OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Restauracionisme

El restauracionisme no és un moviment uniforme en teologia, sinó una onada de moviments amb motius similars que va sorgir als Estats Units i al Canadà durant el segle xix, després del "Segon Gran Despertar". Aquests moviments volien transcendir les denominacions protestants, i restaurar el cristianisme d'acord amb allò que, creien, és el patró original de l'església.
Històricament, el "Segon Gran Despertar" va sorgir el segle xix, motivant els cristians protestants dels Estats Units a una devoció més acusada, i unint les diferents denominacions protestants que aleshores existien. No obstant això, els moviments restauracionistes van creure que els avivaments no havien d'unir les diferents institucions, sinó de restaurar les creences originals que s'havien perdut al llarg de la història.
Els restauracionistes creuen que poc després de la mort de l'últim dels apòstols al segle ii, l'església cristiana va corrompre la doctrina, en allò que s'ha anomenat la "Gran Apostasia". Aquest terme era utilitzat per descriure l'estat degenerat del cristianisme tradicional, raó per la qual cap denominació cristiana existent (catòlica, ortodoxa o protestant) no era la successora legítima de l'església fundada per Jesús, i no podien ser reformades, sinó que era necessària una nova construcció de l'església. Aquesta característica és l'única que comparteixen els moviments restauracionistes, ja que cada moviment va proposar doctrines força diferents entre si.
Per a la resta de les denominacions del cristianisme, els moviments restauracionistes són classificats com a "sectes", és a dir, que no es conformen a la doctrina cristiana ortodoxa. Una excepció, però, és l'Església Adventista del Setè Dia, que des de la segona meitat del segle xx va començar a ser acceptada per diverses denominacions protestants.
Els principals moviments restauracionistes són:
* El Moviment de Restauració de Stone-Campbell
* L'Església de Jesucrist dels Sants dels Últims Dies/Mormonisme
* Els adventistes del setè dia i el Moviment de la Restauració del Sàbat
* Els Testimonis de Jehovà
Altres moviments i doctrines, encara que no completament relacionades en termes d'història, però que promouen una altra concepció del cristianisme restaurat en oposició al corrent de pensament protestant, ortodox i catòlic, són:
* Unitarista (Antitrinitària)
* Universalista
La primera rebutja la doctrina trinitària, considerant Jesús no com a Crist (i per tant els crítics no la consideren part del cristianisme), i la segona promou una doctrina d'inclusió, en què tothom, cristians i no cristians, és a dir, encara que llur creença sigui una de diferent o oposada al cristianisme, seran salvats.
# Revista mèdica

Una revista mèdica, o revista biomèdica, és una revista científica dedicada al camp de la Medicina i de la Salut Pública. La majoria estan publicades per organitzacions o societats relacionades amb les ciències de la salut i els seus articles estan subjectes a revisió per experts com a mètode de control de la qualitat i veracitat dels continguts.

## Normes de publicació

Les revistes biomèdiques, estan subjectes a unes normes de publicació que recullen com s'ha de preparar un manuscrit per poder ser publicat, els aspectes sobre l'edició i publicació dels articles i les consideracions ètiques que han de seguir en la comunicació dels seus resultats. Aquestes normes són conegudes com a "Normes Vancouver" (per la ciutat canadenca on van ser consensuades per primera vegada), encara que formalment es denominen "requisits d'uniformitat per a manuscrits enviats a revistes biomèdiques" (Uniform Requirements for Manuscripts Submitted to Biomedical Journals)

## Tipologia documental

La majoria de revistes biomèdiques inclouen diversos tipus d'articles. Segons la seva estructura, enfocament, contingut, característiques intel·lectuals i finalitat del document, es poden classificar en:
* Editorial
* Carta al director
* Carta científica
* Original (de recerca i d'opinió)
* Revisió (revisió narrativa, revisió sistemàtica i meta-anàlisi)
* Notes tècniques
Les revistes mèdiques també poden incloure, per exemple, casos clínics, imatges clíniques d'interès, guies clíniques, ressenyes bibliogràfiques, etc. Algunes revistes, en format electrònic, publiquen en línia material multimèdia.

