OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Tralla

La Tralla fou un setmanari de caràcter catalanista radical que aparegué a Barcelona el 31 d'octubre de 1903 sota la direcció de Domènec Fornés, i que comptà amb redactors com Àngel Guimerà, Josep Maria Folch i Torres, Eugeni Xammar, Marcel Riu, i Pelegrí Llangort i Majoral. Va patir nombroses denúncies per la mordacitat dels seus acudits i articles i fou clausurat per les autoritats el 18 de gener de 1907. Alguns dels seus redactors foren empresonats i durant un temps es publicà una publicació dissident anomenada La Tralla del Carreter.
Va aparèixer amb el nom Metralla del 16 de febrer de 1907 a juliol del 1909. Novament clausurat, va tornar a sortir entre el 13 de maig de 1922 i l'11 de setembre de 1923, quan fou novament clausurada per ordre de Miguel Primo de Rivera.
Entre els nombrosos col·laboradors de la revista hi hagué, endemés Joan Mallos, Lluís Manau i Avellanet, Joan Llorenç, Vicenç Albert Ballester i Camps, Pelegrí Llangort i Majoral, Agustí Pedret i Miró, Pere B. Tarragó, Joan Delclòs, Joan Jaumandreu, Vicenç Caldés i Arús, Pere Flo i Illes, Josep Fontcuberta, Josep Batista, J. Morera Soler, Joan B. Alsina, Domènec Martí i Julià, Miquel Balmas, R. Valls, Carles Costa, Rossend Llurba, Ramon Casals, Jaume Carbonell, Lluís Fàbrega Amat, Pere Salom i Morera, Casimir Giralt, J. López, Valentí Ventura, Maria Pellicer, A. Isart Bula, Joan B. Alemany i Borràs, Amfòs Sans i Rossell, Alexandre Bulart i Rialp, Pere Manén i Artés, i Lluís Tió.

## Fons gràfic

La secció de gràfics de l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona disposa de l'inventari de 195 dibuixos originals de Joan Junceda (1881-1948), 109 dels quals foren creats per a La Tralla, 84 per a Metralla i 2 per a Garba.

## Referències

* ↑ «La Tralla». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bibliografia catalana: premsa / materials aplegats per Joan Givanel i Mas p. 278
* ↑ la Tralla a bcn.cat
* ↑ Barjau, S., Guiral, A., Sendra, E. L'humor gràfic a Barcelona. De "La Flaca" (1868) a la transició democràtica (1975-1978). Barcelona: Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona-EFADOS, 2015 (en premsa)

## Bibliografia

* Joan Torrent; Rafael Tasis i Marca (1966) Història de la Premsa Catalana. Barcelona: Bruguera, vol. I

## Enllaços externs

* Digitalització disponible al portal ARCA (Arxiu de Revistes Catalanes Antigues)
* Exemplars de La Tralla a prensasatirica.blogspot
# Amparo Gastón

Amparo Gastón Echevarría, coneguda com a Amparitxu, (Sant Sebastià, capital de Guipúscoa, 15 de maig de 1921 - Madrid, 24 d'octubre de 2009) va ser una intel·lectual i poeta espanyola. Amparo Gastón va ser una activa lletrada, col·laboradora del seu marit, Rafael Múgica Celaya, podent-se afirmar que va ser ella qui va crear la figura de Gabriel Celaya, en ser impulsora de la seva dedicació a la poesia. Juntament amb ell desenvolupà gran part de la seva obra. Individualment publicà obres en els anys 1953, 1955, 1958, 1964, obtenint premis.
Amparo Gascón va néixer a la ciutat de Donostia però va créixer a la població marinera d'Ondarroa, amb la qual va romandre, sentimentalment, unida la resta de la seva existència. Amparo procedia d'una família de militància comunista, que havia patit les conseqüències de la Guerra Civil, i va influir en la presa de consciència d'aquella realitat per Celaya. Amparo Gastón va morir després d'una llarga malaltia. Havia passat, amb el seu germà, per la presó.
El 8 d'octubre de 1946 va conèixer a Rafael Múgica Celaya en una llibreria de Sant Sebastià, establint-se una profunda relació entre ells que culminaria en matrimoni l'any 1986 després de molts anys de convivència.
Amparo va treballar amb Celaya i va influir directament en la seva obra. Van començar fundant la revista poètica "Norte" a Sant Sebastià i participant en certàmens, tertúlies i homenatges com el d'Antonio Machado a Baeza el 1966 o el de Lorca a Brasil el 1968 o les rellevants converses poètiques de Formentor el 1959.
En 1956 abandonen la capital guipuscoana i s'estableixen a Madrid després d'abandonar Celaya el seu treball com a enginyer a l'empresa familiar a Sant Sebastià. Allí desenvoluparien una intensa labor literària i naixeria definitivament la figura de Celaya.
Després de la mort de Celaya el 1991, es fa càrrec de la seva obra i manté una estreta relació amb la Diputació de Guipúscoa, que és propietària de la biblioteca i els fons documentals de Gabriel Celaya. També va mantenir la relació amb Sant Sebastià, acudint tots els anys, tal com acostumava la parella, a estiuejar a la ciutat.
El 2009 mor, després d'una llarga malaltia, al seu domicili madrileny.
Va publicar, al costat de Celaya, les obres següents:
* Ciento volando (1953).
* Coser y cantar (1955).
* Música celestial (1958).

