OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Neus Truyol Caimari

Neus Truyol Caimari (Palma, 27 de febrer de 1978) és una política mallorquina de MÉS per Mallorca, regidora a l'Ajuntament de Palma des d'octubre de 2013, tinent de batle d'Ecologia, Agricultura i Benestar animal des del juny de 2015 fins les eleccions de 2019 i regidora de Model de Ciutat, Habitatge Digne i Sostenibilitat a la legislatura 2019-2023.
Es llicencià en Sociologia a Barcelona, on es va implicar en col·lectius i moviments socials de l'esquerra radical, cercant iniciatives comunitàries i emancipadores per a construir alternatives al model capitalista. Va viure també a Madrid. El 2007 tornà a Mallorca i visqué al Puig de Sant Pere. Ha estat membre d'una cooperativa de consum alternatiu i ecològic que busca la sobirania alimentària. Ha treballat en projectes d'investigació social, especialitzada en metodologies participatives per al desenvolupament local.
El maig de 2011 va ser la número 4 de la llista PSM-IniciativaVerds-Entesa-PACMA a l'Ajuntament de Palma, però no fou fins a l'octubre de 2013 que entrà al consistori com a regidora arran de la dimissió de Marisol Fernández. El novembre de 2014 fou elegida, mitjançant un procés de primàries, número 2 de la llista de MÉS per Palma a l'ajuntament. A les eleccions de 2015 va ser reelegida regidora, obtenint la llista de MÉS 23.000 vots i cinc regidors en total. Mitjançant un acord de govern amb PSIB-PSOE i Som Palma, Truyol es convertí durant la legislatura 2015-2019 en portaveu de l'ajuntament i 5a tinent de batle, regidora d'Ecologia, Agricultura i Benestar animal de l'Ajuntament de Palma i presidenta d'EMAYA. Durant la legislatura 2019-2023 ha estat regidora de Model de Ciutat, Habitatge Digne i Sostenibilitat. El 2019 va ser acusada de delicte mediambiental per no prendre mesures per evitar que els abocaments de la depuradora acabessin al mar durant la seva etapa com a presidenta d'EMAYA. La causa va ser sobreseguda el 2023.

## Referències

* ↑ «Som entrarà de ple en un govern d'Hila on MÉS tindrà Urbanisme i Emaya». ARABalears, 14-06-2015. [Consulta: 23 juny 2015].
* ↑ «Biografia Neus Truyol Caimari». Ajuntament de Palma. [Consulta: desembre 2019].
* ↑ «Neus Truyol pren possessió com a regidora de MÉS a l'Ajuntament de Palma». Arxivat de l'original el 2015-06-24. [Consulta: 24 juny 2015].
# Misao Tamai

Misao Tamai (Prefectura de Hyōgo, Imperi Japonès, 16 de desembre de 1903 - Kōbe, Prefectura de Hyōgo, 23 de desembre de 1978), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Misao Tamai va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* Japan National Football Team Database
# Sulkhan Tsintsadze

Sulkhan Tsintsadze (georgià: სულხან ცინცაძე) (Gori, 23 d'agost de 1925 - Tbilisi, 15 de setembre de 1991) va ser un dels compositors més importants de Geòrgia.

## Educació

Tsintsadze va estudiar el violoncel fins al 1942 amb E. N. Kapelniski a Tbilisi al Gimnàs de la Música. Va continuar els seus estudis de violoncel al Conservatori de Tbilisi amb K. Minjar. Entre els anys 1945 i 1953 va anar al Conservatori de Moscou per estudiar el violoncel amb Matveyevich Kozolupov i composició amb Semyonovich Bogatyryov.