## Classificació bibliomètrica

Igual que altres revistes científiques, les revistes mèdiques es classifiquen mitjançant indicadors biliomètrics, entre aquests, el més conegut i utilitzat és el factor d'impacte, o índex d'impacte, relacionat amb la probabilitat que un article publicat a la revista sigui citat en un altre estudi, com a fonament d'alguna dada o opinió. Aquest indicador té una influència enorme, però controvertida, quant a la forma en què les publicacions científiques d'investigació són percebudes i avaluades. Cada any és calculat per l'Institut per a la Informació Científica (Institute for Scientific Information, ISI), propietat de l'empresa Thomson Reuters)., per a les publicacions a les quals dona seguiment, les quals són publicades en un informe de cites anomenat Journal Citation Report(JCR).

## Referències

* ↑ Comitè Internacional d'Editors i Directors de Revistes Biomèdiques. Consultat el 19 de setembre de 2011.
* ↑ ISI Web of Knowledge. Consultat el 10 d'agost de 2011.
* ↑ Journal Citation Reports a la web. Consultat 19 de setembre de 2011.
# Riisme

El riisme és una proposta de modificació de l'esperanto que té a veure amb el gènere gramatical.

## Característiques generals

* El pronom personal 'ri' substitueix 'li' (ell) o ŝi (ella) quan el sexe no sigui conegut o rellevant.
* Un nou sufix -iĉ- (masculí) es fa servir de manera similar a l'actual -in- (femení), amb la qual cosa el mot sense sufix no indica sexe. No es farà servir cap dels sufixos si el sexe no és rellevant.

## Arguments a favor del riïsme

El riïsme utilitza una forma similar a altres idiomes, com una tercera persona del singular que no indica el sexe.
Ja hi ha obres escrites en les quals el sufix -iĉ- s'utilitza, com ara "Sur la linio" ('Sobre la línia'), de Jorge Camacho.

## Contraarguments

La majoria dels fonaments del riisme es veuen com incompatibles amb el Fundamento de Esperanto per part dels no riïstes. La creació de nous sufixos no va contra aquest (de fet, hi ha alguns sufixos posteriors al fonament), però el canvi de significat de les paraules sense sufix es considera incompatible.
* Es pot fer servir el pronom ĝi per a casos de sexe desconegut.
* El pronom personal 'ri' és massa difícil de distingir per als asiàtics.

## Referències

* ↑ «Seksa signifo de O-vortoj» (en esperanto). Plena Manlibro de Esperanta Gramatiko. [Consulta: 21 desembre 2015].
* ↑ «Esperanto kaj sekso» (en esperanto). Lingva Kritiko. Studoj kaj notoj pri la internacia lingvo. [Consulta: 21 desembre 2015].
# Rijkevorsel

Rijkevorsel és un municipi belga de la província d'Anvers a la regió de Flandes. Conté les seccions de Sint-Jozef, Achtel, Gammel i Keirschot. Limita al nord-oest amb Wuustwezel, al nord amb Hoogstraten, al nord-est Merksplas, a l'oest amb Brecht, al sud amb Malle i al sud-oest Beerse.

## Evolució de la població
### Segle xix

| Any | 1806 | 1816 | 1830 | 1846 | 1856 | 1866 | 1876 | 1880 | 1890 |
| Població | 1.052 | 1.038 | 1.190 | 1.449 | 1.528 | 1.533 | 1.789 | 2.036 | 2.327 |

### Segle XX (fins a 1976)

| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1947 | 1961 | 1970 | 1976 |
| Població | 3.185 | 4.112 | 4.439 | 5.165 | 6.181 | 7.328 | 8.327 | 8.791 |

### 1977 ençà

| Any | 1977 | 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 |
| Població | 8.746 | 8.924 | 9.331 | 9.624 | 10.037 | 10.455 | 10.626 |
| Font: NIS ||||||||
# Ribeira Prata

Ribeira Prata és una vila a l'oest de l'illa de São Nicolau a l'arxipèlag de Cap Verd. Porta el nom del corrent que té un color argentat (argent en portuguès és prata) especialment a les seves roques més petites. Està situada ao kilòmetres al nord de Tarrafal de São Nicolau.