## Referències

* ↑ Amparitxu Gastón, la mujer que inventó a un hombre.
* 1 2 Fallece Amparo Gastón, compañera y cómplice del poeta Gabriel Celaya (castellà)
# Pauls Kalniņš

«Pauls Kalniņš» té aquests significats:
* Pauls Kalniņš (polític), polític de Letònia (1872-1945)
* Pauls Kalniņš (químic), químic de Letònia (1886-1955)

## Vegeu també

* Kalniņš
# País de Fougères

El País de Fougères (bretó Bro Felger) és un país (Llei Voynet), que aplega cinc Comunitats de comunes: la Comunitat de comunes Fougères Comunitat, la Comunitat de comunes Louvigné Comunitat, la Comunitat de comunes del cantó d'Antrain, la Comunitat de comunes del Coglais i la Comunitat de comunes del País de Saint-Aubin-du-Cormier.

## Galeria del país de Fougères

* Castell de Fougères
* Teatre Victor Hugo, Fougères
* Bosc de Fougères - Landéan
* Le Saut Roland - Dompierre du Chemin
* Església de Saint-Georges-de-Reintembault
* Parc botànic de l'Alta Bretanya - Le Chatêllier
* Ruines à Saint-Aubin-du-Cormier
* Antrain - Castell de Bonnefontaine

## Les 58 comunes
### Cantó d'Antrain

* Antrain ;
* Bazouges-la-Pérouse ;
* Chauvigné ;
* La Fontenelle ;
* Marcillé-Raoul ;
* Noyal-sous-Bazouges ;
* Rimou ;
* Saint-Ouen-la-Rouërie ;
* Saint-Rémy-du-Plain ;
* Tremblay.

### Cantó de Fougères-Nord

* Beaucé ;
* La Chapelle-Janson ;
* Fleurigné ;
* Fougères (fraction) ;
* Laignelet ;
* Landéan ;
* Le Loroux ;
* Luitré ;
* Parigné ;
* La Selle-en-Luitré.

### Cantó de Fougères-Sud

* Billé ;
* Combourtillé ;
* Dompierre-du-Chemin ;
* Fougères (fraction) ;
* Javené ;
* Lécousse ;
* Parcé ;
* Romagné ;
* Saint-Sauveur-des-Landes.

### Cantó de Liffré

* Livré-sur-Changeon.

### Cantó de Louvigné-du-Désert

* Louvigné-du-Désert ;
* Saint-Georges-de-Reintembault ;
* La Bazouge-du-Désert ;
* Mellé ;
* Le Ferré ;
* Poilley ;
* Villamée ;
* Monthault.

### Cantó de Saint-Aubin-du-Cormier

* La Chapelle-Saint-Aubert ;
* Gosné ;
* Mézières-sur-Couesnon ;
* Saint-Aubin-du-Cormier ;
* Saint-Christophe-de-Valains ;
* Saint-Georges-de-Chesné ;
* Saint-Jean-sur-Couesnon ;
* Saint-Marc-sur-Couesnon ;
* Saint-Ouen-des-Alleux ;
* Vendel.

