OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cesare Maldini

Cesare Maldini (Trieste, 5 de febrer de 1932 - Milà, 3 d'abril de 2016) va ser un jugador i entrenador italià de futbol. Va jugar en la Triestina, en l'AC Milan i en el Torino FC i va entrenar al Milan i a les seleccions d'Itàlia i Paraguai. Era el pare de l'exfutbolista i capità de l'AC Milan, Paolo Maldini. Va morir el 3 d'abril de 2016 a l'edat de 84 anys.

## Carrera
### Com a jugador

Format en les categories inferiors de la Triestina, Cesare debuta amb el primer equip en la temporada 1952-1953. En finalitzar el curs abandona la seva ciutat natal i fitxa pel AC Milan. Amb el club milanès conquista quatre scudetti i la Copa d'Europa arribant també a ser el seu capità. Es va retirar en Torino FC l'any 1967. Era considerat un gran defensa amb bona tècnica i notable joc aeri.
| Club | País | Any |
| US Triestina | Itàlia | 1952-1953 |
| AC Milan | Itàlia | 1954-1966 |
| Torino | Itàlia | 1966-1967 |

### Com a entrenador

| Club | País | Any |
| Foggia | Itàlia | 1974-1976 |
| Ternana Calcio | Itàlia | 1976-1977 |
| Parma FC | Itàlia | 1978-1980 |
| [[Selecció de futbol sub-21 d'Itàlia| Itàlia sub-21]] | Itàlia | 1986-1996 |
| Itàlia | Itàlia | 1996-1998 |
| AC Milan | Itàlia | 2001-2001 |
| Paraguai | Paraguai | 2001-2002 |

## Palmarès
### Jugador
#### Competicions nacionals

* Sèrie A
    Milan: 1954-1955, 1956-1957, 1958-1959, 1961-1962

#### Competicions internacionals

* Copa Llatina
    Milan: 1956
* Copa de Campions d'Europa
    Milan: 1962-1963

### Entrenador
#### Club

* Recopa d'Europa
    Milan: 1972-1973
* Copa d'Itàlia
    Milan: 1972-1973

#### Selecció italiana

* Campionat d'Europa sub 21
    1992, 1994, 1996

## Curiositats

El cognom Maldini és una italianització de l'eslovè Maldič.
Va créixer al barri de Servola i és reconegut pel seu típic accent triestí.
El 1963 es va convertir en el primer futbolista italià a guanyar la Copa d'Europa com a capità del seu club.

## Referències

* ↑ http://nuestrofootball.blogspot.com.es/2009/05/el-futbol-en-la-sangre-i-padres-e-hijos.html
* ↑ http://it.euronews.com/flashnews/3175144-Calcioo-e-morto-cesare-maldini/%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.acmilan.com/en/archive/show_player/cesare-maldini
* ↑ http://www.slosport.org/novice/2007/0711zssdi23triknjigepredstav.html Arxivat 2011-07-28 a Wayback Machine.
* ↑ http://forum.corriere.it/scioglilingua/18-01-2008/cognome_maldini-989597.html
* ↑ http://www.tuttotrieste.net/prsng/maldini.htm
# Faucaria felina

Faucaria felina és una espècie de planta suculenta que pertany a la família de les aïzoàcies. És originària de Sud-àfrica.

## Descripció

És una petita planta suculenta perennifòlia que assoleix una mida de 8 cm d'altura a una altitud de 450 - 930 metres i creix concretament a la província sud-africana del Cap Oriental.
Creix en forma de roseta sobre una curta tija d'arrels carnoses. Cada roseta és composta per entre 6 o 8 fulles decusades i gruixudes, gairebé semicilíndriques a la zona basal, on es tendeixen a convertir en aquillades cap a la meitat, són de forma romboïdal o entre espatulada i una mica allargada a lanceolada, en els marges tenen uns agullons cartilaginosos molt corbats cap a l'interior i freqüentment amb arestes.

## Taxonomia

Faucaria felina va ser descrit per (L.) Schwantes i publicat en Zeitschrift für Sukkulentenkunde. Berlín 2: 177. 1926.

### Etimologia

Faucaria: nom genèric que deriva de la paraula fauces = 'boca', en al·lusió a l'aspecte de boca que tenen les fulles de la planta.
felina: epítet.

