield, 2008, p. 682. ISBN 0-8108-6072-4.
* 1 2 «Tallinnfilm». Eesti filmi andmebaas. [Consulta: 28 agost 2017].
* ↑ Birštonas, R; Hoffmann, T; Kelli, A; Mantrov, V «Soviet period films in today's copyright law: German and Baltic experience». Trames. Journal of the Humanities and Social Sciences, 18, 3, 2014, pàg. 206. DOI: 10.3176/tr.2014.3.01.
# Tallmadge

Tallmadge és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 16.390 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tallmadge tenia 16.390 habitants, 6.273 habitatges, i 4.711 famílies. La densitat de població era de 453,3 habitants per km².
Dels 6.273 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 24,9% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.381 $ i la renda mediana per família de 56.780 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.606 $ mentre que les dones 28.056 $. La renda per capita de la població era de 27.329 $. Aproximadament el 4% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tallmadge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tallmadge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Clàudia Rius i Llorens

Clàudia Rius i Llorens (Capellades, 1994) és una periodista cultural i creadora de continguts audiovisuals catalana. Graduada en Periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona, va cursar un màster en Estudis comparatius de literatura, art i pensament a la Universitat Pompeu Fabra. Del maig de 2021 a l'agost de 2024, va ser la cap de comunicació del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Des del 2017 va ser cap de redacció del mitjà digital Núvol on també coordinava la secció d'art. La seva feina al capdavant d'aquesta secció va permetre al mitjà ser reconegut amb un dels guardons de la 36a edició dels Premis de l'Associació Catalana de Crítics d'Art (ACCA).
Juntament amb Juliana Canet, Bru Esteve i Arnau Rius, va ser una de les impulsores del Canal Malaia, un projecte endegat el 2020 per promoure la creació de continguts en català a Internet, especialment a plataformes digitals com YouTube i Instagram. També és una de les creadores de Gent de merda, un podcast català d'entreteniment vertebrat al voltant d'entrevistes i reflexions sobre les preocupacions dels mil·lennistes que es va començar a emetre a finals del 2019. Ha sigut membre dels jurats del Premi Mercè Rodoreda de contes i narracions i del Premi Ciutat de Barcelona.

## Referències

* ↑ Palau, Maria. «"Només tindrem una cultura forta si ens ho qüestionem tot" - 14 nov 2018». [Consulta: 12 novembre 2020].
* 1 2 3 «Clàudia Rius». CCCB. [Consulta: 12 novembre 2020].
* 1 2 «Clàudia Rius». Arxivat de l'original el 2020-11-12. [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «RESOLUCIÓ CLT/1711/2021, de 31 de maig, de nomenament de la senyora Clàudia Rius i Llorens com a personal eventual del Departament de Cultura».
* ↑ «RESOLUCIÓ CLT/3075/2024, de 26 d'agost, de nomenament de la senyora Mireia Collado Sentenach com a personal eventual del Departament de Cultura.».
* ↑ «Qui som». Núvol. [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «Núvol, premi ACCA 2019 a la crítica d'art». [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «Neix Canal Malaia: 'És infinitament més fàcil tenir èxit a YouTube en català que no en castellà, i ho volem demostrar'». [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ NacióDigital. «Gent de Merda: «Un podcast fet per dones no és només per a dones» | NacióDigital». [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ Ibarz, Mercè. «Gent de Merda: "Som urban pubilles"». [Consulta: 12 novembre 2020].
# Clàudia Riera i Bertran

Clàudia Riera i Bertran (Andorra, 1 de gener de 1996) és una actriu de cinema, teatre i de televisió andorrana.
Va començar la seva trajectòria al món de la interpretació participant en diversos curtmetratges i obres teatrals. El 2019 va fitxar per la sèrie catalana de TV3 Les de l'hoquei, interpretant el paper de Gina Camps, fet que li va donar gran repercussió després de la compra de la sèrie per part de Netflix per emetre-la mundialment.
El 2020 va participar com a personatge principal a la sèrie de Fox Vis a vis: El Oasis, com a Triana Azcoitia. A més, va fer el seu primer llargmetratge amb la pel·lícula L'ofrena, dirigida per Ventura Durall. Aquell mateix any, es va anunciar el seu fitxatge per a la sèrie reboot El internado, El internado: Las Cumbres, on interpreta el paper d'Inés Mendoza Vázquez.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Rol | Director | Notes |
| 2020 | L'ofrena | Violeta jove | Ventura Durall | Primer llargmetratge de Clàudia Riera |
| 2022 | La niña de la comunión | Sonia | Víctor Garcia | |
| 2023 | La mesita del comedor | Cristina | Caye Casas | |