### Cantó de Saint-Brice-en-Coglès

* Baillé ;
* Le Châtellier ;
* Coglès ;
* Montours ;
* Saint-Brice-en-Coglès ;
* Saint-Étienne-en-Coglès ;
* Saint-Hilaire-des-Landes ;
* Saint-Germain-en-Coglès ;
* Saint-Marc-le-Blanc ;
* La Selle-en-Coglès ;
* Le Tiercent.

## Vegeu també

* Intercomunalitats d'Ille i Vilaine

## Enllaços externs

* Web del País de Fougères Arxivat 2014-01-01 a Wayback Machine.
# Periodisme integrat

El periodisme integrat es refereix als periodistes que s'adjunten a les unitats militars implicades en conflictes armats. Encara que el terme es va aplicar per definir interaccions històriques entre periodistes i militars, va començar a utilitzar-se en la cobertura mediàtica de la invasió de l'Iraq de 2003. L'exèrcit estatunidenc va respondre a les pressions dels mitjans de comunicació que estaven decebuts pel nivell d'accés concedit durant la guerra del Golf de 1991 i la invasió dels Estats Units a l'Afganistan de 2001.
La pràctica ha estat criticada com a part d'una campanya de propaganda per la qual els periodistes integrats acompanyaven les forces invasores.

## Referències

* ↑ «periodista integrat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.

## Enllaços externs

* "Flabby journalists sent to boot camp"
* Military Reporters and Editors Association
* Embedded at SourceWatch
# Alta (Iowa)

Alta és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.865 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alta tenia 1.865 habitants, 726 habitatges, i 506 famílies. La densitat de població era de 685,8 habitants per km².
Dels 726 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,4% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.941 $ i la renda mediana per família de 40.694 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.655 $ mentre que les dones 20.368 $. La renda per capita de la població era de 15.908 $. Entorn del 8,5% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Alonso Verdugo y Castilla

Alonso Verdugo y Castilla Ursúa y Lasso de Castilla, també conegut com a Alonso Verdugo de Castilla, III Comte de Torrepalma (Alcalá la Real, 3 de setembre de 1706 - Torí, 27 de març de 1767) va ser un diplomàtic i poeta espanyol, un dels primers acadèmics de la Reial Acadèmia Espanyola.
Va ser cavaller de l'Orde de Calatrava (1756), majordom de setmana de Sa Majestat (1775), ministre plenipotenciari a Viena fins a 1760 i després a Torí entre 1760 i 1767. Membre numerari de la Reial Acadèmia de la Llengua i cofundador en 1735 i membre de número de la Reial Acadèmia de la Història; també va pertànyer a l'Acadèmia de Belles Arts de San Fernando. Va animar, a més, dos cenacles poètics: l'Academia del Trípode en Granada i l'Academia del Buen Gusto a Madrid.
La seva poesia es dirigia a un reduït grup d'amics i adeptes, amb un molt elaborat culteranisme, la qual cosa li va valer l'àlies de "El Difícil". No obstant això en els seus versos apareix també l'influx de Lope de Vega i de Juan de Jáuregui. Va utilitzar Ovidi per al seu gran poema Deucalión (editat pòstumament al Parnaso español de 1770 i després en 1854 per Cayetano Rosell y López). S'han conservat també romanços, sonets, elegies, etcètera i un poema denominat Las ruinas. Pensamientos tristes, en belles sèries d'hendecasíl·labs blancs. En ell un pastor, de nom Alfeo, plora els desdenys de Filis al costat de les ruïnes de l'alcàsser de Toledo amb un nou to, reconcentrat i intimista. Leopoldo Augusto de Cueto li va atribuir un altre poema, El juicio final, que sembla obra de José Antonio Porcel y Salablanca. Entre els principals estudiosos d'aquest poeta destaca especialment Nicolás Marín.

## Referències

* ↑ «Alonso Verdugo de Castilla» (en castellà). RAE.es. [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ «Alonso Verdugo» (en castellà). Geneallnet.org. [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ Vicente de Cadenas y Vicent Caballeros de la Orden de Calatrava que efectuaron sus pruebas de ingreso ...

