OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Enric Mir i Carreras

La Casa Enric Mir i Carreras és un edifici modernista situat a l'avinguda Martí i Pujol, 45-47 de Badalona (Barcelonès), catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una casa de planta baixa, pis i golfes, amb dos cossos distribuïts irregularment en un esquema general prefigurat: els coronaments són simètrics i idèntics, amb ornaments sezessionistes i interessants finestretes amb vitralls; mentre que al nivell del pis cada cos presenta un esquema divers (obertura única i balcó molt sortint al de l'esquerra; dues obertures i un balcó més pla al de la dreta). A tots dos casos, però, sota el balcó presenta unes característiques ondulacions. Hi ha un pavelló interior de coberta corbada.
Tot i que s'estableix un pla de façana únic, el sòcol es diferencia de la resta a través de la coloració. El repertori ornamental fa pensar en Mackintosh, especialment pels pinacles cilíndrics amb ornaments abstractes, el carener de la coberta que forma dues punxes suaus, o les tribunes, fetes de caselles, de l'última planta.

## Història

Va ser projectada per l'arquitecte Joan Amigó i Barriga per encàrrec d'Enric Mir i Carreras, conegut com en «Mir ric», soci de Joan Gamper en la societat Cafès Mir-Gamper.

## Referències

* 1 2 3 «Casa per a Enric Mir i Carreras». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Casa Enric Mir». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «Casa Enric Mir Carreras». Arquitectura Modernista. Valentí Pons Toujouse.
# Hamilton (Bermudes)

Hamilton és la capital de les Bermudes. la ciutat pren el nom de Henry Hamilton, governador de 1778 a 1794.
Per bé que es tracta de la capital administrativa de les Bermudes, Hamilton només té una població permanent d'aproximadament 969 habitants, tot i que hi ha algunes estimacions que assenyalen que arriba als 1.500. Formalment, Hamilton és una única localitat de l'illa, però la ciutat històrica de Saint George's té més població.

## Història

La història de Hamilton va començar el 1790, quan el govern de les Bermudes va reservar unes 59 hectàrees de terra per a construir-la, però no va ser fins a l'any 1793 que el Parlament anglès va aprovar-ne la fundació. El 1815 La capital de la colònia es va traslladar de St. George's a Hamilton. La vila va passar a ser una ciutat amb l'edificació de la catedral anglicana de Hamilton. Més tard se'n va aixecar una altra de catòlica. El nucli que envolta la badia de Hamilton és un districte de negocis amb pocs edificis que no siguin oficines o botigues.

## Curiositats

Hamilton és als antípodes de Perth, a Austràlia.

## Enllaços externs

* Ciutat de Hamilton Arxivat 2006-04-20 a Wayback Machine.
# Belton (Texas)

Belton és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 14.623 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Belton tenia 14.623 habitants, 4.742 habitatges, i 3.319 famílies. La densitat de població era de 452,4 habitants/km².
Dels 4.742 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,9% hi vivien parelles casades, en un 16,1% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 18,4% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 17,1% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.052 $ i la renda mediana per família de 38.635 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.304 $ mentre que les dones 20.678 $. La renda per capita de la població era de 14.345 $. Aproximadament el 12,7% de les famílies i el 17,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Belton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Belton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# St. Louis Blues (desambiguació)

«St. Louis Blues» té aquests significats:
* St. Louis Blues, un equip professional d'hoquei sobre gel de Saint Louis, Estats Units
* «Saint Louis Blues» (cançó), una cançó de blues del 1914 composta per W. C. Handy
* St. Louis Blues (pel·lícula de 1929), un curtmetratge dirigit per Dudley Murphy
* St. Louis Blues (pel·lícula de 1939), una pel·lícula dirigida per Raoul Walsh
* St. Louis Blues (pel·lícula de 1958), una pel·lícula dirigida per Allen Reisner
* St. Louis Blues (àlbum de Nat King Cole), un àlbum de Nat King Cole publicat el 1958
* St. Louis blues (música), un estil de la música blues
# Teatro La Caridad

