OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alix de Thouars

Alix de Thouars. nascuda a 1200 i morta el 21 d'octubre de 1221, va ser duquessa de Bretanya i comtessa de Richmond de 1203 a 1221.

## Biografia

Alix de Thouars era la filla gran de Guiu de Thouars, († 1213), governador del ducat de Bretanya en nom d'Alix fins al seu matrimoni, i de Constància de Bretanya, duquessa de Bretanya, filla i hereva de Conan IV de Bretanya.
Va ser en principi promesa amb Enric II d'Avaugour, però el 1212, Felip II de França va decidir que es casaria amb Pere de Dreux conegut com a Pere "Mauclerc", cosí del rei, per assegurar-se la fidelitat del ducat.
Alix i Pere I Mauclerc van tenir tres fills:
* Joan I de Bretanya el Roig (vers 1217-1286), duc de Bretanya;
* Iolanda de Bretanya (1218-10/10/1272), casada (gener de 1236) amb Hug XI de Lusignan, senyor de Lusignan, comte de la Marca i d'Angulema;
* Artur de Bretanya (1220-1224).
Alix va morir el 1221 i va ser inhumada amb la seva mare el 24 de novembre de 1225 a l'abadia Notre-Dame de Villeneuve prop de Nantes.

## Referències

* ↑ . (anglès) Genealogia d'Alix de Thouars a Medieval Lands
# Alix de Valois

Adelaide de Valois o Alix de Valois (Adelaida de Crépy o Alix de Crépy) fou la filla de Raül IV de Valois, comte de Valois i III de Vexin i Amiens; i comte de Vexin, i d'Amiens.
Es va casar cap a 1060 amb Heribert IV de Vermandois (1032 † 1080), comte de Vermandois, amb qui va tenir:
* Eudes, dit l'Insensat, mort després de 1045, qui fou desheretat pel seu pare per ser dèbil d'esperit (potser una mica retardat).
* Adelaide (vers 1062 † 1122), casada vers el 1080 amb Hug I el Gran (vers 1057 † 1102), comte de Vermandois i de Valois, fill d'Enric I, rei de França, i d'Anna de Kíev.
El 1077, el seu germà Simó de Vexin (Simó de Valois) va renunciar als seus feus per entrar en religió. Els seus béns van ser repartits entre el rei de França, el bisbe d'Amiens i Heribert IV. Aquest darrer va adquirir el comtat de Valois, que Simó va cedir a la seva germana; i, a través d'ella o per retrocessió directa, el comtat de Montdidier i la senyoria de Péronne.
# Christina Henrich

Christina Renee Henrich, coneguda com a Christy Henrich (Independence, Missouri, EUA, 18 de juliol de 1972 - 26 de juliol de 1994) fou una gimnasta americana.
La seva carrera començà ben jove a un dels clubs més famosos de gimnàstica dels EUA, el Blue Springs de Missouri. L'any 1986, Henrich aconseguiria acabar cinquena als campionats júnior dels EUA i novena en els trials de classificació pels Jocs Olímpics de Seül el 1988 el que la deixa fora de l'equip olímpic per 0,118 centèsimes. Henrich formava part d'un grup de sis gimnastes conegut com a Karolyi Six Pack entrenades pel prestigiós entrenador Bela Karolyi, qui havia estat entrenador entre d'altres de Nadia Comaneci.
Fou aleshores quan un jutge li va assegurar que si volia guanyar medalles en gimnàstica havia de perdre alguns quilos. A partir d'aquí la seva única obsessió fou perdre pes. La seva dieta es basava en una poma diària i, fins i tot, alguns dies aquesta es reduïa a un tall de poma. Segons ella, aquesta dieta formava part de l'entrenament. Al campionat del món de 1989, EUA quedaria quarta a la classificació final gràcies al bon nivell de Christy en les barres asimètriques. Aquell any, també aconseguiria ser segona en tots els campionats que se celebraren als EUA.
Però la dieta que seguia, obligaria a Christy a retirar-se l'any 1991, ja que es trobava en un estat físic molt dolent a conseqüència de la inanició. Començà aleshores, una rutina d'ingressos i altes hospitalàries. El seu gran somni que era participar en els Jocs Olímpics de Barcelona, es truncaren per culpa de l'anorèxia nerviosa.
Finalment, l'any 1994, Christy moria a conseqüència d'una disfunció multiorgànica. Tenia 22 anys i pesava 29 kilograms.