## Bibliografia

* Felipe Pedraza y Milagros Rodríguez, Manual de Historia de la literatura española V. Tafalla: Ediciones Cénlit, 1981.
# Anacroneuria perplexa

Anacroneuria perplexa és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Mèxic, Belize, Costa Rica, Guatemala i Hondures.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stark, 1998. Proc.Biol.Soc.Wash. 111(3):582.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ «The Anacroneuria of Costa Rica and Panama (Insecta: Plecoptera: Perlidae). Los Anacroneuria de Costa Rica y Panamá (Insecta: Plecoptera: Perlidae)». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 21 novembre 2011].
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Anacroneuria from Mexico and upper Mesoamerica (Plecoptera: Perlidae) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):166.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Stark & Kondratieff, 2004. Monographs of the Western North American Naturalist 2:38.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 21 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Aleksandr Zinóviev

«Aleksandr Zinóviev» té aquests significats:
* Oleksandr Zinòviev o Aleksandr Zinóviev (1961-2005): ciclista ucraïnès
* Aleksandr Zinóviev (filòsof) (1922-2006): filòsof i sociòleg rus
# Amblin'

Amblin és un curtmetratge americà dirigit per Steven Spielberg el 1968, amb Richard Levin, Pamela Mcmyler i Henry Axelrod.

## Argument

Amblin 'conta la història de dos joves, un home i una dona, que es troben al desert, i que decideixen viatjar junts. Partiran doncs del desert, i aniran fins al Pacífic en autostop, sense intercanviar ni una paraula.

## Repartiment

* Richard Levin: el jove
* Pamela McMyler (amb el nom de Pam McMyler): la jove
* Henry Axelrod: el conductor del Porsche.

## Comentari

Aquest curt és una de les primeres posades en escena de Steven Spielberg. D'altra banda, aquesta obra té un lloc particular en la filmografia de l'autor, ja que Spielberg, quan va muntar el seu estudi, el va anomenar Amblin Entertainment, en record del seu curtmetratge. És també amb aquest rodatge quan el director va intentar el començament d'una relació professional amb Allen Daviau. Una col·laboració que passarà per ET, l'extraterrestre el 1982 i que durarà fins a 1987 amb L'imperi del Sol.

## Referències

* ↑ Tom Powers. Steven Spielberg. Lerner Publications, 2005, p. 24–. ISBN 978-0-8225-2473-1.
* ↑ «Amblin». The New York Times.
# Aliaga

«Aliaga» té aquests significats:
* Toponímia:
** Aliaga (província de Terol), municipi de la província de Terol i de la comarca de Cuencas Mineras (Aragó)
** Riu Aliaga, afluent del riu Guadalop
** Aliağa, vila i districte a uns 50 km al nord d'İzmir de la província d'İzmir (Turquia)
* Biografies:
** Adán Aliaga (Sant Vicent del Raspeig, 1969), realitzador alacantí
** Isidoro Aliaga (Saragossa, 1568 — València, 1648), dominic aragonès, bisbe d'Albarrasí, de Tortosa i arquebisbe de València
** José Luis Aliaga Jiménez
** Luis Aliaga (Saragossa, 1566 — 1626), dominic aragonès que fou confessor reial i inquisidor general
** Manuel de Aliaga Bayod i Salas Guasquí (Xerta, segle xviii – Reus, segle xix), advocat i teòric musical
** Xavier Aliaga i Víllora (Madrid, 1970), periodista i escriptor valencià
** Esther Mártires Franco Aliaga (Cubel, 1950), política valenciana d'origen aragonès
# Aliaguilla

Aliaguilla és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-la Manxa.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Ángel Martínez Hernández | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Ángel Martínez Hernández | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Andreas Huyssen

Andreas Huyssen (Alemanya, 1942) és un Catedràtic de Filologia germànica i Literatura comparada de la Universitat de Colúmbia. Com a docent i investigador, ha centrat la seva recerca en la literatura i la cultura germànica dels segles XVII-XX, i l'anàlisi crítica de la contemporaneïtat, abordant temàtiques com la postmodernitat i la memòria cultural en els conflictes polítics internacionals. En aquest darrer camp ha estat un autor de referència en l'estudi dels processos de construcció de memòria col·lectiva, i s'ha centrat especialment en el cas d'Alemanya i l'Argentina. El seu reconeixement internacional l'ha dut a participar en nombroses conferències i els seus llibres han estat traduïts a diverses llengües. Entre les publicacions més destacades trobem Después de la gran división: modernismo, cultura de masas, posmodernismo (Indiana University Press, 1986), Twilight Memories: Marking Time in a Culture of Amnesia (Routledge, 1995), Present Pasts: Urban Palimpsests and the Politics of Memory (Stanford University Press, 2003) i el seu darrer treball Modernismo después de la posmodernidad (Gedisa, 2010).

