OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enriqueta Mesa

Enriqueta Mesa va ser una primera actriu de teatre espanyola establerta a l'Argentina.
Va destacar en el teatre argentí durant la dècada del segle '20 en algunes obres revisteres i del gènere musical. El 1923 integra la companyia de comèdies conformada per Felisa Mary - Carlos Morganti - Eliseo Gutiérrez. I un any més tard la Cia. Pierina Dealessi - Carlos Morganti. Al 1926 passa a la companyia de Gènere Chico César Ratti, al costat de les actrius Chela Cordero i Emma Martínez. Al 1928 ja passa a formar part de la companyia de comèdies musicals Ivo Pelay que tenia com a primer figura a la cancionista criolla Azucena Maizani en una llarga temporada en el Teatre Maipo, juntament amb Carmen Olmedo i Perlita Grecco.

## Teatre

* 1924: Maison Ristorinj (Massatges i postís).
* 1926: Maldito Cabaret (o Cachito Patotero).
* 1928: Bertoldo, Bertoldino i el otro.
* 1928: Misia presidencia, amb Azucena Maizani, Pedro Quartucci, Emilio Durant, Eduardo de Labar i Salvador Enríquez.
* 1928: Vértigo, al costat de les vedettes estrangeres Laura i Victoria Pinillos.

## Referències

* ↑ Gorlero, Pablo. M.H. Oliveri. Historia de la comedia musical en la Argentina: desde sus comienzos hasta 1979 (en castellà), p. 165.
* ↑ https://web.archive.org/web/20140228094027/http://www.maipo.com.ar/historia_1928.htm
# Enicocefalomorfs

Els enicocefalomorfs (Enicocephalomorpha) són un infraordre d'insectes heteròpters de l'ordre dels hemípters.

## Taxonomia

L'infraordre Enicocephalomorphainclou dues famílies:
* Família Enicocephalidae Stål, 1860
* Família Aenictopecheidae Usinger, 1932

## Referències

* ↑ «ITIS - Report: Enicocephalomorpha». [Consulta: 23 desembre 2021].
* ↑ «BioLib: Biological library». [Consulta: 2 gener 2022].
# Elisabet de Grècia

Elisabet de Grècia, comtessa Toerring-Jettenbach (Atenes 1904 - Múnic 1955). Princesa de Grècia i de Dinamarca amb el grau d'altesa reial. Segona filla del príncep Nicolau de Grècia i de la gran duquessa Helena de Rússia. Essent neta per via paterna del rei Jordi I de Grècia i de la gran duquessa Olga de Rússia i per via materna del gran duc Vladimir de Rússia i de la princesa Maria de Mecklenburg-Schwerin.
Abans del seu casament es va projectar de casar-la amb el príncep i després rei Umbert II d'Itàlia i amb el príncep Nicolau de Romania. Realitzà un seguit d'anuncis amb la marca de cosmètics nord-americans Pond's. L'any 1934 es casà amb el comte Carles Teodor de Toerring-Jettenbach que estava emparentat amb la casa reial bavaresa dels Wittelsbach, tenint dos fills:
La princesa Elisabet va morir a Múnic l'any 1955 a causa d'una parada cardíaca.
# Equatòria Oriental

Equatòria Oriental o Equatòria de l'Est (anglès Eastern Equatoria o East Equatoria) és un dels deu estats del Sudan del Sud amb una superfície de 82.542 km² i població (2008) de 906.126 habitants. La capital és Torit.

## Dades de l'estat

Fronterer pel sud i est amb Uganda, Kenya i Etiòpia, i internament amb Equatòria Central (a l'oest) i Jonglei (al nord). A la part sud-oriental hi ha una zona en litigi anomenada triangle d'Ilemi, dins de les fronteres internacionalment reconegudes del Sudan i Sudan del Sud, però administrada per Kenya (probablement una ocupació consentida durant la guerra pel SPLA a canvi de suport) que el govern sud sudanès reclama oficialment.
Entre els pobles que viuen a l'estat hi ha els toposes, els gies, els nyangathoms (tots tres a l'est), els didinga, els dodos i els boya (al centre), els otuhos, lopits, langos, paris, tenets i lokoyes (al centre-oest), i els acholis, madis, iriyes i ofirihes (a l'oest). La majoria dels habitants són grangers de subsistència i crien algun bestiar, cabres i ovelles; la producció és pel consum local i només una petita part es ven. A les muntanyes Didinga, de terre més fèrtil, es cultiva tabac, patates i moresc.
Com els altres estats del Sudan del Sud. Equatòria Oriental està subdividida en comtats, aquestos en payams i aquestos en bomas. Cada comtat és dirigit per un comissionat nomenat pel president amb l'acord del governador. Els comtats originals eren Torit i Kapoeta (aquest darrer dividit ràpidament en Budi i Kapoeta), que foren subdividits formant-se els actuals:
* Torit
* Lafon
* Ikotos
* Budi
* Kapoeta North
* Kapoeta South
* Kapoeta East