El Teatro La Caridad és un teatre al municipi de Santa Clara (Cuba), inaugurat el 8 de setembre de 1885. Va ser finançat i cedit a la població de Santa Clara per doña Marta Abreu de Esteves, dona pertanyent a una il·lustre i rica família de la localitat. El teatre va ser declarat Monumento Nacional de la República de Cuba el 1981. Pel seu escenari han desfilat noms i companyies d'espectacles de renom mundial com Enrico Caruso, Libertad Lamarque, Jorge Negrete o Lola Flores.

## Enllaços externs

* Notícia de la reobertura del teatre
# Perdicas III

Perdicas (en llatí Perdiccas, en grec antic Περδίκκας) fou rei de Macedònia. Era el segon fill d'Amintes II i de la seva dona Eurídice.
Era molt jove quan el seu germà Alexandre II de Macedònia va ser assassinat per Ptolemeu Alorita (368 aC). Ptolemeu va ser proclamat rei sense oposició, assumint el paper de regent per la minoria d'edat de Perdicas. Però es va aixecar en armes un nou pretendent, Pausànies de Macedònia. Això va obligar a la reina Eurídice i als seus dos fills, Perdicas i Filip, a demanar la intervenció del general atenenc Ifícrates que va col·locar al tron a Perdicas. Sembla que Ptolemeu Alorita va ser restablert en el seu càrrec de regent o tutor del rei i va tenir en realitat tot el poder.
Després d'això els partidaris d'Alexandre II es van revoltar novament i van demanar ajut al tebà Pelòpides que va envair Macedònia amb una força de mercenaris. Ptolemeu li va sortir al pas i li va oferir la seva submissió, i va obtenir la confirmació com a regent, donant alguns ostatges com a garantia de la seva bona disposició amb els tebans, i va quedar obligat a abandonar les seves amistoses relacions amb els atenencs tot l'ajut que havia rebut d'Ifícrates.
Cap a l'any 364 aC Perdicas III va fer matar Ptolemeu Alorita i va agafar el poder a les seves mans. El seu regnat és completament desconegut. Se sap que va tenir hostilitats amb Atenes per la ciutat d'Amfípolis i que es va destacar com a mecenes dels homes de lletres, en especial d'Eufreu, deixeble de Plató que es diu que el va induir a no relacionar-se més que amb filòsofs i geòmetres.
Perdicas va morir l'any 360 aC o potser el 359 aC en una batalla contra els il·liris. Va deixar un fill, Amintes IV de Macedònia, que el va succeir nominalment, però de fet va ser exclòs del tron pel seu oncle (germà de Perdicas) Filip II de Macedònia.

## Referències

* ↑ Perdiccas III a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 188-189
# Ramousies

Ramousies és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 240 habitants. Es troba a 100 km de Lilla, Brussel·les o Reims (Marne), a 45 km de Valenciennes, Mons (B) o Charleroi (B), 10 km de Fourmies i a 7 km d'Avesnes-sur-Helpe. Limita amb Felleries, a l'est amb Liessies, al sud amb Sains-du-Nord i a l'oest amb Sémeries.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | - | - | - | - | - | - | 549 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 526 | 511 | 504 | 413 | 516 | 516 | 443 | 442 | 312 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 335 | 358 | 324 | 280 | 247 | 245 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2001 | Jules Cartignies |
| 2001-2008 | Guy Carpentier |
| 2008- | Rufin De Groote |

## Galeria d'imatges

* Església
* Monument als Morts
# Sant Ponç de Sant Julià de Vilatorta

Sant Ponç de Sant Julià de Vilatorta és una obra del municipi de Sant Julià de Vilatorta (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici religiós. Aquesta ermita està situada a dalt d'un turó, a la que s'hi accedeix des del mas.
És de planta rectangular amb una capella a la part esquerra. És coberta a dues aigües, la llinda del portal d'entrada és datada el 1750 i al damunt hi ha una rosassa amb vitralls i un campanar d'espadanya datat el 1915.
La capella lateral és de planta semicircular i correspon al panteó de la família, a les parets d'aquest s'obren finestres amb vitralls i a l'exterior hi ha pinacles amb formes de cares. A l'altar hi ha un retaule barroc datat el 1754.
L'ermita està envoltada per un mur que segueix l'estil dels arcs romàntics de la masia.