### Varietats

* Faucaria felina subsp. britteniae (L. Bolus) L. E. Groen
* Faucaria felina subsp. tuberculosa (Rolfe) L. E. Groen

### Sinonímia

* Mesembryanthemum ringens ß felinum L. basiònim
* Mesembryanthemum felinum (L.) Weston
* Faucaria lupina (Haw.) Schwantes
* Mesembryanthemum lupinum Haw. (1824)
* Faucaria acutipetala L. Bolus (1934)
* Faucaria candida L. Bolus (1937)
* Faucaria cradockensis L. Bolus (1934)
* Faucaria crassisepala L. Bolus (1934)
* Faucaria duncanii L. Bolus (1933)
* Faucaria felina var. jamesii L. Bolus
* Faucaria kingiae L. Bolus (1937)
* Faucaria latipetala L. Bolus (1934)
* Faucaria laxipetala L. Bolus (1934)
* Faucaria longidens L. Bolus (1934)
* Faucaria longifolia L. Bolus (1934)
* Faucaria militaris Tischer
* Faucaria montana L. Bolus (1934)
* Faucaria multidens L. Bolus (1934)
* Faucaria multidens var. paardeportensis L. Bolus
* Faucaria plana L. Bolus (1937)
* Faucaria ryneveldiae L. Bolus (1934)
* Faucaria uniondalensis L. Bolus (1937)
* Faucaria jamesii L. Bolus ex-Tischer

## Referències

* ↑ Faucaria felina a PlantList
* ↑ «Faucaria tigrina». Sanbi.org. South African National Biodiversity Institute. [Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ «Faucaria felina». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 29 juny 2013].
* ↑ «Faucaria felina». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 7 juliol 2011].

## Bibliografia

* Bothalia 29: 39-42 (1999).
* Bothalia 29: 39-42 (1999).
* Il.Handbook succulent plants: Aizoaceae A-E : 24-25 (2001).
# Geosinclinal

Geosinclinal és un terme que històricament s'ha utilitzat per expressar un concepte que intentava explicar el moviment vertical de l'escorça terrestre i altres observacions geològiques. Aquest concepte ha quedat superat quan s'ha acceptat la teoria de la tectònica de plaques.
El terme geosinclinal va ser introduït per James Dwight Dana el 1873.
El "geosinclinal" representa doncs, una teoria obsoleta però es fa servir encara però interpretada de manera diferent que en l'original.
Un geosinclinal és una fossa tectònica en forma de sinclinal llarg i profund, que transcorre paral·lel al marge de subducció i a la serralada o arc volcànic associat a aquest marge. Al geosinclinal també se li diu fossa submarina, ja que forma una fossa més profunda que la fondària mitjana de l'oceà. Per aquesta raó els sediments continentals s'hi acumulen, encara que aquests no arriben mai a colmatar-la, doncs la seva forma es deu a la mateixa subducció, i no al pes dels sediments acumulats com es creia anteriorment.

## Vegeu també

* Teoria científica obsoleta
# Torre del Rellotge Stanley

La Torre del Rellotge Stanley és una torre de guaita que formava part de les muralles del Castell dels Moros de Gibraltar, a l'angle sud-est d'aquestes.

## Història

Les muralles al voltant del Castell dels Moros van ser construïdes el 1160 per l'arquitecte malagueny Aljas Yahiz, per ordre del sultán almohade Abd al-Mumin. Van ser destruïdes quan les tropes castellanes van reconquerir Gibraltar el 1309. El 1333, quan el musulmans van recapturar Gibraltar, van tornar a construir la torre. El castell es va dividir en diverses seccions: la Qasbah, amb les muralles que arribaven fins a la torre sud-est, la Villa Vieja, per sota de la Qasbah, i la Barcina, l'àrea del port.
Durant els setges del segle xviii les muralles va sofrir molts danys. La torre del nord-oest va ser destruïda, però la del sud-est va quedar intacta. El 1845 es va voler dotar d'un rellotge a la guarnició per a regular millor el temps, i es va triar la torre del sud-est, ja que es podia veure des del castell, el port i molts llocs del districte nord. La nova torre va rebre el nom de Torre Stanley en honor a Lord Stanley, l'aleshores secretari d'Estat per a les Colònies.