## Enllaços externs

* Little Girls in Pretty Boxes, Joan Ryan, 1995, Doubleday, New York, ISBN 978-0-385-47790-1 (anglès)
* Intervenció de Christy Heinric en una prova l'any 1987 (japonès)
* Intervenció de Christy Heinrich als mundials de 1989
* La anorexia en el deporte de elite (castellà) PDF
# Pic dels Vidals

El Pic dels Vidals és una muntanya del terme municipal de la Torre de Cabdella, dins del seu terme primitiu, al Pallars Jussà, prop del límit nord, amb el Pallars Sobirà i el terme d'Espot.
Forma part de la carena que delimita tot el sector nord del terme municipal de la Torre de Cabdella, amb muntanyes que s'aproximen als 3.000 metres. És a ponent del Pic de Peguera, i al nord de tot el sistema d'estanys d'origen glaciar interconnectats amb l'Estany Gento.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Anacroneuria paulina

Anacroneuria paulina és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'estat de São Paulo (el Brasil).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Navás, 1936. Rev. Mus. Paulista 20:728.
* 1 2 [ Catalogue of Life] (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Checklist dos Plecoptera (Insecta) do Estado de São Paulo, Brasil (portuguès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2004. Aquatic Insects 26(1):56.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):166.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:475.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 24 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Penya Alta (la Pobla de Cérvoles)

La Penya Alta és una muntanya de 1.016 metres que es troba entre els municipis de Vilanova de Prades, a la Conca de Barberà, i de la Pobla de Cérvoles, a les Garrigues.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Phoenicoparrus

Phoenicoparrus és un gènere d'ocells de la família dels fenicoptèrids (Phoenicopteridae). Aquests flamencs viuen en zones humides dels Andes.
El Phoenicoparrus s'identifica de la resta del seu grup evolutiu perquè forma part del grup de aigües profundes, així com que tant els andins com el Flamenc de James no tenen un dit posterior.

## Alimentació

Els individus d'aquest gènere mengen diatomees i vegetació com les algues a causa de la quilla profunda dels seus becs aptes per a la filtració. Ambdues espècies alimenten els seus pollets a través de secrecions Haloclines dels cultius que contenen una quantitat més gran de lípids que de proteïnes i una certa quantitat d'hidrats de carboni. Tot i que ambdues espècies no obtenen sacarosa a la seva dieta dels seus pares quan són més joves, la manca d'aquest compost al cos de vegades pot ser fatal.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere està format per dues espècies, si bé altres autoritats les situen dins el gènere Phoenicopterus:
* Phoenicoparrus jamesi - Flamenc de James.
* Phoenicoparrus andinus - Flamenc dels Andes.

## Referències

* ↑ Winkler, David W.; Billerman, Shawn M.; Lovette, Irby J. «Flamingos (Phoenicopteridae), version 1.0» (en anglès). Birds of the World. Cornell Lab of Ornithology, 2020. DOI: 10.2173/bow.phoeni1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* 1 2 Torres, Chris R.; Ogawa, Lisa M.; Gillingham, Mark A. F.; Ferrari, Brittney; van Tuinen, Marcel «A multi-locus inference of the evolutionary diversification of extant flamingos (Phoenicopteridae)». BMC evolutionary biology, 14, 1, 01-03-2014, pàg. 36. DOI: 10.1186/1471-2148-14-36. ISSN: 1471-2148. PMC: 4016592. PMID: 24580860.
* ↑ Sabat, Pablo; Novoa, F. Fernando; Parada, Mario «Digestive Constraints and Nutrient Hydrolysis in Nestlings of Two Flamingo Species». The Condor, 103, 2, 01-05-2001, pàg. 396–399. DOI: 10.1093/condor/103.2.396. ISSN: 0010-5422.
# Ambligonita