## Subdivisions

Se subdivideix en bairros:
* Alto Victor
* Barreira
* Chã

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Ribeira da Prata

Ribeira da Prata (crioll capverdià Rubera da Prata) és una vila al nord de l'illa de Santiago a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada a 6 kilòmetres al sud de Tarrafal.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Riu (grup musical)

Riu és un grup de música folk, creat el 2010, provinent del Baix Llobregat, que es dedica a interpretar la música popular dels Països Catalans.
L'any 2011 va editar el seu primer disc "RIU", amb el mateix nom del grup. El 2013 va sorgir el seu segon disc "Amb canya". El 2015 va aparèixer el seu tercer disc "Abans tot això eren camps". El 2018 va estrenar el seu quart àlbum "Delta", una col·lecció de melodies tradicionals, reivindicatives i cançons populars del Rosselló, Catalunya, Mallorca i el País Valencià. Els seus components són Arnau Barrios (violí), Iu Boixader (contrabaix), Ciscu Cardona (guitarra i veu), Rubén Fajardo (buzuki), Ricard Ros (uilleann pipes, whistles i veu) i Pau Vinyoles (diatònic i veus).
El 2011 va guanyar el IV Concurs Sons de la Mediterrània. El jurat va valorar la seva empenta i capacitat per donar un nou format a les estructures característiques de l'àmbit celta al repertori tradicional dels Països Catalans. Aquell mateix any també va guanyar el primer concurs de músics al carrer amb motiu de la Festa Major de Solsona.

## Referències

* 1 2 Estany, Ramon «RIU guanya el primer concurs de músics al carrer». Nació Digital, 10-09-2011 [Consulta: 1r juliol 2018].
* ↑ Alzamora, Maria «RIU presenta 'Amb canya!' a casa». Enderrock, 31-10-2012 [Consulta: 1r juliol 2018].
* ↑ «Les melodies més properes de RIU». Enderrock, 05-04-2015 [Consulta: 1r juliol 2018].
* ↑ «Folk acústic al nou disc del grup Riu». Diari Jornada, 25-05-2018. Arxivat de l'original el 2 de juliol 2018 [Consulta: 1r juliol 2018].
* ↑ Viladrich, Clàudia «Avui, Som riu !». Versos.cat, 08-02-2017 [Consulta: 1r juliol 2018].
* ↑ «Concurs Sons de la Mediterrània». Diari de la Música, 07-11-2011 [Consulta: 1r juliol 2018].
* ↑ «RIU guanya el concurs Sons». Enderrock, 07-11-2011 [Consulta: 1r juliol 2018].

## Enllaços externs

* Grup de folk "RIU"
# Rivulus altivelis

Rivulus altivelis és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Rivulus altivelis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Roger Godeau

Roger Godeau (Veneux-les-Sablons, 21 de setembre de 1920 - Bondoufle, 13 d'abril de 2000) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1943 i 1961. Destacà en la pista.

## Palmarès

* 1950
** Campió de França de Mig Fons C
* 1951
** Campió de França de Mig Fons A
* 1954
** 1r als Sis dies de París (amb Georges Senfftleben)
** 1r als Sis dies d'Aarhus (amb Georges Senfftleben)
* 1956
** Campió de França de Mig Fons
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Pierre Brun)
* 1957
** Campió de França de Mig Fons
* 1960
** Campió de França de Mig Fons

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
# Rooney Mara

Patricia Rooney Mara (Bedford, 17 d'abril de 1985) és una actriu estatunidenca de cinema i televisió. Mara va debutar el 2005 i ha progressat fins a esdevenir l'estrella de diverses pel·lícules, com Malson a Elm Street. L'origen, el remake de la pel·lícula de por de 1984, i La xarxa social. Mara fa de Lisbeth Salander, personatge principal de la versió de 2011 de la pel·lícula The Girl with the Dragon Tattoo, la primera de les tres pel·lícules de Sony Pictures basades en la sèrie de llibres Millennium, de Stieg Larsson. Fou nominada com a millor actriu en els premis Oscar i Globus d'Or per aquest paper.
Mara també és coneguda per les seves accions solidàries. Supervisa la "Uweza Foundation", que dona suport a programes de capacitació per a nens i famílies als suburbis de Kibera a Nairobi (Kenya), un dels barris marginals més grans de l'Àfrica. També és la germana menor de l'actriu Kate Mara.