## Carrera

Va començar la seva carrera musical a la dècada de 1940 com a violoncel·lista al quartet de corda d'Estats de Geòrgia. La seva primera composició, basada en cançons populars de Geòrgia i sent una col·lecció de miniatures per a quartet de corda, va tenir un èxit immediat. També va escriure diverses òperes, ballets, simfonies i concerts, però van ser les seves composicions per a quartet de corda les que es van enorgullir de les seves obres i que van contribuir notablement a la música de Geòrgia. Les composicions de Tsintsadze es basen en les formes tradicionals, així com en els estils i característiques utilitzades per compositors com Xostakóvitx i Shebalin. El folklore georgià sempre està present en la seva música.
Sulkhan Tsintsadze va ser un dels compositors més importants de Geòrgia. Va ser guardonat amb els títols d'Artista Popular de Geòrgia (1961) i Artista popular de la URSS (1987) i va ser titular del Premi Stalin de l'URSS (1950), Premi Zakharia Paliashvili (1977) i Premi Shota Rustaveli (1981).

## Obra més coneguda

El seu sisè quartet constitueix una de les millors creacions de Tsintsadze: d'una banda, que culmina en el desenvolupament i la maduració de l'estil individual del compositor; per l'altra, reflecteix la seva recerca continuada de nous mitjans d'expressió. Una composició formada per un moviment encara dividida en cinc seccions estructuralment obertes, amb el seu desenvolupament basat en tècniques monotemàtiques que serveixen per integrar les parts en un tot, aquest quartet està escrit d'una forma pròxima a la de rondo-sonata, amb un paper destacat donant-se a la continuació variacional. La primera secció, marcada Andante sostenuto, en la qual s'exposa el tema, està formada per emoció; en el següent Allegro molto el desenvolupament musical és d'una intensitat dramàtica que culmina en el fugato; a la tercera secció, també marcada Andante sostenuto, el tema, ple de dol oculta, passa dels sospirs de lament a una acceleració rítmica; a Allegro scherzando, que no sembla diferent a un ball grotesc i fantàstic, el tema està sotmès a diversos dispositius contra puntals; finalment, a lAndante molto sostenuto, el tema torna amb la seva tràgica coloració, com si es plantegés una pregunta a la qual no hi ha cap resposta.

## Referències

* ↑ «Sulkhan F’odorovic Tsintsadze». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sulkhan Tsintsadze (1925 - 1992)». Best Georgian Music Online. Arxivat de l'original el 4 de maig 2007. [Consulta: 7 agost 2020].
# Fruita (Colorado)

Fruita (pronunciat /ˈfruːtə/) és una ciutat situada a l'oest del comtat de Mesa a l'estat nord-americà de Colorado. En el Cens de 2010 tenia 12.646 habitants i una densitat poblacional de 669,1 persones per km².
Fruita és cèlebre per ser el lloc de naixement de Mike, el pollastre sense cap.

## Referències

* ↑ Web oficial de la ciutat de Fruita
Viccionari
# East Williston (Florida)

East Williston és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 966 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Williston tenia 966 habitants, 344 habitatges, i 245 famílies. La densitat de població era de 119,9 habitants/km².
Dels 344 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 29,1% hi vivien parelles casades, en un 36,3% dones solteres, i en un 28,5% no eren unitats familiars. En el 23,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,2% tenia menys de 18 anys, un 12,1% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.882 $ i la renda mediana per família de 28.152 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.589 $ mentre que les dones 17.981 $. La renda per capita de la població era de 14.085 $. Entorn del 29,4% de les famílies i el 28,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Williston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Williston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nus boa

El nus boa és un nus inventat pel teixidor Peter Collingwood el 1996. La seva intenció era desenvolupar un nus que es podria sostenir bé quan l'objecte restringit es reduís. El nus boa està relacionat amb un doble nus constrictor. Combina l'estructura i les qualitats d'aquests dos nusos. El nus boa és especialment utilitzat per assegurar càrregues d'objectes amb forma cilíndrica.

## Enllaços externs

* The Boa Knot & The Constrictor Knot
* Nus boa pas a pas
# Min Kyeong-ho

    En aquest nom coreà, el cognom és Min.
Min Kyeong-ho (25 de juliol de 1996) és un ciclista sud-coreà, que combina la carretera amb la pista. Actualment milita a l'equip Seoul Cycling Team.