## Governadors

* Caesar Paia Febrer a juny de 1994
* Marboz Konda Juny a novembre de 1994
* Caesar Paia (segona vegada) 1994-1997
* Abdullah Amiri 1997-2000
* Abdullah Allajabo 2000-2001
* Caesar Baya Lolaya 2001-2005
* Daniel Awit Akot (interí) 18 de juliol a 30 de setembre de 2005
* Aloisio Emor Ojetuk 2005-2010
* Johnson Juma Okot 24 de febrer a 20 de maig de 2010
* Louis Lobong 2010-

## Referències

* 1 2 «Focus On South: Facts About Eastern Equatoria State». Sudan Vision Daily. Arxivat de l'original el 2011-09-28. [Consulta: 7 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Equatorians a l'exterior
* video d'Equatorians a l'exterior
# Elysia viridis

Elysia viridis és una espècie de mol·lusc gastròpode marí de la família Plakobranchidae que, com Elysia chlorotica, té la característica d'aprofitar directament la fotosíntesi.

## Distribució

Viu al nord-est de l'oceà Atlàntic des de Noruega al mar Mediterrani com també la costa sud-africana. Es troba des de la zona entre marees fins a uns 5 m de fondària.

## Descripció

Fa uns 30 mm de llargada. El seu cos és de color brillant o marró amb taques iridescents.

## Ecologia

Aquesta espècie viu en relació endosimbiòtica subcel·lular amb els cloroplasts derivats de l'alga Codium fragile. Aquests cloroplasts proporcioen a Elysia productes de la fotosíntesi. Elysia viridis s'alimenta de Codium, i absorbeix els seus cloroplasts. Aquests són retinguts al cos del mol·lusc i els sucres produïts per la fotosíntesi són un suplement de la dieta de l'animal.

## Referències

* ↑ Zsilavecz G. (2007). Nudibranchs of the Cape Peninsula and False Bay. ISBN 0-620-38054-3
* ↑ R.K. Trench, J.E. Boyle and D.C. Smith «The Association between Chloroplasts of Codium fragile and the Mollusc Elysia viridis. I. Characteristics of isolated Codium chloroplasts.». Proceedings of the Royal Society of London. Series B, Biological Sciences, 184, 1973, pàg. 51-61. Arxivat de l'original el 2012-12-23. DOI: 10.1098/rspb.1973.0030 [Consulta: 13 desembre 2010]. Arxivat 2012-12-23 at Archive.is
* ↑ R.K. Trench, J.E. Boyle and D.C. Smith «The Association between Chloroplasts of Codium fragile and the Mollusc Elysia viridis. II. Chloroplast Ultrastructure and Photosynthetic Carbon Fixation in E. viridis». Proceedings of the Royal Society of London. Series B, Biological Sciences, 184, 1973, pàg. 63–81. Arxivat de l'original el 2012-12-23. DOI: 10.1098/rspb.1973.0031 [Consulta: 13 desembre 2010]. Arxivat 2012-12-23 at Archive.is
* ↑ R.K. Trench, J.E. Boyle and D.C. Smith «The Association between Chloroplasts of Codium Fragile and the Mollusc Elysia viridis. III. Movement of Photosynthetically Fixed ¹⁴C in Tissues of Intact Living E. viridis and in Tridachia crispata». Proceedings of the Royal Society of London. Series B, Biological Sciences, 185, 1974, pàg. 453–464. Arxivat de l'original el 2012-12-23. DOI: 10.1098/rspb.1974.0029 [Consulta: 13 desembre 2010]. Arxivat 2012-12-23 at Archive.is
* ↑ GOSLINER, T.M. 1987. Nudibranchs of Southern Africa ISBN 0-930118-13-8
# Elyria (Ohio)

Elyria és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 55.953 habitants.