## Història

La història de la capella va unida a la del mas que la té en propietat, el Puigsec.
En el turó on està situada es troba la creu de terme entre Folgueroles i Sant Julià de Vilatorta, d'aquest fet arrenca la tradició que cada any per Sant Ponç s'hi celebri un aplec amb la finalitat de beneir el terme i repartir pa als assistents.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Sant Ponç de Sant Julià de Vilatorta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Symphurus oculellus

Symphurus oculellus és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu a l'oest de l'Atlàntic. Pot atènyer fins a 18,9 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 Capuli, Estelita Emily. «Symphurus oculellus Munroe, 1991» (en anglès). FishBase.
* ↑ Munroe, Thomas A. «Western Atlantic Tonguefishes of the Symphurus plagusia Complex (Cynoglossidae: Pleuronectiformes), with Descriptions of Two New Species».  Fishery Bulletin. National Oceanic and Atmospheric Administration, 89, 1, 01-01-1991, pàg. 247-287.
# Coloradoïta

La coloradoïta és un mineral del grup esfalerita de la classe dels sulfurs. Va rebre el seu nom l'any 1877 per Frederick Genth, de l'estat americà de Colorado.

## Característiques

És un tel·lurur de mercuri, amb freqüents impureses de plom. Cristal·litza en el sistema isomètric, normalment de manera massiva o granular. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 2,5, amb una fractura desigual. A més de per ser mena del cobejat industrialment mercuri, és buscat en mineria com a mineral índex doncs sol estar associat a jaciments d'or i plata.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «02.CB - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Zn, Fe, Cu, Ag, etc.» juntament amb els següents minerals: hawleyita, metacinabri, polhemusita, sakuraiïta, esfalerita, stil·leïta, tiemannita, rudashevskyita, calcopirita, eskebornita, gal·lita, haycockita, lenaïta, mooihoekita, putoranita, roquesita, talnakhita, laforêtita, černýita, ferrokesterita, hocartita, idaïta, kesterita, kuramita, mohita, pirquitasita, estannita, estannoidita, velikita, chatkalita, mawsonita, colusita, germanita, germanocolusita, nekrasovita, estibiocolusita, ovamboïta, maikainita, hemusita, kiddcreekita, polkovicita, renierita, vinciennita, morozeviczita, catamarcaïta, lautita, cadmoselita, greenockita, wurtzita, rambergita, buseckita, cubanita, isocubanita, picotpaulita, raguinita, argentopirita, sternbergita, sulvanita, vulcanita, empressita i muthmannita.

## Formació i jaciments

Pot trobar-se en zones hidrotermals, en filons de metalls preciosos i altres minerals del tel·luri. Sol trobar-se associada a altres minerals com: tetraedrita, tennantita, esfalerita, pirrotina, pirita, petzita, krennerita, or, galena, calcopirita, calaverita o altaïta.

## Referències

* ↑ «Coloradoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 març 2015].
# Perder es cuestión de método

Perder es cuestión de método és una pel·lícula de cinema hispano-colombiana dirigida per Sergio Cabrera. Fou protagonitzada per Daniel Giménez Cacho i produïda per Sergio Cabrera, Tomás Darío Zapata, Tornasol Films i Latinia P.C.