## Palmarès en pista

* 2016
** Campió d'Àsia en Puntuació

## Palmarès en ruta

* 2017
** 1r al Tour de Corea i vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Fernando Sales De los Cobos

Fernando Sales (Sevilla, 12 de setembre de 1977) és un futbolista andalús, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria

Format al planter del Reial Betis, no arriba a debutar al primer equip. Milita al modest Isla Cristina i el 1998 fitxa pel Llevant UE, amb qui ascendeix a Segona Divisió a l'any següent. La temporada 99/00 hi disputa 40 partits i marca set gols amb els granota. Estes xifres possibiliten que l'incorpore el Real Valladolid CF, amb qui juga a primera divisió.
El sevillà hi milita durant quatre temporades a l'equip castellà, sent titular en totes elles. El 2004, quan el Valladolid perd la categoria, el migcampista hi retorna a Sevilla, però a l'altre conjunt, el Sevilla FC. Els dos primers anys és suplent i la temporada 06/07 ni tan sols és registrat a la competició. Amb els andalusos hi guanya la Copa de la UEFA del 2006.
L'estiu del 2007 fitxa pel Celta de Vigo, i a l'any posterior per l'Hèrcules CF, sent suplent en ambdós casos. La temporada 09/10 hi recala en un altre conjunt de la categoria d'argent, l'Albacete Balompié.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# José Espert Climent

José Espert Climent (Alginet, Ribera Alta, 22 de novembre de 1927 - Alginet, novembre de 2015) va ser un pintor valencià.
Va pintar el primer quadre als 14 anys. Té per títol Sancho a l'illa Baratària. Es tracta d'una escena del Quixot del quadre de Moreno Carbonell de Màlaga. Ingressà el 1945 a l'Escola Superior de Belles Arts de Sant Carles de València. Treballà sobretot el retrat.
Va viure a Madrid, París i Roma i tornà a Alginet quan ja tenia prestigi com a pintor. Les seves millors exposicions van ser a València, Madrid i Milà. L'any 1999 va ser nomenat fill predilecte d'Alginet per l'aportació de les seues pintures amb Julio Palau Lozano, Juliet el Pelotari, i Ismael Latorre Mendoza.
Espert va ser mestre d'un grup de pintors que Adolfo de Azcárraga denominà miniescola d'Alginet, com són: Antonio Alegre Cremades, Vicent Benito Botella, Salvador Ribes Villalba, Manuel Blanco, Nydia Lozano i Felipe Santamans.

## Obres

* La juventud frente a la experiencia
* Retrat d'Ismael Latorre

## Referències

* ↑ Biblioteca Nacional d'Espanya, Alginet històries, costums i altres relats pàgina 136
* ↑ Las Provincias, Fallece uno de los grandes retratistas españoles del siglo XX
* ↑ Biblioteca Nacional d'Espanya, Alginet històries, costums i altres relats (p 87-104)
* ↑ Levante, Fallece a los 87 años el pintor e hijo predilecto de Alginet José Espert Climent
* ↑ La Veu d'Alginet: Alginet acomiada a l'artista Pepet el Pintor; desembre 2015, p 2.
* ↑ «Noticias de la Costera, José Espert». Arxivat de l'original el 2016-11-16. [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ «Ajuntament d'Alginet». Arxivat de l'original el 2016-09-17. [Consulta: 16 novembre 2016].
* ↑ AZCÁRRAGA VELA, Adolfo: Arte y artistas valencianos, 2a edició revisada i ampliada, edita Ajuntament de València, 1999. ISBN 84-89747-71-7

## Bibliografia

* Agramunt Lacruz, Francisco. Albatros. Diccionario de Artistas Valencianos del siglo XX (en espanyol). Albatros, 1999, p. 601. ISBN 84-7274-238-5. pàgines 573 i 574 del I volum.
# Makhasib

Makhasib és un grup de roques deshabitat de l'emirat d'Abu Dhabi (Emirats Àrabs Units) al nord de l'illa de Kafai o Al-Qaffay (a uns 15 km) i a 250 km al nord-oest d'Abu Dhabi (ciutat).
És el punt més llunyà de la ciutat dins territori de l'emirat. Es tracta de roques arenoses amb dipòsits de closques d'ostra, que és de propietat privada i sense accés públic. L'aigua i qualsevol subministrament ha de ser portada de l'exterior. Hi viuen dos parelles d'àligues pescadores (Pandion haliaetus) i un major nombre d'ocells especialment Sterna saundersi. No hi ha restes arqueològics.