## Fills il·lustres

* Wayne Barlow (1912-1996), organista i compositor musical.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elyria tenia 55.953 habitants, 22.409 habitatges, i 14.834 famílies. La densitat de població era de 1.086,2 habitants per km².
Dels 22.409 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,4% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.156 $ i la renda mediana per família de 45.846 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.898 $ mentre que les dones 24.027 $. La renda per capita de la població era de 19.344 $. Aproximadament el 9,5% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elyria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elyria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Elyon

Elyon (en hebreu bíblic עליון'), és un epítet del Déu d'Israel a la Bíblia hebrea i que se sol traduir com Déu Altíssim.
El terme també es fa servir vulgarment, fent referència simplement a la posició dels objectes, per exemple, s'aplica a una cistella en Gènesi 40:17, o una càmera en l'Ezequiel 42:5. El crític i estudiós rabí Abraham Geiger va afirmar que Elyon era una paraula d'origen tardà, que data de l'època dels Macabeus. No obstant això, el seu ús en tauletes d'Ugarit (moderna Ras Shamra', Síria) ha demostrat que és pre-Mosaic.

## Vegeu també

* El
* Jehovà
* Elohim

## Referències

* ↑ Day, John. Yahweh and the Gods and Goddesses of Canaan (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2010-06-15. ISBN 978-0-567-53783-6.
* ↑ (Hertz, 1936)
# Elysburg

Elysburg és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 2.067 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elysburg tenia 2.067 habitants, 855 habitatges, i 593 famílies. La densitat de població era de 273,3 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 855 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,5% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 28% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 25,7% de 45 a 60 i un 23,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.167 $ i la renda mediana per família de 56.815 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.507 $ mentre que les dones 31.985 $. La renda per capita de la població era de 20.897 $. Entorn del 4,6% de les famílies i el 9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elysburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elysburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ermita de Sant Salvador

Ermita de Sant Salvador és el nom dels següents llocs:
* Ermita de Sant Salvador d'Alentorn, ermita del poble d'Alentorn dins del terme municipal d'Artesa de Segre, a la comarca de la Noguera.
* Ermita de Sant Salvador (Santa Maria de Besora), ermmita romànica de Santa Maria de Besora (Osona).
* Ermita de Sant Salvador (Vilassar de Dalt), ermita que es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Vilassar de Dalt (el Maresme).
* Ermita de Sant Salvador (Montserrat), ermita situada al massís de Montserrat.
# Ermita de Sant Salvador (Santa Maria de Besora)

Ermita de Sant Salvador és una obra romànica de Santa Maria de Besora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici d'una sola nau rectangular, amb absis, i orientada, com és tradició en època romànica, de llevant a ponent. La zona de l'absis està enlairada de la resta de la nau per un graó i separada d'aquesta per dos arcs triomfals. La nau es troba coberta amb volta de canó molt primitiva a l'interior, i a l'exterior amb teula àrab. La porta s'obre a la façana de ponent, un xic desplaçada de l'eix de simetria del campanaret d'espadanya que la remata i del petit ull de bou, que dona llum a l'interior.

## Història

Poques dades tenim d'aquesta ermita però fent la lectura arquitectònica de l'edifici podem veure que aquest, al llarg del temps ha sofert modificacions de reformes per necessitats constructives (potser va patir danys a l'angle sud-oest, el que obligà a una reconstrucció), no pas pels modismes de noves corrents artístiques, exceptuant una petita sanefa de guix, que a l'interior separa els murs del començament de la volta. Hom pensa que aquesta ermita bé podria ser d'època preromànica.

## Referències

* 1 2 «Ermita de Sant Salvador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Erwin Dressel

Erwin Dressel (Berlín, 10 de juny de 1909 - Berlin, desembre de 1972) fou un compositor i pianista alemany.
Després de l'èxit de la seva música per Much Ado About Nothing de Shakespeare, Dressel va escriure moltes òperes per la Deutsche Staatsoper. També va fer arranjaments per la ràdio, va fer concerts com a pianista i va escriure música orquestral, incloses quatre simfonies; així com concerts per a diversos instruments (inclòs un per a dos saxòfons).