L'ambligonita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany i dona nom al grup de l'ambligonita. Va ser descobert a Saxònia per August Breithaupt, un mineralogista alemany, l'any 1817, i nomenat per ell del grec amblus (embotat) i gonia (angle), a causa de l'angle obtús que es forma en la seva exfoliació.

## Propietats

És un mineral fluorurofosfatat, amb fórmula química LiAlPO₄F, compost per liti, sodi, alumini, fosfat, fluorur i hidròxid. L'ambligonita forma una sèrie amb la montebrasita, el terme extrem més baix del fluor. Conté aproximadament un 10% de liti, i s'ha utilitzat com una font d'aquest element. L'ambligonita transparent ha estat facetada i s'utilitza com una pedra preciosa. Com a joia, és molt vulnerable al trencament i a l'abrasió, ja que la seva duresa i tenacitat són pobres.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'ambligonita pertany a «08.BA: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ sobre 1:1» juntament amb els següents minerals: montebrasita, tavorita, triplita, zwieselita, sarkinita, triploidita, wagnerita, wolfeïta, stanĕkita, joosteïta, hidroxilwagnerita, arsenowagnerita, holtedahlita, satterlyita, althausita, adamita, eveïta, libethenita, olivenita, zincolibethenita, zincolivenita, auriacusita, paradamita, tarbuttita, barbosalita, hentschelita, latzulita, scorzalita, wilhelmkleinita, trol·leïta, namibita, fosfoel·lenbergerita, urusovita, theoparacelsita, turanita, stoiberita, fingerita, averievita, lipscombita, richel·lita i zinclipscombita.

## Formació

El mineral es produeix en dipòsits de pegmatites granítiques, a filons d'estany formats a alta temperatura i greisens. Es confon fàcilment amb l'albita i d'altres feldespats. Es sol trobar amb espodumena, apatita, lepidolita, turmalina i altres minerals que continguin liti als filons de les pegmatites.

## Referències

* ↑ «Amblygonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 febrer 2014].
# Peso colombià

El peso colombià (en espanyol peso colombiano o, simplement, peso) és la unitat monetària de Colòmbia. El codi ISO 4217 és COP. Normalment s'abreuja $, o COL$ per diferenciar-lo d'altres tipus de pesos. Tradicionalment s'ha subdividit en 100 centaus (centavos), fracció que actualment no s'utilitza a causa del poc valor de la moneda colombiana.
El peso colombià es va adoptar el 1837 i es dividia en 8 rals (reales). El pas al sistema decimal es va fer el 1847, en què el peso es va subdividir en 10 rals. El sistema actual de 100 centaus es va introduir el 1872.

## Monedes i bitllets

Emès pel Banc de la República (Banco de la República), en circulen monedes de 5, 10, 20, 50, 100, 200 i 500 pesos, i bitllets de 1.000, 2.000, 5.000, 10.000, 20.000 i 50.000 pesos. Les monedes de 5 i 10 pesos, a la pràctica, tenen una circulació ben escassa a causa de la inflació; l'any 2002 es va treure de la circulació la moneda de 1.000 pesos que circulava des del 1996.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 4.501,13 COP (25 d'agost del 2024)
* 1 USD = 4.028,45 COP (25 d'agost del 2024)

## Vegeu també

* Peso

## Enllaços externs

* (castellà)(anglès) Banc de la República
* (castellà) Monedes i bitllets Arxivat 2004-08-15 a Wayback Machine.
# Peso de Guinea Bissau