## Filmografia

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2005 | Urban Legends: Bloody Mary | Alumna | |
| 2006 | Law & Order: Special Victims Unit | Jessica DeLay | 1 episodi |
| 2007 | Women's Murder Club | Alexis Sherman | 1 episodi |
| 2008 | Dream Boy | Evelyn | |
| 2008 | The Cleaner | Rebecca Smith | 1 episodi |
| 2009 | Dare | Courtney | |
| 2009 | The Winning Season | Wendy | |
| 2009 | ER | Megan | 2 episodis |
| 2009 | Amics amb dret a alguna cosa més | Tara | |
| 2009 | Youth in Revolt | Taggarty | |
| 2009 | Tanner Hall | Fernanda | |
| 2010 | Malson a Elm Street. L'origen | Nancy Holbrook | |
| 2010 | La xarxa social (The Social Network) | Erica Albright | |
| 2011 | Millennium: Els homes que no estimaven les dones (The Girl with the Dragon Tattoo) | Lisbeth Salander | Nominació − Oscar a la millor actriu Nominació − Globus d'Or a la millor actriu dramàtica |
| 2013 | Ain't Them Bodies Saints | Ruth Guthrie | |
| 2013 | Side Effects | Emily Taylor | |
| 2013 | Her | Catherine | |
| 2014 | Trash | Olivia | |
| 2015 | Carol | Therese Belivet | Premi a la interpretació femenina (Festival de Canes) Nominació − Oscar a la millor actriu secundària Nominació − Globus d'Or a la millor actriu dramàtica Nominació − BAFTA a la millor actriu secundària |
| 2015 | Pan: Viatge al País de Mai Més (Pan) | Tiger Lily | |
| 2016 | Kubo and the Two Strings | Les germanes | Veu |
| 2016 | Una | Una | |
| 2016 | Lion | Lucy | |
| 2016 | The Secret Scripture | Roseanne McNulty jove | |
| 2017 | The Discovery | Isla | |
| 2017 | A Ghost Story | M | |
| 2017 | Song to Song | Faye | |
| 2018 | Don't Worry, He Won't Get Far on Foot | John Callahan | |
| 2018 | Maria Magdalena | Maria Magdalena | |
| 2018 | Dominion | Narradora | |
| 2021 | Nightmare Alley | Molly Cahill | Segona adaptació cinematogràfica de la novel·la de William Lindsay Gresham, després de la versió de 1947. |
| 2022 | Elles parlen | Ona Friesen | |

## Referències

* ↑ Mead, Rebecca (Gener 2012). "Into the Deep". Allure. pp. 103–106.

## Enllaços externs

* Lloc web d'Uweza Foundation Arxivat 2012-05-18 a Wayback Machine.
# Roosevelt

«Roosevelt» té aquests significats:
* Toponímia:
** Roosevelt (Minnesota), població dels Estats Units a l'estat de Minnesota
** Roosevelt (Nova Jersey), població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey
** Roosevelt (Nova York), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York
** Roosevelt (Oklahoma), poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
** Roosevelt (Utah), població dels Estats Units a l'estat de Utah
** Roosevelt (Washington), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington
** Roosevelt Gardens, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida
** Roosevelt Island, illa estreta a l'East River a New York, entre l'illa del Manhattan i el barri de Queens
** Illa de Roosevelt, illa de l'Antàrtida coberta de gel
* Biografies:
** Eleanor Roosevelt, esposa del president Franklin Delano Roosevelt
** Franklin Delano Roosevelt, 32è president dels Estats Units d'Amèrica
** Quentin Roosevelt (1897 - 1918), fill més jove del president
** Quentin Roosevelt II (1919 - 1948), quart fill de Theodore Roosevelt Jr.
** Theodore Roosevelt, 26è president dels Estats Units d'Amèrica
** Theodore Roosevelt Jr, Brigadier General de l'Exèrcit dels Estats Units i primer General Aliat en desembarcar a les platges de Normandia
# Robert Planquette