## Característiques

La pel·lícula es basa en la novel·la Perder es cuestión de método de Santiago Gamboa. L'adaptació és del guionista Jorge Goldenberg (Ilona llega con la lluvia). Daniel Jiménez Cacho (La mala educación) interpreta al periodista Víctor Silampa i Martina García a Quica, completant así la parella protagonista.

## Sinopsi

Als marges d'un bell llac colombià, prop dels Cerros Orientales de Bogotà, la policia acaba de descobrir un cos empalat. Un horrible crim en la recerca del qual s'embarcaran el periodista Víctor Silampa i un ocasional company, l'oficinista Emir Estupiñán (qui cerca al seu germà Osler). Al costat de Quica, una jove prostituta, i a canvi d'alguns favors al policia encarregat del cas, aniran descobrint una complexa trama d'especulació immobiliària en la qual estan implicats polítics, empresaris, prostitutes, maragders, nudistes i tot tipus de personatges.

## Repartiment

* Daniel Giménez Cacho - Víctor Silampa
* César Mora - Estupiñán
* Martina García - Quica
* Víctor Mallarino - Marco Tulio Esquilache
* Sain Castro - Emilio Barragán
* Carlos Benjumea - Coronel Moya

## Recepció

Fou nominada al Gran Prix des Amériques del Festival Internacional de Cinema de Mont-real de 2004. Va guanyar la Poma de Plata al New York LaCinemaFe.

## Referències

* ↑ Perder es cuestión de método a Filmoteca.cat
* ↑ “Perder es cuestión de método” de Sergio Cabrera: corrupción en medio de voces inocentes, Memorias, Año 5, Nº 9. Uninorte. Barranquilla. ColombiaJulio, 2008. ISNN 1784-8886
* ↑ Perder es cuestión de método a elcutlural.com
* ↑ 'Perder es cuestión de método', de Sergio Cabrera, se estrena junto al realismo mágico de Laura Mañá en 'Morir en San Hilario' y con la nueva película protagonizada por Morgan Freeman 'Danny the dog'., elconfidencial.com, 2 de juny de 2005
* ↑ SERGIO CABRERA ESTRENA PERDER ES CUESTIÓN DE MÉTODO EN CINEMARK, El Tiempo, 18 de març de 2005
* ↑ Comienza hoy festival de cine en Nueva York, hoy.com, 6 d'agost de 2005

## Enllaços externs

* Perder es cuestión de método a YouTube
# Novska

Novska és una ciutat de Croàcia que es troba al comtat de Sisak-Moslavina, a l'oest de la regió històrica d'Eslavònia. Es troba a la part occidental de la històrica regió d'Eslavònia, entre Kutina i Nova Gradiška, a 94 km (58 milles) de distància lineal al sud-est de la capital, Zagreb.

## Història

Abans de 1881, Novska formava part de la monarquia austríaca (Regne de Croàcia-Eslavònia després del compromís de 1867), a la frontera militar eslava, Regiment Gradiskaner N ° VIII. Entre 1881 i 1918, al comtat del Regne de Požega.
Segons el lloc web del Centre per la Pau, la No-violència i els Drets Humans: Osijek, Željko Belina, Dejan Milić, Ivan Grgić i Zdravko Plesec, antics membres de l'exèrcit croat, van ser acusats de cometre crims de guerra durant les guerres iugoslaves contra Novska local. Civils serbis, és a dir, torturar i matar Vera Mileusnić i la seva filla Goranka, i una veïna, Blaženka Slabak, el desembre del 1991. Petar Mileusnić, el marit de Vera i el pare de Goranka, va ser afusellat, però va sobreviure a les ferides. En última instància, els càrrecs van ser retirats i els acusats inicialment exonerats per la justícia croata d'acord amb la llei d'Amnistia d'aquest país.
No obstant això, el Consell de Delictes de Guerra del Tribunal del Comtat de Zagreb va declarar culpables a Belina i Milić el 8 de març de 2013. Belina va ser condemnada a deu anys i Milić a nou anys de presó. Grgić i Plesec no van ser recarregats i aparentment exonerats.