El peso de Guinea Bissau (en portuguès peso da Guiné-Bissau o, simplement, peso) fou la unitat monetària de Guinea Bissau entre el 1975 i el 1997. El seu codi ISO 4217 era GWP. Es dividia en 100 centaus (centavos).
Va substituir l'escut de la Guinea Portuguesa en termes paritaris (1:1) i fou substituït pel franc CFA de l'Àfrica Occidental a raó de 65 pesos per franc.
Els bancs emissors foren, al començament, el Banc Nacional de Guinea Bissau (Banco Nacional da Guiné-Bissau) i, a partir del 1990, el Banc Central de Guinea Bissau (Banco Central da Guiné-Bissau). En van circular monedes de 50 centavos i d'1, 2½, 5 i 20 pesos, i bitllets de 50, 100, 500, 1.000, 5.000 i 10.000 pesos.

## Vegeu també

* Peso

## Enllaços externs

* Monedes de Guinea Bissau (anglès)
* Bitllets de Guinea Bissau Arxivat 2008-01-05 a Wayback Machine. (anglès)
# Petrovki

Petrovki - Петровки (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2016 tenia 176 habitants. Pertany al districte (raion) de Gubkin.

## Referències

* ↑ «Генеральный план Губкинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Kladovoye» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-10. [Consulta: 10 març 2022].
# Aluterus velutinus

Aluterus velutinus és una espècie de peix de la família dels monacàntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Referències

* ↑ Cloquet H., 1816-1830. (Pisces accounts). A: Dictionnaire des sciences naturelles. Volums 1-60. (Initials after accounts correspond to authors given in Vol. 1; fish accounts by Lacépède (L. L.), Duméril (C. D.), Daudin (F. M. D.) and Cloquet (H. C.)). Dict. Sci. Nat.
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Bussing, W.A. i R.J. Lavenberg, 1995. Monacanthidae. Cachúas, lijas. p. 1278-1280. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hutchins, J.B., 1984. Monacanthidae. A: W. Fischer i G. Bianchi (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean (Fishing Area 51). Vol. 3. FAO, Roma. pag. var.
* Hutchins, J.B., 2001. Monacanthidae. Filefishes (leatherjackets). p. 3929-3947. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Tortonese, E., 1979. Monacanthidae. p. 643. A: J. C. Hureau i Th. Monod (eds.) Check-list of the Fishes of the north-eastern Atlantic and of the Mediterranean (CLOFNAM). UNESCO, París. Vol. 1.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alva (Oklahoma)

Alva és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 5.288 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alva tenia 5.288 habitants, 2.205 habitatges, i 1.261 famílies. La densitat de població era de 861,5 habitants per km².
Dels 2.205 habitatges en un 23,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,1% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 42,8% no eren unitats familiars. En el 34,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,9% tenia menys de 18 anys, un 21,7% entre 18 i 24, un 20,5% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 20% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.432 $ i la renda mediana per família de 38.041 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.531 $ mentre que les dones 17.981 $. La renda per capita de la població era de 17.966 $. Entorn del 9,1% de les famílies i el 17,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Amik

Amik va ser la mascota dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 celebrats a Mont-real (Canadà). Representa un animal emblemàtic del Canadà: el castor.
El nom de la mascota, Amik, significa justament castor en el llenguatge indi algonquí, una regió del nord del Canadà.
Amik representava l'amistat, la paciència i el treball dur que van ajudar el Canadà. Utilitzava una banda vermella, tal com les cintes en què es van penjar les medalles dels jocs.

## Enllaços externs

* (anglès) Amik the Beaver Arxivat 2011-12-08 a Wayback Machine.
# Phallotorynus

Phallotorynus és un gènere de peixos de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Phallotorynus dispilos (Lucinda, Rosa & Reis, 2005)
* Phallotorynus fasciolatus (Henn, 1916)
* Phallotorynus jucundus (Ihering, 1930)
* Phallotorynus pankalos (Lucinda, Rosa & Reis, 2005)
* Phallotorynus psittakos (Lucinda, Rosa & Reis, 2005)
* Phallotorynus victoriae (Oliveros, 1983)

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ MarineSpecies.org (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rial marroquí

El rial marroquí (àrab: ريال مغربي, riyāl maḡribī) va ser la moneda del Marroc entre 1882 i 1921. Era equivalent a 10 dírhams, cadascun dels quals subdividits en 50 muzunes.