## Selecció d'obres
### Òpera

* Armer Columbus, opera, Op.23 (1927); libretto per Arthur Zweiniger
* Der Bär, burlesque opera in 1 act; libretto per Robert Wolfgang Schnell
* Der Kuchentanz, tragic opera in 3 acts (1927–1928); libretto per Arthur Zweiniger
* Die Laune des Verliebten, lyric opera in 1 act; libretto per Johann Wolfgang von Goethe
* Der Rosenbusch der Maria, Legend in 4 scenes (1929); libretto per Arthur Zweiniger
* Das Urteil von Zalamea, opera in 3 acts, 6 scenes, Op.50; after Lope de Vega and Arthur Zweiniger
* Die Zwillingsesel, opera in 3 acts; libretto per Arthur Zweiniger

### Orquestral

* Abendmusik per a orquestra de cambra, Op.33
* Balladesker Marsch
* Capriccio ritmico
* Caprice fantastique
* Cassation
* Deutsche Märchen-Suite per a orquestra de cambra, Op.36
* Französische Ouvertüre
* Heitere Begegnungen
* Ouverture zu einem Märchenspiel, Op.47
* Rondoburleske
* Serenade II in E♭ major for string orchestra
* Symphony in D♭ major

### Concertante

* Concerto for alto saxophone and orchestra
* Concerto for oboe, clarinet, bassoon and orchestra
* Concerto for saxophone and orchestra, Op.27
* Duo-Konzert (Double Concerto) for soprano and alto saxophones and chamber orchestra

### Música de cambra

* Bagatellen (Bagatelles) for saxophone and piano
* Canto variato for cello and piano
* Partita for alto saxophone (or clarinet, or viola) and piano (1965)
* Sonata for alto saxophone and piano, Op.26
* String Quartet (1928)
* Suite for violin and piano
* Trio miniature for clarinet, horn and bassoon

### Piano

* Piano Sonata
* Zehn Klavierstücke (10 Piano Pieces)

### Vocal

* Von allerlei Tieren ein lustig Musizieren, Song Cycle for voice and piano, Op.39

## Bibliografia

* Joseph Clark, "Dressel, Erwin" in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. Nova York: Macmillan Publishers Limited (1980): 5 629
# Erwin Ballabio

Erwin Ballabio (Bettlach, 20 d'octubre de 1918 - 4 de març de 2008) fou un jugador de futbol suís que jugava de porter.
Fou conegut amb el sobrenom de "la pantera negra". La major part de la seva carrera transcorregué al club FC Grenchen. També jugà breument a Lausanne Sports i FC Thun. Fou el porter de la selecció de Suïssa durant 8 anys. Participà en el Mundial de 1938 malgrat no disputà cap partit. Debutà amb la selecció el febrer de 1939 enfront Portugal i el seu darrer partit fou el juny de 1947. Disputà un total de 27 partits internacionals.
Després de retirar-se esdevingué entrenador. Fou entrenador del seu club, el FC Grenchen, i de la selecció nacional. Amb el Grenchen guanyà l'única copa suïssa de futbol el 1959. També assolí la millor classificació en la història de lliga del club, amb una segona posició l'any 1959 i una tercera el 1964.

## Referències

* ↑ Meister, Paul-Georg. «Grenchen mourns the death of Erwin Ballabio - the "Black Panther" is dead» (en alemany). Grenchen.net, 07-03-2008. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 13 setembre 2008].
* ↑ «Swiss National Trainer» (en alemany). Arxivat de l'original el 2008-06-06. [Consulta: 12 juny 2008].

## Enllaços externs

* (alemany) The Black Panther Arxivat 2008-06-18 a Wayback Machine.
* (alemany) Der schwarze Panther im Tor
# Erwin Bauer

Erwin Bauer va ser un pilot de curses automobilístiques alemany que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Erwin Bauer va néixer el 17 de juliol del 1912 a Stuttgart, Alemanya i va morir a causa d'un accident disputant una cursa el 3 de juny del 1958 a Colònia, Alemanya.

## A la F1

Va debutar a la setena cursa de la quarta temporada de la història del campionat del món de la Fórmula 1, la corresponent a l'any 1953, disputant el 2 d'agost el GP d'Alemanya al Circuit de Nürburgring. Erwin Bauer va participar en aquesta única cursa puntuable pel campionat de la F1, retirant-se als inicis de la prova i no assolí cap punt pel campionat de la F1.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1953 | Erwin Bauer | Veritas Meteor | Veritas | ARG | 500 | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | SUI | ITA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* 1 2 3 «STATS F1:Erwin Bauer» (en francès). [Consulta: 5 juny 2022].
# Enric Palomar