## Referències

* 1 2 3 «Clock Tower» (en anglès). Govern de Gibraltar.
# Senyoria de Castellar

La senyoria de Castellar fou una jurisdicció feudal catalana dins el terme actual d'Aguilar de Segarra. El primer senyor fou Seguí que era Senyor del Castell de Castellar i a més del seu terme, el domini de sis torres que donen lloc a sis nuclis medievals fortificats: Les Coromines, El Seguer, Puigfarner, Sant Valentí de Vilallonga, Solanelles, i la Guàrdia Pilosa.
Al mes de març de 1213 el rei Jaume I reconeix a Guillem de Castellar la possessió del feu i drets dels castells de Castellar i Vilallonga, més endavant Vilallonga es vendrà als Rajadell. Entre els anys 1247 i 1292 la família Castellar va desapareixent de la titularitat del castell i aquest passa a mans dels Grevalosa. El 1486 després de deu anys de guerres civils a Catalunya, el rei Ferran el Catòlic dicta la sentència de Guadalupe, per la qual els pagesos de Catalunya seran homes lliures i tindran el domini útil de la terra i quedaran suprimits els mals usos feudals i la remença. Amb aquesta sentència el pagès esdevé amo del mas i malgrat que ha de pagar al senyor natural, censos i delmes, encara li queda marge per guanyar-se las vida i prosperar.
El 28 de febrer de 1621 mort Jerònima de Grevalosa i Romeu vídua i sense fills, el títol de la baronia passarà als Amat, Francesc d'Amat i de Grevalosa, fill de Francesc d'Amat, baró de Castellbell i d'Isabel de Grevalosa descendent dels Grevalosa de Castellar.

## Senyors de Castellar

* Seguí +1022
* Company Seguí
* Sendred Company (+1078)
* Berenguer Sendred (+1124)
* Guillem de Castellar
Família GREVALOSA
* Arnau de Grevalosa
* Pere I de Grevalosa (+1330)
* Pere II de Grevalosa (+1356)
* Pere III de Grevalosa (+1383)
* Pere IV de Grevalosa i Vilella
* Ramon de Grevalosa
* Guillem Ramon de Grevalosa i Josa
* Pere Lluis de Grevalosa
* Joanot de Grevalosa i Gàver (+1540)
* Galceran de Grevalosa (+1584)
* Jerònima de Grevalosa i Romeu (+1621)
Família AMAT
* Francesc d'Amat i de Grevalosa (+1644)
* Joan d'Amat i Despalau (*1633,+1697)
* Francesc d'Amat i Planella (+1723) Nomenat comte de Castellar per l'Arxiduc Carles.
* Fèlix d'Amat i Lentisclar (+1749)
* Maria Teresa d'Amat i Lentiscar (+1769)
* Josep d'Amat i Rocabertí (*1729,+1775)
* Antoni d'Amat i Rocabertí (*1742,+1824)
* Gaietà d'Amat i d'Amat (*1803,+1868)
Família CÀCER
* Josep de Càcer i Amat (*1836,+1905)
* Maria Dolors d'Amat-Càrcer i de Ros (*1867,+1939)

## Bibliografia

* Mil Anys d'història, Castell de Castellar- Roser Parcerises i Colomer ISBN 978-84-9375217-0

## Referències

* ↑ Arxiu de Can Falguera, Arxiu de la Corona d'Aragó
* ↑ Mil Anys d'història, Castell de Castellar- Roser Parcerises i Colomer ISBN 978-84-9375217-0
# Cesare Perdisa

Cesare Perdisa (21 d'octubre de 1932, Bolonya, Itàlia - 10 de maig de 1998) fou un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## Carrera esportiva

Va debutar a la segona cursa de la temporada 1955 (la sisena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 22 de maig del 1955 el GP de Mònaco al Circuit de Montecarlo.
Cesare Perdisa va participar en vuit curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en tres temporades diferents (1955, 1956 i 1957) assolí dos podis.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1955 | Officine Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | ARG | MON 3* | 500 | BEL 8 | HOL | GBR | ITA | | 18è | 2 |
| 1956 | Officine Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | ARG | MON 7 | 500 | BEL 3* | FRA 5* | GBR 7 | ALE NVS | ITA | 16è | 3 |
| 1957 | Scuderia Ferrari | Lancia | Ferrari | ARG 6* | MON | 500 | FRA | GBR | ALE | PES | ITA | - | 0 |
(*) Cotxe compartit.

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 8 | 0 | 2 | 0 | 0 | 5 |
# José Juan Luque Jiménez

José Juan Luque Jiménez (nascut el 16 d'octubre de 1977 a Cantillana, Sevilla) és un exfutbolista que va jugar a l'Atlètic de Madrid i al RCD Espanyol, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Els aturats del futbol espanyol» (en castellà). Marca.com.
# Faucaria subintegra

Faucaria subintegra, és una espècie de planta suculenta que pertany a la família de les aïzoàcies. És originària de Sud-àfrica.