## Referències

* ↑ «Andreas Huyssen». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 13 abril 2016].
# Phalloceros

Phalloceros és un gènere de peixos de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Phalloceros caudimaculatus (Hensel, 1868)

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ MarineSpecies.org (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pigeonita

La pigeonita és un mineral silicat del subgrup dels clinopiroxens. La seva fórmula és (Ca, Mg, Fe)(Mg,Fe)Si₂O₆, podent variar el contingut en calci del 5 al 25%.

## Característiques químiques

La pigeonita cristal·litza en el sistema monoclínic, com també ho fa l'augita, existint entre els dos minerals una solució sòlida. A baixes temperatures la pigeonita és relativament inestable mentre que l'augita augmenta la seva estabilitat. El límit d'estabilitat (en relació a la temperatura) depèn de la proporció Fe/Mg al mineral, i es desplaça cap a més temperatura com més contingut de magnesi presenta; per a una proporció Fe/Mg de 1, la temperatura es desplaça fins als 900 °C. La presència de pigeonita en roques ígnies és una evidència de la temperatura de cristal·lització del magma.

## Context geològic i localització

El nom de la pigeonita ve de la seva localitat tipus, que se situa a Pigeon Point, Minnesota, EUA. Va ser descrita per primer cop l'any 1900. La pigeonita es troba com a fenocristalls en roques volcàniques a la Terra i cristalls en meteorit provinents de Mart i la Lluna. En roques ígnies lentament refredades la pigeonita no s'acostuma a preservar, però molts cops queden evidències texturals. També es pot trobar en roques màfiques intrusives estratificades o en formacions de ferro metamorfitzades. Apareix associada a altres minerals com l'augita o l'olivina. Als territoris de parla catalana tan sols ha estat descrita al meteorit de Canyelles, una condrita ordinària que va caure sobre Canyelles en el mes de maig de l'any 1861.

## Bibliografia complementària

* Clark, J.R., D.E. Appleman, and J.J. Papike (1969) Crystal-chemical characterization of clinopyroxenes based on eight new structure refinements. MSA Special Paper 2: 31-50.
* Robinson, P., Ross, M., Nord, G.L., Smyth, J.R., and Jaffe, H.W. (1977) Exsolution lamellae in augite and pigeonite: fossil indicators of lattice parameters at high temperature and pressure. American Mineralogist: 62: 857-873.
* Canadian Mineralogist (1989): 27: 143.
* Cámara, F., Carpenter, M.A., Domeneghetti, M.C., and Tazoli, V. (2002), Non-convergent ordering and displacive phase transition in pigeonite: in situ HT XRD study. Physics and Chemistry of Minerals: 29: 331-340.
* Cámara, F., Carpenter, M.A., Domeneghetti, M.C., and Tazoli, V. (2003), Coupling between non-convergent ordering and transition temperature in the C2/c ↔ P2 1/c phase transition in pigeonite. American Mineralogist: 88: 1115-1128.

## Referències

* ↑ http://rruff.geo.arizona.edu/doclib/hom/pigeonite.pdf Handbook of Mineralogy
* ↑ http://www.webmineral.com/data/Pigeonite.shtml Webmineral data
* 1 2 http://www.mindat.org/min-3210.html Mindat.org
* ↑ Rull, F.; Muñoz-Espadas, M. J.; Lunar, R.; Martínez-Frías, J. «Raman spectroscopic study of four Spanish shocked ordinary chondrites: Cañellas, Olmedilla de Alarcón, Reliegos and Olivenza». Philosophical Transactions of the Royal Society A: Mathematical, Physical and Engineering Sciences, 368, 1922, 13-07-2010, pàg. 3153–3166. DOI: doi:10.1098/rsta.2010.0104 [Consulta: 29 gener 2024].
# Pigeon Forge

Pigeon Forge és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 5.083 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pigeon Forge tenia 5.083 habitants, 2.021 habitatges, i 1.402 famílies. La densitat de població era de 169,5 habitants/km².
Dels 2.021 habitatges en un 28,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,8% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.746 $ i la renda mediana per família de 34.505 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.397 $ mentre que les dones 21.370 $. La renda per capita de la població era de 16.621 $. Entorn del 10% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pigeon Forge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pigeon Forge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.