Enric Palomar (Badalona, 1964) és un compositor català. És director artístic del Taller de Músics de Barcelona.
Estudià al conservatori de Barcelona. Deixeble de Benet Casablancas i Joan Albert Amargós, ha dut a terme una enorme tasca de compositor i d'arranjador en camps musicals tan diversos com la música de cambra, el flamenc (col·laborador de Miguel Poveda), el jazz, la música popular i l'òpera.
Accèssit en el X Concurs de Composició de la Generalitat de Catalunya per a menors de 30 anys per la seva obra Interludi al·legòric (homenatge a Debussy). Ha escrit música de cambra per a solistes i grups diversos. La seva obra Poemes de l'exili va ser guardonada amb el Premi Ciutat de Barcelona 2004.
Ha escrit nombroses obres de cambra per a diverses formacions i solistes, entre les quals destaquen les òperes Ruleta, amb llibret d'Anna Maria Moix i Rafael Sender, estrenada al Mercat de les Flors el 1998 i Juana, basada en la vida de Joana I de Castella, amb llibret de Rebecca Simpson, estrenada a l'Òpera de Halle el 2005, amb posteriors actuacions al Teatre Romea i al Staatstheater Darmstadt.
La seva consagració ha arribat amb l'estrena el 2009 al Gran Teatre del Liceu de la seva tercera òpera, la primera de gran format, La cabeza del Bautista, a partir d'un relat homònim de Valle-Inclán, amb una picada d'ullet a la Salomé d'Oscar Wilde que Richard Strauss va adaptar per al gènere líric.

## Referències

* ↑ «Gran Teatre del Liceu Temporada 2008-2009 La cabeza del Bautista». Arxivat de l'original el 2009-03-11. [Consulta: 2 maig 2009].
* ↑ Pàgina d'Enric Palomar
* ↑ Full informatiu de l'estrena al Liceu de La cabeza del Bautista
* ↑ «El Gran Teatre del Liceu estrena La cabeza del Bautista». Arxivat de l'original el 2012-01-29. [Consulta: 2 maig 2009].
# Espai de mesura

Un espai de mesura és un conjunt per al qual s'ha definit una σ-àlgebra de conjunts mesurables i una funció mesura concreta que assigna un valor real o mesura a cada element de la σ-àlgebra. Un exemple important d'espai de mesura és l'espai de probabilitat.
Un espai mesurable consisteix en els dos primers components sense una mesura específica.

## Definició

Un espai de mesura és un triplet $(X,{\mathcal {A}},\mu ),$ on
* $X$ és un conjunt
* ${\mathcal {A}}$ és una σ-algebra en el conjunt $X$
* $\mu$ és una mesura en $(X,{\mathcal {A}})$
En altres paraules, un espai de mesura consisteix en un espai mesurable $(X,{\mathcal {A}})$ juntament amb una mesura definit en aquest espai.

## Exemples

* La tripleta $\scriptstyle (\mathbb {R} ,{\mathcal {B}},\lambda )$ on $\scriptstyle \mathbb {R}$ és el conjunt dels nombres reals, $\scriptstyle {\mathcal {B}}$ la σ-àlgebra boreliana i $\lambda$ la mesura de Lebesgue basada en la longitud dels intervals, constitueixen un espai de mesura.
* Un espai probabilístic és un cas particular d'espai de mesura, on el conjunt de referència té mesura 1, i els conjunts mesurables, anomenats esdeveniments, tenen una mesura o "mida" finita, donada per la seva probabilitat.

## Classes importants d'espais de mesura

Les classes més importants d'espais de mesura són definides per les propietats de les seves mesures associades. Això inclou
* Els espais de probabilitat, espais de mesura on la mesura és una mesura de probabilitat
* Espais de mesura finita, on la mesura és una mesura finita
* Espais de mesura $\sigma$-finita, on la mesura és una mesura $\sigma$-finita
Una altra classe d'espais de mesura són els espais de mesura completa.

## Referències

* ↑ «Espai de mesura». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Kosorok, Michael R.. Introduction to Empirical Processes and Semiparametric Inference. Nova York: Springer, 2008, p. 83. ISBN 978-0-387-74977-8.
* ↑ Klenke, Achim. Probability Theory. Berlín: Springer, 2008, p. 18. DOI 10.1007/978-1-84800-048-3. ISBN 978-1-84800-047-6.
* 1 2 Plantilla:SpringerEOM
* ↑ Klenke, Achim. Probability Theory. Berlín: Springer, 2008, p. 33. DOI 10.1007/978-1-84800-048-3. ISBN 978-1-84800-047-6.