## Referències

* ↑ «Makhāsib, United Arab Emirates - Geographical Names, map, geographic coordinates». [Consulta: 8 desembre 2018].
# Luci Cossini

Luci Cossini (en llatí Lucius Cossinius) va ser un ciutadà de Tibur que va rebre la ciutadania romana perquè va acusar Tit Celi (Titus Caelius), a qui van condemnar. Formava part de la família dels Cossini.
Probablement és el mateix personatge que va ser un dels legats de l'exèrcit del pretor Publi Varini (Publius Varinius) i que va morir en combat contra Espàrtac l'any 73 aC.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/880?rgn=pages;view=image;q1=CossiniusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 865. ]
# Nnam

L'nnam és una llengua que es parla al sud-est de Nigèria, a les LGA d'Ikom i d'Ogoja, a l'estat de Cross River.
L'nnam és una llengua que pertany a la subfamília de les llengües bakor, que pertanyen a les llengües bantus anomenades llengües ekoid. Les altres llengües de la seva subfamília són l'abanyom, l'ekajuk, l'nde-nsele-nta, l'nkem-nkum i l'efutop. Totes elles es parlen a Nigèria. L'nnam és intel·ligible amb l'ekajuk.

## Ús de la llengua

L'ús de l'nnam és vigorós (6a); tot i que no està estandarditzada, hi ha gent de totes les edats que l'utilitzen. S'utilitza dins la llar i en la comunitat. La majoria dels nnams també parlen pidgin nigerià i alguns entenen l'nkem-nkum i l'izi. Els nens estan escolaritzats en anglès.

## Població i religió

El 75% dels 5.600 nnams són cristians; d'aquests, el 60% són protestants i el 40% pertanyen a esglésies cristianes independents. El 25% dels nnams restants creuen en religions tradicionals africanes.

## Referències

* ↑ nnam al joshuaproject
* 1 2 3 nnam a l'ethnologue
* ↑ família de llengües bakor a l'ethnologue
# Sant Antoni de Santes Masses

Sant Antoni de Santes Masses és una església de Pinell de Solsonès (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

Es troba a l'extrem oest del terme municipal, al cap d'amunt del serrat de Sant Antoni, un turó que s'aixeca un centenar de metres a l'esquerra de la riera de Madrona, entre el barranc de Pinós i el Clot de l'Infern. Sota seu s'alça la masia de cal Llobet i les runes de la de Santesmasses.
S'hi pot anar des de la carretera C-14 (Eix Tarragona - Andorra). Al km. 130,3 (41° 58′ 27″ N, 1° 17′ 50″ E﻿ / ﻿41.974035°N,1.297289°E﻿ / 41.974035; 1.297289) surt en direcció de llevant una carretera asfaltada que ressegueix el curs de la riera. Està molt ben senyalitzada. Seguint aquesta carretera, al cap de 2,2 km.(41° 58′ 11″ N, 1° 19′ 07″ E﻿ / ﻿41.969586°N,1.318518°E﻿ / 41.969586; 1.318518), es pren una pista que revolta a la dreta indicada com direcció "Llobet". Amb menys de 900 metres s'arriba a cal Llobet on cal deixar el vehicle i pujar a peu a l'ermita. La pista és molt dreta. Recomanable tot terreny.

## Descripció

Església d'una nau i absis rodó (5,70 x 17) orientat a llevant. La nau està coberta amb volta de canó, però avui està ensorrada gairebé totalment. Té un arc presbiteral i tres arcs torals, de mig punt. Coincidint amb els arcs torals, exteriorment, hi ha contraforts. El parament és de grans pedres tallades en filades.
La zona dels peus ha desaparegut i, posteriorment, s'ha construït un mur en l'últim arc toral; per sota d'aquest hi ha un arc apuntat tapiat. Té la porta al sud, d'arc adovellat de mig punt.