Robert Planquette (París, 31 de juliol de 1848 - 28 de gener de 1903) fou un compositor francès, especialitzat en operetes.
Fou un pèssim estudiant, abandonà els seus estudiant acadèmics al Conservatori de París per seguir lliurement el seu temperament artístic. Dedicat amb èxit a la producció de pàgines de cafè-concert i a la composició de marxes i cançons en general, intentà el camí de l'opereta, encara que els primers títols no li donaren la fama. Aquesta arribà el 1877 de la mà de Les Cloches de Corneville, que aconseguí èxits inclús fora del seu país, i va ser traduït a diversos idiomes. En aquesta opereta i en les següents, el desig de l'autor fou atraure l'atenció del públic amb savis tocs d'humor i situacions còmic-brillants. Entre 1872 i 1897, compon una vintena d'òperes còmiques i d'operetes, avui en dia gairebé totes oblidades. L'estil de les seves composicions més aconseguides en aquest camp (a més de la ja citada, Rip van Winkle, Surkouf i Panurge) recorda molt al del cafè-cantant.
El seu llenguatge destacava per la facilitat de la vena melòdica i la frescor rítmica; malgrat tot, segons la critica, mai aconseguí el refinament expressiu dels clàssics de l'opereta francesa. Planquette es deixà portar amb excés per la complaença del gran públic, en especial en tractar l'acció de l'ambient militar, i creà sovint situacions de dubtosa elegància.

## Obra

* Méfie-toi de Pharaon, 1872
* Le serment de Mme Grégoire, 1874
* Paille d'avoine, 1874
* Le valet de cœur, 1875
* La confessió de Rosette, (Montecarlo, 1876)
* Les Cloches de Corneville, 1877
* Le chevalier Gaston (Montecarlo, 1879
* Les voltigeurs de la 32ème, 1880
* La cantinière, 1880
* Les chevaux-légers, 1882
* Rip van Winkle (Londres, 1882)
* Nell Gwynne (Londres, 1884)
* La crémaillère, 1885
* La Peincesse Colombine, (París, 1886),
* Surcouf, 1887
* Captain Thérèse, 1890
* La cocarde triocolore, 1892
* Le talisman, 1893
* Panurge, 1895
* Mam'zelle Quat'sous, 1897
* Le fiancé de Margot, 1900
* Le paradis de Mahomet, 1906, obra pòstuma instrumentada per Louis Ganne que fou estrenada a París aquell mateix any.
A tot això, s'ha d'afegir una considerable producció de música militar i d'altres arguments. Cal mencionar especialment Sambre et Meuse per a banda militar; diverses Chansons i marxes, Le roi s'amuse i la coacció de cançons militars Refrains du régiment.

## Bibliografia

* Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. III, pàg. 1102. (ISBN 84-7291-227-2)
# Robert Plutchik

Robert Plutchik (1927-2006) va ser un psicòleg estatunidenc especialitzat en l'estudi de l'emoció. Segons la seva proposta hi ha una sèrie de vuit emocions bàsiques, que són innates i que afavoreixen la conservació de l'espècie. A partir d'elles i dels seus oposats, es formen emocions secundàries que afavoreixen una millor adaptació social i que s'aprenen a la cultura d'origen. També es poden diferenciar emocions segons la seva intensitat.

## Emocions primàries i secundàries

Les vuit emocions primàries són les següents:
* alegria
* acceptació
* por
* sorpresa
* pena
* fàstic
* ràbia
* Roda de Plutchikanticipació
Cadascuna d'aquestes emocions té un oposat que també correspon a les emocions primàries (per exemple els antònims pena-alegria). Per obtenir les principals emocions secundàries cal sumar dues emocions primàries, com es veu a:
* anticipació + alegria = optimisme
* alegria + acceptació = amor
* acceptació + por = submissió
* por + sorpresa = èxtasi
* sorpresa + pena = decepció
* fàstic + pena = remordiment
* fàstic + ràbia = menyspreu
* ràbia + anticipació = agressivitat
Cada emoció secundària té el seu oposat en el mateix llistat, així la decepció és el contrari de l'optimisme.

## Obres

* The Emotions: Facts, Theories, and a New Model (1962)
* Foundations of Experimental Research (1968)
* Emotion: A Psychoevolutionary Synthesis (1980)
* Emotion: Theory, Research, and Experience : Biological Foundations of Emotions (amb Henry Kellerman, 1986)
* The Emotions (1991). ISBN 0-8191-8286-9
* Ego Defenses: Theory and Measurement (amb Hope R. Conte, 1994). ISBN 0-471-05233-7
* The Psychology and Biology of Emotion (1994). ISBN 0-06-045236-6
* Circumplex Models of Personality and Emotions (editor, 1997). ISBN 1-55798-380-1
* Emotions in the Practice of Psychotherapy: Clinical Implications of Affect Theories (2000). ISBN 1-55798-694-0
* Emotions and Life: Perspectives from Psychology, Biology, and Evolution (2002). ISBN 1-55798-949-4