## Notes

* ↑ "La Sala d'Apel·lacions de la VSRH va celebrar la seva sessió el 21 de febrer de 2012. Es tracta d'un dels delictes sobre els quals es va aplicar [sic] sense llei la Llei d'amnistia. És a dir, el judici es va realitzar el 1992 ... Després de la investigació, la Fiscalia Militar de Zagreb va retirar els càrrecs contra Grgić i Plesec, mentre que el Tribunal Militar de Zagreb va continuar el procés contra Belina i Milić (així com contra Dubravko Leskovar, actualment mort). No obstant això, el 2 de novembre El 1992, aquest judici es va concloure mitjançant l'emissió de la decisió de desestimació del procediment penal aplicant la Llei d'amnistia. Més endavant, les parts ferides van presentar un informe penal ... pel mateix succés, però aquesta vegada la comissió d'un delicte de guerra contra civils Article 120, paràgraf 1 de l'OKZRH. " " El juliol de 2010, el Sisak ŽDO va dictar l'acusació. No obstant això, després de la vista principal, el 19 de novembre de 2010, el Consell de Delictes de Guerra del Tribunal del Comtat de Sisak va dictar una sentència rebutjar l’acusació d’acord amb l’article 353, punt 5 de la Llei d’enjudiciament penal perquè considerava que es tractava d’un cas res iudicata, és a dir, que l’assumpte ja estava jutjat i que l’acusat no es pot tornar a jutjar. La detenció contra els acusats es va desocupar i van ser alliberats ".

## Referències

* ↑ «Entfernung Novska → Zagreb» (en alemany). [Consulta: 2 octubre 2021].
* ↑ Map of the Corinphila-Auktionen 2003.
* ↑ Retrial for 1991 war crime, balkaninsight.com; accessed 18 September 2016.
# H. H. Vice-President's Cup

La H. H. Vice-President's Cup (coneguda també com a Mohammad Bin Rashid International Cycling Cup) era una cursa ciclista professional d'un dia que es disputava a Dubai (Emirats Àrabs Units).. Es va crear el 2007, i va formar part de l'UCI Àsia Tour amb categoria 1.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2007 | Sun Jang Jae | Dong Hun Kim | Khalid Ali Shambi |
| 2008 | Badr Mohamed Mirza Bani Hammad | Mohammed Ali Ahmed | Adil Jelloul |
| 2009 | Ayman Ben Hassine | Abdelbasset Hannachi | Omar Hasanein |
| 2010 | Mouhssine Lahsaini | Malcolm Lange | Yousef Mirza Bani Hammad |

## Referències

* ↑ «Vice-Président Cup (Eau) - Cat.1.2». [Consulta: 1r novembre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a siteducyclisme.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Districte de Novoazovsk

El districte de Novoazovsk (en ucraïnès Новоазовський район) és un antic raion de l'óblast de Donetsk d'Ucraïna, situat actualment a la zona separatista de l'anomenada República Popular de Donetsk.
Comprèn una superfície de 1000 km².
La capital és la ciutat de Novoazovsk.

## Demografia

Segons estimació 2010 tenia una població total de 38861 habitants.

## Altres dades

El codi KOATUU és 1423600000. El codi postal 87600 i el prefix telefònic +380 6296.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial.
# Rampa de l'Argue d'Almatret

La Rampa de l'Argue d'Almatret és una obra d'Almatret (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Un argue és una màquina per moure o alçar grans pesos, consistent en un torn de tambor vertical sobre el qual s’enrotlla un cable o corda. A la mina s'emprava per transportar vagons, al llarg d'una rampa inclinada.
Aquesta rampa està construïda amb pedra escairada i morter. La seva longitud és d'uns 100m de llargària x 3 d'amplària x 3 d'altura.