## Descripció

És una petita planta suculenta perennifòlia que assoleix una grandària de 4 cm d'altura a una altitud de 340 - 580 metres i creix concretament a la província sud-africana del Cap Oriental entre els rius Keiskamma i Chalumna.
Creix en forma de roseta sobre una curta tija d'arrels carnoses. Cada roseta està composta entre 6 o 8 fulles decusades i gruixudes, gairebé semicilíndriques a la zona basal on es tendeix a convertir en aquillades cap a la meitat, són de forma romboïdal o entre espatulada i una mica allargada a lanceolada, en els marges posseeixen uns agullons cartilaginosos molt corbats cap a l'interior i freqüentment amb arestes.

## Taxonomia

Faucaria subintegra va ser descrit per Harriet Margaret Louisa Bolus i publicat a Notes Mesembrianthemum 2: 449. 1934.

### Etimologia

Faucaria: nom genèric que deriva de la paraula fauces = "boca" en al·lusió a l'aspecte de boca que tenen les fulles de la planta.
subintegra: epítet llatí que significa "gairebé sencera"

### Sinonímia

* Faucaria subindurata L.Bolus (1934)

## Referències

* ↑ Faucaria subintegra a PlantList
* ↑ «Faucaria subintegra». Sanbi.org. South African National Biodiversity Institute. [Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ «Faucaria subintegra». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 29 juny 2013].
* ↑ A Epítets botànics
* ↑ «Faucaria subintegra». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 7 juliol 2011].

## Bibliografia

* Bothalia 29: 44-45 (1999).
* Il.Handbook succulent plants: Aizoaceae F-Z : 25-26 (2001).
* Gibbs Russell, G. I., W. G. Welman, I. Reitief, K. L. Immelman, G. Germishuizen, B. J. Pienaar, M. v. Wyk & A. Nicholas. 1987. List of species of southern African plants. Mem. Bot. Surv. S. Africa 2(1–2): 1–152(pt. 1), 1–270(pt. 2).
# Goliaixi

Goliaixi (en rus: Голяши) és un poble de l'óblast de Vólogda, a Rússia, que el 2002 tenia 19 habitants. Forma part de l'assentament rural d'Oixta des del 2016 (i, anteriorment, del de Kazakovo).
# Serrat Pedregós (les Avellanes i Santa Linya)

* Aquest article tracta sobre Serrat Pedregós de les Avellanes i Santa Linya. Vegeu-ne altres significats a «Serrat Pedregós (Castell de Mur)».
El Serrat Pedregós és una muntanya de 713 metres que es troba al municipi de les Avellanes i Santa Linya, a la comarca catalana de la Noguera.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# José Oneto Revuelta

José Manuel Oneto Revuelta, també conegut com a Pepe Oneto, (San Fernando, 14 de març de 1942 – Sant Sebastià, 7 d'octubre de 2019) fou un periodista espanyol. Es llicencià en periodisme i començà la seva trajectòria professional al diari Madrid fins que va tancar el 1970. Durant la transició espanyola va incorporar-se a les agències France Presse i Colpisa, de manera que les seves cròniques polítiques es van publicar fins i tot a La Vanguardia. El 1974 es va incorporar a Cambio 16, on hi escrivia sobre informació política i econòmica. El 1975 fou nomenat sotsdirector de la publicació i poc després director. La revista política esdevingué aleshores un dels baluards de l'obertura informativa durant la Transició i arriba a tenir un tiratge de mig milió d'exemplars. Més tard seria també nomenat Director General de Publicacions del Grupo 16.
El 1986 s'incorporà al Grup Zeta, passant a dirigir la revista Tiempo, responsabilitat en la qual roman fins a 1996. Durant aquest temps la publicació fou en una de les de més tiratge entre les revises de contingut polític. També va ser Director d'Informatius a Antena 3 Televisió (entre 1996 i 1998). En 2000 va ser nomenat membre del Consell d'Administració de l'Ens Públic de Radiotelevisió de Madrid (Telemadrid). Des de 1998 era conseller editorial del Grup Zeta i seguia escrivint a Tiempo i a El Periódico de Catalunya.
Com a comentarista polític va ser habitual a les tertúlies d'actualitat tant a la ràdio com a la televisió, col·laborà als programes La Mirada Crítica (1999-2002), de Telecinco, Hermida y Cia. (1993-1996), El Primer Café (1996-1998), Cada día (2004-2005), Ruedo Ibérico (2004-2006) i Espejo Público (2006-) a Antena 3 i Herrera en la Onda (2004-) a Onda Cero.