## Referències

* ↑ Plutchik, Robert (1980), Emotion: Theory, research, and experience: Vol. 1. Theories of emotion, 1, New York: Academic
# Remeis a l'amor

Remeis a l'amor (en llatí Remedia amoris o Remedium amoris) és un poema didàctic, format per 814 dístics elegíacs, escrit pel poeta llatí Publi Ovidi. L'objectiu del poema és ensenyar, en particular als homes joves, a evitar la idealització de la dona estimada i procurar-los ajuda en cas que el "mal d'amors" els porti desesperació i desgràcia. Ovidi assegura que els suïcidis que són producte d'amors dissortats es poden evitar fàcilment mitjançant el compliment dels seus consells. Alguns d'aquests consells són:
Per deixar la parella:
* Intentar posar fi al sentiment amorós abans que no esdevingui més fort.
* Intentar tenir el major nombre possible d'ocupacions, per exemple a la feina.
* Viatjar i tractar d'evitar els llocs que puguin tenir a veure amb el sentiment amorós.
* Ocupar-se de molts assumptes, o si més no d'un altre assumpte per tal d'oblidar l'anterior.
* Intentar mantenir relacions sexuals de la manera més desagradable possible.
* Centrar-se en els defectes físics de la parella.
* Intentar centrar-se en les desgràcies que s'esdevenen a causa de la relació.
* Evitar llocs on es puguin veure parelles.
* Convèncer-se que no hi ha rivals, per evitar caure en la gelosia.
Després d'haver deixat la parella:
* Evitar qualsevol contacte amb ella, la família i els parents.
* Quan calgui explicar per què s'ha abandonat la relació, evitar d'entrar en detalls.
* Intentar no parlar de les relacions amb la parella.
* Si s'ha de tornar a veure l'exparella, intentar no arreglar-se per a l'ocasió.
* Oblidar qualsevol possibilitat de reiniciar una relació amb ella en el futur.
* Cremar cartes i retrats de l'exparella.
* Evitar representacions teatrals o poesies que idealitzen el sentiment amorós.
* Evitar d'aturar-se davant la porta de la casa de l'exparella i observar-la com un lloc que només ha portat dissort.
* Evitar certs tipus de menjar.
* Beure alcohol amb moderació; no abusar-ne!

## Edicions en català

* Ovidi. Remeis a l'amor; Cosmètics per a la cara. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1975 (Literatura llatina). ISBN 8472251446.

## Notes

* ↑ Segons l'autor, la gelosia és una de les causes principals per les quals les persones s'enamoren.

## Referències

* ↑ May, J. Lewis. The Love Books Of Ovid (en anglès). Netlancers Inc, 2014.

## Enllaços externs

* Text de Remedia Amoris (llatí)
# Remei Oliva Berenguer

Remei Oliva Berenguer (Badalona, 29 de setembre de 1918 - Granes, 12 de maig de 2023) fou una modista que el 1939, arran de la Guerra Civil, s'exilià a França, on estigué al camp de refugiats d'Argelers i al de Sant Cebrià. El 1940 fou mare a la Maternitat d'Elna, assistida per Elisabeth Eidenbenz. És coneguda per ser l'última mare supervivent de la maternitat. Oliva relatà el seu testimoni a La noia de la capsa de fils, una biografia que s'inicia quan abandona Badalona per marxar al camp de refugiats i que narra la seva posterior adaptació a França. Visqué la resta de la seva vida a Occitània.

## Referències

* ↑ Bagué, Gerard. «Remei Oliva : “Vam deixar la clau de casa als veïns, però no vam tornar mai més”». Ara, 07-03-2019. [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ «El MUME presenta les memòries de Remei Oliva, amb l'assistència de l'autora». Generalitat de Catalunya, 09-06-2022. [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ Sala, Miracle. «Remei Oliva, una mare d'Elna que ens ajuda a fer memòria». Núvol, 16-06-2022. [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ Simon, Lluís. «Remei Oliva, una de les últimes mares de la Maternitat d'Elna». El Punt Avui, 12-05-2023. [Consulta: 12 maig 2023].