## Referències

* 1 2 «Sant Antoni de Santes Masses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Sant Antoni de Santes Masses, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Mina

«mina o la Mina» té aquests significats:
* Mina (llengua), llengua que es parla al Togo
* Mina (unitat), unitat de massa emprada antigament a la Mediterrània equivalent a un seixantè del talent
* Mina, individu de l'ètnia dels mines, ètnia del Rajasthan, Índia
* Mina (enginyeria), explotació per a extreure materials del sòl
* Mina d'aigua, explotació per a captar aigües subterrànies del sòl
* Mina (port), paraula àrab equivalent a moll o port
* Toponímia:
** Mina (La Meca), població de l'Aràbia Saudita i espai sagrat de l'Islam prop de la Meca
** La Mina, barri de Sant Adrià de Besòs
** El Mina, ciutat del Líban que actua com a port de Trípoli
** Mina (Mèxic), ciutat mexicana de l'estat de Nuevo León
** La Mina (Uruguai), entitat de població de l'Uruguai al nord-est del departament de Cerro Largo
** Costa de la Mina, costa del poble de Sant Ponç al municipi de Clariana de Cardener (Solsonès)
** Estació de la Mina, estació de tramvia de Sant Adrià de Besós
** Font de la Mina (Solsona), font de Solsona (el Solsonès)
** Puig de la Mina, muntanya de 194 metres que es troba al municipi de Castellet i la Gornal (Alt Penedès)
** Mina Grott, túnel al terme municipal de Barcelona
** Serret de la Mina, serra dels municipis de Vallclara i Vimbodí i Poblet (Conca de Barberà)
** Serreta de la Mina, serra del terme municipal de Sarroca de Bellera al Pallars Jussà
** Turó de la Mina, muntanya al municipi de Sant Sadurní d'Osormort a la comarca d'Osona
** Tuc de la Mina, muntanya de la Torre de Cabdella al Pallars
** Tossal de la Mina, muntanya de Sarroca
* Explosius
** Mina marina
** Mina terrestre, artefacte explosiu dissenyat per ocultar enterrant poca profunditat o camuflen sobre el terra
** Mina antitancs
** Mina antipersona, artefacte explosiu que s'activa en fer-hi pressió amb el pes d'una persona
* Biografies:
** Mina Witkojc (Burg, Brandenburg, 1893 - Papitz, 1975), escriptora alemanya en sòrab
** Mina (cantant), cantant milanesa
# Makhatxkalà

Makhatxkalà (rus: Махачкала, Makhatxkalà; àvar: Махачхъала, Makhatxkhalà; kumyk: Анжи-кала, Anji-Kalà; lak: Гьанжи, G'anji; lesguià: Магьачкъала; en rútul: МахаӀчкала) és la capital de la república caucàsica del Daguestan, a la Federació Russa, localitzada a l'oest de la mar Càspia.
L'any 2012 tenia 574.277 habitants, ètnicament molt variada: àvars 22,3%, dargins 12,8%, kumyks 16,5%, russos 15,0%, laks 11,3%, lesguians 8,7%, txetxens 5%.

## Història

Era una petita vila que portava el nom de Tarki (avui un barri de la ciutat a uns 6 km del centre), que existia almenys des del segle xv. La població moderna fou fundada pels russos el 1834, i fou inicialment una fortalesa adjunta amb el nom de Petróvskoie (a uns 40 km de la ciutat de Temir-Khan-Xurà, rebatejada el 1917 Xamil-Kale i el 1920 Buinaksk), i rebé el rang de ciutat el 1857 amb el nom de Petrovsk-Port, sovint abreujat en Petrovsk. Localment s'anomenava Anji-Kalà (Qala o Kale, قلعه, vol dir 'fortalesa' en persa, en turc i en àrab).
El 6 d'octubre del 1918, fou ocupada pels turcs otomans al final de la Primera Guerra Mundial, però la van evacuar el 17 de novembre del 1918. El gener del 1919, les forces d'intervenció britàniques van tenir una base a la ciutat, on s'establí l'esquadró 221 de la Reial Força Aèria (RAF) i al març l'esquadró 266; tots dos van participar en la lluita contra els bolxevics a Astracan i en altres llocs fins que foren retirats l'agost del 1919. Fou part de la República dels Muntanyesos del Caucas, la capital de la qual fou Temir-Khan-Xurà. Ocupada pels bolxevics la tardor del 1920, fou rebatejada a finals de 1920 com a Makhatxkalà, del nom epònim d'un revolucionari local (Muhammad Ali Dakhadaiev, mort el 1918) i el 1921 fou declarada capital del Daguestan. A la seva rodalia, hi ha llocs històrics importants com Balanghar, entre Derbent i Samandar, la capital dels huns vassalls del kanat dels khàzars i Tarkhu, ocupada breument pels otomans al final del segle xvi. El 14 de maig del 1970, fou destruïda en part per un terratrèmol.