## Referències

* 1 2 «Rampa de l'Argue d'Almatret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Els Salats (Torroella de Montgrí)

Els Salats és un barri de l'Estartit al municipi de Torroella de Montgrí (Baix Empordà). És delimitat pel Ter Vell al sud, la Torre Moratxa i Roca Maura al nord, el nucli antic de Santa Anna al nord-oest i la platja de l'Estartit a l'oest. Es tracta d'un barri eminentment residencial. Hi ha el camp de la Unió Esportiva L'Estartit.

## Referències

* ↑ Els Salats a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Strepsinoma

Strepsinoma és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Va ser descrita per Edward Meyrick el 1897.

## Taxonomia

* Strepsinoma albimaculalis Rothschild, 1915
* Strepsinoma albiplagialis Rothschild, 1915
* Strepsinoma amaura Meyrick, 1897
* Strepsinoma aulacodoidalis Rothschild, 1915
* Strepsinoma croesusalis (Walker, 1859)
* Strepsinoma ectopalis Hampson, 1897
* Strepsinoma foveata Turner, 1937
* Strepsinoma grisealis Rothschild, 1915
* Strepsinoma sphenactis Meyrick, 1897
* Strepsinoma tetralitha (Hampson, 1917)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 15 gener 2019].

## Bibliografia

* Speidel, W; Mey, W. Catalogue of the Oriental Acentropinae (Lepidoptera: Crambidae). Tijdschrift voor Entomologie ( PDF). 142.1, 1999, p. 125-142.

## Enllaços externs

* Natural History Museum Lepidoptera genus database
# Fournes-en-Weppes

Fournes-en-Weppes és un municipi francès, de la regió dels Alts de França i del departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.945 habitants. Limita al nord-est amb Beaucamps-Ligny, al sud-est amb Wavrin, al sud amb Sainghin-en-Weppes, al sud-oest amb Wicres, a l'oest amb Fromelles i Herlies i al nord-oest amb Le Maisnil.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.409 | 1.455 | 1.394 | 1.740 | 1.925 | 2.009 | 1.945 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Daniel Herbaut | |
# Perdicas (poeta)

Perdicas (en llatí Perdiccas, en grec Περδίκκας) fou un poeta romà d'Orient que tenia el càrrec de protonotari a Efes. Segons Fabricius va estar present a un sínode a Constantinoble el 1347 on consta la signatura de Teodor i Gregori Perdicas (no se sap quin dels dos era el poeta).
Un dels seus poemes està inclòs en una compilació de Lleó Al·laci, on relata els esdeveniments de la història de Jesucrist especialment les que van passar a Jerusalem, i a més visita Betània i Betlem. Aquest poema, que consta de 260 versos, està escrit com si l'autor hi fos present. Tot i que explica alguns detalls curiosos, la situació geogràfica dels llocs és inexacta.

## Referències

* ↑ Perdiccas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 189
# Når boblene brister

Når boblene brister és un documental noruec de l'any 2012 dirigit per Hans Petter Moland.

## Argument

Al film, Moland investiga com es va produir la crisi financera global del 2007 prenent com a punt de partida el municipi de Vik al comtat de Sogn og Fiordane, un dels més afectats pels anomenats Terra-skandalen. Juntament amb l'antic alcalde de Vik i auditor municipal, s'embarca en una exploració per a entendre què va passar quan el municipi va perdre milions de cop. El viatge els porta a Detroit, una ciutat estatunidenca també amb grans problemes econòmics. El film inclou entrevistes amb diversos economistes destacats com el premi Nobel Joseph Eugene Stiglitz i la professora Carlota Pérez.

## Referències

* 1 2 «I finanskrisens spor». [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ «Film review: When Bubbles Burst by Hans Petter Moland» (en anglès britànic), 24-10-2017. [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ https://montages.no, Montages |. «Analysen: Når boblene brister (2012)» (en noruec). [Consulta: 26 març 2023].