### Televisió

| Any | Títol | Rol | Canal | Notes |
| 2019 | Les de l'hoquei | Gina Camps | TV3/Netflix | 13 episodis (primera temporada) |
| 2020 | Vis a vis: El oasis | Triana Azcoitia | Fox | 8 episodis |
| 2021 | El Internado: Las Cumbres | Inés Mendoza Vázquez | Amazon Prime Video | 8 episodis |
| 2024 | Jo mai mai | Mai | 3Cat | 8 episodis |

## Referències

* ↑ «Trayectoria de Claudia Riera en cine, televisión y teatro» (en castellà). Laura Ramón representaciones. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «L'andorrana Clàudia Riera torna a TV3 amb ‘Les de l'hoquei’». El Periòdic. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Itziar Castro y Claudia Riera recogen el Premio Filming Almería para 'Vis a Vis: el Oasis'» (en castellà). 20 Minutos. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «¿Ya conoces a los protagonistas de El internado: Las cumbres?» (en castellà). Mundo Diario. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «L'ofrena (2020)» (en castellà). [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «Claudia Riera s'enrola a ‘Les de l'hoquei’, la nova sèrie de TV3». [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «Vis a vis: El oasis» (en castellà). Fórmula TV. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «¿Quiénes son los actores 'El internado: Las Cumbres'? Amaia, Paul, Eric: conoce a los protagonistas de la serie» (en castellà), 19-02-2021. [Consulta: 18 març 2021].
# Font Ranó

Font Ranó és una masia de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular i teulat a doble vessant construït en diverses fases segons es desprèn de l'estructura dels murs. Els murs són fets de pedres irregulars i morter amb algunes modificacions en ciment i d'altres fetes amb maó. La construcció presenta tres pisos i les obertures que es conserven en els murs tenen llindes també de pedra. El quart superior dret de la casa és modern i fet d'obra.

## Història

En una de les finestres de la part davantera de la casa es conserva una llinda amb la data 1794 i a la part del darrere se'n conserva una altra amb la data 1852, dates de diverses construccions.

## Referències

* 1 2 «Font Renó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Font Vella

«Font Vella o la Font Vella» té aquests significats:
* Font Vella (aigua), marca d'aigua mineral embotellada pertanyent al Grup Danone
* Toponímia:
** Font Vella (Alcover)
** Font Vella (Aramunt), font del poble d'Aramunt, al terme municipal de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Font Vella (Castellcir)
** Font Vella (Fontsagrada), font al terme municipal de Gavet de la Conca (Pallars Jussà)
** Font Vella (Igualada), construcció a l'Anoia
** Font Vella (la Palma d'Ebre), construcció a l'est del nucli urbà de la població de la Palma d'Ebre (Ribera d'Ebre)
** Font Vella (Reus), antiga font, la primera que va existir a Reus (Baix Camp)
** Font Vella (Toralla), font al terme municipal de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** Font Vella (Vilamolat de Mur), font al terme municipal de Castell de Mur (Pallars Jussà)
** La Font Vella (Toralla), partida rural al terme municipal de Conca de Dalt (Pallars Jussà)
** La Font Vella (Vilamolat de Mur), partida rural al terme municipal de Castell de Mur (Pallars Jussà)
** Font vella de la plaça Major (la Sénia), a la Sénia (Montsià)
** Serrat de la Font Vella, serrat a cavall dels termes municipals de Lladurs i Odèn (Solsonès)
** Font Vella (l'Estany)
# Taseqita

La taseqita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de l'eudialita. Rep el nom del mont Taseq, a Groenlàndia, la seva localitat tipus.

## Característiques

La taseqita és un silicat de fórmula química Na₁₂Sr₃Ca₆Fe₃Zr₃Nb[(Si₃O₉)₂(Si₉O₂₇)₂SiO]Cl₂(O,OH,H₂O)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002, i la primera publicació data del 2004. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la taseqita pertany a «09.CO: Ciclosilicats amb enllaços de 9 [Si$_9$O$_{27}$]$^{18-}$» juntament amb els següents minerals: al·luaivita, eudialita, ferrokentbrooksita, kentbrooksita, khomyakovita, manganokhomyakovita, oneil·lita, raslakita, feklichevita, carbokentbrooksita, zirsilita-(Ce), ikranita, rastsvetaevita, golyshevita, labirintita, johnsenita-(Ce), mogovidita, georgbarsanovita, aqualita, dualita, andrianovita, voronkovita i manganoeudialita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al museu geològic de Copenhaguen, Dinamarca.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Taseq, dins el complex d'Ilímaussaq, a Narsaq (Kujalleq, Groenlàndia). També ha estat descrita al massís d'Odikhincha (Krai de Krasnoiarsk, Rússia) i al complex alcalí de Pilanesberg (Província del Nord-oest, Sud-àfrica). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Taseqite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 gener 2020].