## Demografia

| Any | 1897 | 1926 | 1939 | 1959 | 1970 | 1989 | 2000 | 2003 | 2006 | 2010 | 2013 |
| Habitants | 9.800 | 33.600 | 86.800 | 119.300 | 185.900 | 317.500 | 332.800 | 462.400 | 466.300 | 468.700 | 576.200 |

## Esport

El club de futbol de la ciutat, l'FK Anjí Makhatxkalà és propietat del multimilionari rus Suleiman Kerimov, i juga actualment en la primera divisió russa, a l'estadi Dinamo, de capacitat per a 15.200 persones.

## Ciutats agermanades

* Tunísia: Sfax
* Rússia: Vladikavkaz
* Estats Units: Spokane
* França: La Roche-sur-Yon
* Alemanya: Oldenburg
* Zàmbia: Ndola
* Turquia: Yalova

## Enllaços externs

* Demografia de Makhatxkalà (rus).
* Cartes topogràfiques (rus).
# Lleganya

Les lleganyes o llaganyes (forma del català occidental i etimològica) són una secreció de moc cristal·litzat barrejada amb altres substàncies (llàgrimes, cèl·lules de sang, cèl·lules epitelials mortes de les pestanyes, i pols), que apareix a la comissura de les parpelles en despertar, com a resultat de la secreció de l'ull. Es creu que la seva funció és ajudar a mantenir les parpelles tancades mentre es dorm.
Normalment, en parpellejar s'elimina aquesta substància amb les llàgrimes. No obstant això, en no realitzar-se aquesta funció mentre es dorm, es creen petites quantitats d'humor aquós en les còrnies dels ulls, fins i tot en persones saludables, especialment els nens. Tot i així, la formació de grans quantitats d'escorça o la presència de pus en les lleganyes podria ser símptoma d'un ull sec o altres infeccions oculars més serioses com la conjuntivitis o la queratitis.
Les persones joves i adultes poden treure's lleganyes rentant-se amb aigua o simplement fregant-se amb els dits (preferiblement nets). No obstant això, en els nens es pot donar el cas que la formació excessiva de lleganyes impedeixi fins i tot obrir els ulls després de despertar, sense abans rentar-se amb aigua. Nadons o persones sota cures poden necessitar ajuda per treure-se-les, encara que un bon mètode és usar camamilla temperada.

## Vegeu també

* Xeroftàlmia
* Pel·lícula lacrimal
* Síndrome de Sjögren
* Glàndula de Meibom
* Ull sec
* Prova de Schirmer

## Referències

* ↑ «Lleganya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Amodio, Aimee."Where Do Eye Boogers Come From?", Families.com blog
* ↑ Hiskey, Daven. "What the 'Sleep' In Your Eyes Is", Today I Found Out, 23 February 2011.

## Enllaços externs

* Rheum a memidex.com Arxivat 2020-01-09 a Wayback Machine. (anglès)
# (290) Bruna

(290) Bruna es un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 20 de març de 1890 per Johann Palisa des de l'observatori de Viena, Àustria.
És anomenat així por Brno, una ciutat de la República Txeca.
Bruna forma part de la familia asteroidal de Focea.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 38. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* ↑ Hirayama, Kiyotsugu «Families of Asteroids. Second Paper» (en anglès). Japanese Journal of Astronomy and Geophysics, 5, 1927, pàg. 137-166 [Consulta: 13 agost 2015].

## Enllaços externs

* «(290) Bruna» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 6 juny 2015].