## Llibres

* Arias entre dos crisis 1973-1975 , 1975
* Cien días en la muerte de Francisco Franco, 1975
* José María de Areilza, 1977
* Los últimos días de un Presidente: de la dimisión al golpe de Estado, 1981
* La noche de Tejero, 1981
* ¿Adónde va Felipe?, 1983
* Comando Madrid, 1984
* El secuestro del Cambio, 1984
* Anatomía de un cambio de régimen, 1985
* La verdad sobre el caso Tejero: el proceso del siglo, 1985
* Veinte años que cambiaron España, 1999
* Cien días que cambiaron España, 2005
* 23-F. La historia no contada, 2006

## Premis

* Antena de Oro de Televisió (1996)
* Premio Nacional de Periodismo (1982)

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-11-01. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «Maurizio Carlotti y José Manuel Lorenzo, Antenas de Oro 1996» (en castellà). ABC, 04-03-1997. [Consulta: 6 desembre 2013].
* ↑ «José Oneto, director de Cambio 16, ha sido galardonado con el Premio Nacional de Periodismo a la actividad más relevante en que cualquier área informativa» (en castellà). El País, 19-10-1982. [Consulta: 7 desembre 2013].
# Seixanta-cinc

El seixanta-cinc és un nombre natural que segueix el seixanta-quatre i precedeix el seixanta-sis. S'escriu 65 o LXV segons el sistema de numeració emprat.
Ocurrències del seixanta-cinc:
* Designa l'any 65 i el 65 aC
* És el codi telefònic internacional de Singapur.
* És la constant màgica d'un quadrat màgic de 5 × 5:
${\begin{bmatrix}17&24&1&8&15\\23&5&7&14&16\\4&6&13&20&22\\10&12&19&21&3\\11&18&25&2&9\end{bmatrix}}.$
* Es l'edat de jubilació en diversos països com Alemanya o Espanya.
* És un nombre de Proth.
* És el quart nombre de Cullen.
# Dalsnibba

Dalsnibba és una muntanya situada al municipi de Stranda, al comtat de Møre og Romsdal (Noruega). Es troba al final de la vall de Geiranger, a aproximadament 21 quilòmetres al sud del poble de Geiranger i del fiord del mateix nom. El llac Djupvatnet, de dos quilòmetres quadrats de superfície, se situa just al sud-est de la muntanya. Esta es troba al sud-est del comtat de Møre og Romsdal, i molt a prop de la frontera del comtat amb els comtats d'Oppland i Sogn og Fjordane.
És una destinació turística molt popular per les seves vistes espectaculars. Sovint es troba coberta de neu, fins i tot en estiu. La Ruta del Comtat 63 voreja el costat sud de la muntanya, i en parteix una carretera de peatge privada anomenada Nibbevegen, propietat i operada per Geiranger Skysslag, que puja al cim. Va ser completada en 1939, però a causa de la Segona Guerra Mundial la seua obertura oficial es va retardar fins al 19 de juliol de 1948, i va ser asfaltada en 2013.
La carrera Geiranger - del fiord al cim, que se celebra tant a peu com en bicicleta, comença al poble de Geiranger i acaba al cim del Dalsnibba.

## Referències

* ↑ «Dalsnibba» (en noruec). Store norske leksikon. [Consulta: 14 desembre 2016].
# Tour de Poitou-Charentes 2017

El Tour de Poitou-Charentes 2017, 31a edició del Tour de Poitou-Charentes, es disputà entre el 22 i el 25 d'agost de 2017 sobre un recorregut de 658,3 km repartits cinc etapes. L'inici de la cursa fou a Bressuire, mentre el final fou a Poitiers. La cursa formava part del calendari de l'UCI Europa Tour 2017, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou el danès Mads Pedersen (Trek-Segafredo) seguit per Jonathan Castroviejo (Movistar Team) i Jean-Pierre Drucker (BMC Racing Team)

## Equips

L'organització convidà a prendre part en la cursa a sis equips UCI WorldTeams, nou equips continentals professionals i tres equips continentals:

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor d'etapa | Líder de la general |
| 1a | 22 d'agost | Bressuire – Saintes | 199,5 | Elia Viviani (ITA) | Elia Viviani (ITA) |
| 2a | 23 d'agost | Saint-Savinien – Roumazières-Loubert | 185,7 | Nacer Bouhanni (FRA) | Nacer Bouhanni (FRA) |
| 3a | 24 d'agost | Vouillé – Neuville-de-Poitou | 94,7 | Elia Viviani (ITA) | Elia Viviani (ITA) |
| 4a | 24 d'agost | Mirebeau – Neuville-de-Poitou | 20,6 | Mads Pedersen (DEN) | Mads Pedersen (DEN) |
| 5a | 25 d'agost | Roumazières-Loubert – Poitiers | 157,8 | Marc Sarreau (FRA) | Mads Pedersen (DEN) |

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Mads Pedersen (DEN) | Trek-Segafredo | 15h 31' 11" |
| 2 | Jonathan Castroviejo (ESP) | Movistar Team | + 30" |
| 3 | Jean-Pierre Drucker (LUX) | BMC Racing Team | + 30" |
| 4 | Benjamin Thomas (FRA) | Armée de Terre | + 33" |
| 5 | Elia Viviani (ITA) | Team Sky | + 51" |
| 6 | Bruno Armirail (FRA) | FDJ | + 55" |
| 7 | Owain Doull (GBR) | Team Sky | + 56" |
| 8 | Gediminas Bagdonas (LTU) | AG2R La Mondiale | + 57" |
| 9 | Damien Gaudin (FRA) | Armée de Terre | + 1' 12" |
| 10 | Lilian Calmejane (FRA) | Direct Energie | + 1' 20" |

## Referències

* ↑ «2017 Tour du_Poitou_Charentes (2.1)». procyclingstats.com.

## Enllaços externs

* Web oficial (francès)
# Scotland

«Scotland» té aquests significats:
* Scotland (anglès) o Escòcia
* Scotland (Arkansas)
* Scotland (Connecticut), població dels Estats Units a l'estat de Connecticut
* Scotland (Dakota del Sud), població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud
* Scotland (Florida)
* Scotland (Geòrgia), població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia
* Scotland (Indiana)
* Scotland (Maryland)
* Scotland (Missouri)
* Scotland (Pennsilvània)
* Scotland (Dakota del Sud)
* Scotland (Texas)
* Scotland (Virgínia)
* Comtat de Scotland
* Scotland Neck, població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord
* Scotland Run, riu a New Jersey
# Agricultura de Catalunya

L'agricultura de Catalunya es caracteritza per un predomini de les explotacions petites i mitjanes en què predominen els herbacis i els guarets. Tal com correspon a un país desenvolupat modern, ha anat perdent importància al PIB total en favor de la indústria i dels serveis.

## Importància en el PIB

El pes de les activitats agràries en l'economia catalana és decreixent, sent el 2006 l'1,5% del PIB i el nombre d'explotacions s'ha anat reduint: de 115.291 el 1982 s'ha passat a 68.944 el 1997 i 55.096 el 2007.

## Explotacions

Destaquen tres grans zones agràries: la de muntanya amb els Pirineus i els Prepirineus, en les quals predomina la ramaderia extensiva de boví i oví de carn, la zona central i les planes de Girona en les quals predomina el cereal i la ramaderia intensiva de porcí i boví de carn), i la regió de ponent i el sud, que suposa al voltant del 70% de les terres llaurades de Catalunya amb predomini de llenyosos: vinya, olivera, fruita fresca i fruita seca. A més, hi ha altres zones productives com l'horta dels voltants de Barcelona i la del delta de l'Ebre, l'oli de les Garrigues i Siurana i la fruita dolça de l'Empordà.

## Notes

* ↑ en retrocés important

## Referències

* 1 2 «Agricultura, ramaderia i pesca». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. Arxivat de l'original el 2020-12-01. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «Explotacions agràries. Per personalitat jurídica». Anuari estadístic de Catalunya. Idescat. [Consulta: 6 agost 2011].

## Vegeu també

* Agricultura a Espanya.
* Escola d'Enginyeria Agroalimentària i de Biosistemes de Barcelona (EEABB)
* Institut Agrícola Català de Sant Isidre.
* Unió de Pagesos de Catalunya.
* Societat d'Agricultura de l'Empordà.