## Història

El rial va ser introduït quan el Marroc va adoptar una moneda d'estil modern l'any 1882. Va substituir l'antic sistema, que consistia en monedes de coure anomenades falus, monedes de plata anomenades dírham i monedes d'or anomenades benduqi.
Quan es va fundar el Protectorat espanyol al Marroc, el rial va ser substituït per la pesseta espanyola l'any 1912 en una taxa d'1 rial = 5 pessetes. En el Protectorat francès del Marroc, el rial va ser substituït pel franc marroquí a raó d'1 rial = 10 francs.

## Monedes

L'any 1882, se'n van encunyar monedes de ½, 1, 2½ i 5 dírhams i d'1 rial de plata, mentre que l'any 1902 es van introduir monedes de bronze d'1, 2, 5 i 10 muzunes. Tot i que hi va haver diversos canvis en el disseny, aquestes denominacions es van mantenir fins a l'any 1921.

## Bitllets

Els únics bitllets de rials van ser emesos per la Banque d'État du Maroc entre 1910 i 1917. També eren denominats en el seu equivalent en francs, amb denominacions de 4 rials (20 francs) i 20 rials (100 francs).

## Vegeu també

* Dírham marroquí

## Bibliografia

* Krause, Chester L. i Clifford Mishler (1991). Standard Catalog of World Coins: 1801–1991 (18a ed.). Krause Publications. ISBN 0873411501.
* Pick, Albert (1994). Standard Catalog of World Paper Money: General Issues. Colin R. Bruce II i Neil Shafer (editors) (7a ed.). Krause Publications. ISBN 0-87341-207-9.
# Urtenen-Schönbühl

Urtenen-Schönbühl és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat al districte de Bern Mittelland.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Metrodor d'Escepsis

Metrodor d'Escepsis (grec antic: Μητρόδωρος ὁ Σκήψιος, llatí: Metrodorus) fou un filòsof i polític natural d'Escepsis, contemporani i amic de Demetri d'Escepsis. Metrodor, com Demetri, es va dedicar a la filosofia, i quan Demetri va deixar la filosofia per dedicar-se a la política Metrodor, que li devia molt del seu coneixement, el va seguir. Va viure al segle ii aC i al segle i aC.
Era pobre però pels seus escrits amb un peculiar estil va guanyar distinció i diners i es va casar amb una cartaginesa rica. Era partidari de Mitridates VI Eupator al que va acompanyar al Pont on va ser nomenat jutge suprem, sense possibilitat d'apel·lació de les seves sentències (ni tan sols davant el rei). En algun moment va perdre la confiança de Mitridates, que el va enviar en ambaixada a Tigranes II d'Armènia. Tigranes el va enviar de retorn a Mitridates, i pel camí va morir, segons uns per ordre del rei i segons altres de malaltia, com comenta Estrabó.
Ciceró fa referència sovint a Metrodor per la seva memòria prodigiosa, cosa que també diuen Plini el Vell i Quintilià. Per la seva hostilitat als romans se'l conegué com a Romanophobos. Era contemporani de l'orador Luci Licini Cras, a qui va ensenyar quan Licini era a Àsia.
Ateneu de Naucratis esmenta una obra seva, Περὶ ἀλειπτικῆς (Perí aleiptikês), i també, segons Estaci, va ser l'autor del llibre titulat Περιήγησις (Periegesis o descripció del món). Plini el Vell parla d'aquesta obra, i Estrabó el cita com a font per una informació del país de les amazones.

## Referències

* ↑ 6.Metrodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol.II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1071