OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonio María Javierre Ortás

Antonio María Javierre Ortás S.D.B. (21 de febrer de 1921, Siétamo, Osca - 1 de febrer de 2007, Roma) fou un cardenal espanyol salesià de la Cúria Pontifícia.

## Biografia

Quan tenia dinou anys ingressà a la Societat Salesiana i fou ordenat sacerdot el 24 d'abril del 1949, nou anys després.
Estudià teologia a la Universitat Pontifícia de Salamanca i continuà els estudis a Roma i a Lovaina.
Fou ordenat sacerdot el 1949. El 1976 fou nomenat secretari de la Congregació per a l'Educació Catòlica i consagrat bisbe. Entre el 1988 i el 1991 fou Prefecte de l'Arxiu Vaticà i de la Biblioteca Vaticana. El Papa Joan Pau II li atorgà el títol de cardenal diaca el 28 de juny del 1988 Del 1996 al 1999 ocupà el càrrec de Prefecte de la Congregació pel Culte Diví i la Disciplina dels Sagraments. Fou ascendit a cardenal prevere el 9 de gener del 1999.
Durant els darrers mesos de la seva vida inicià un tractament de diàlisi. Un dia abans de morir estigué fent missa amb motiu de la celebració de Sant Joan Bosco. Va morir l'1 de febrer del 2007 a Roma a causa d'un infart amb 85 anys.
# Carrer dels Còdols

Carrer dels Còdols és una obra de Breda (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El carrer dels Còdols es va formar al llarg dels segles XIII-XIV a l'entorn de la capella de Sant Sebastià i Convent de les monges i es va unir amb el nucli antic mitjançant l'actual carrer Nou.
Actualment es conserven algunes edificacions dels segles XIV-XVI (arquitectura civil gòtica i tardo-gòtica), de les més antigues de Breda, i d'altres s'han anat transformant al llarg del temps.

## Referències

* 1 2 «Carrer dels Còdols». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Mattias Asper

Mattias Asper (Sölvesborg, 20 de març de 1974) és un futbolista suec, que ocupa la posició de porter.

## Carrera esportiva

Va començar a destacar al Mjällby AIF, fins que el 1998 va fitxar per l'AIK. Ací va ser suplent fins a la setena jornada, però els mals resultats de l'equip li van donar la titularitat. Amb Asper sota els pals, no va perdre cap altre partit i van guanyar l'Allsvenskan. L'any següent juga la Champions League. Al campionat domèstic, manté la imbatibilitat del campionat domèstic durant 797 minuts.
Eixes actuacions atrauen l'interès de la Reial Societat, que el va fitxar (i esdevingué així el primer porter estranger de la història de l'equip), però no despuntà al campionat espanyol, amb la qual cosa retorna al seu país, després d'una breu cessió al Beşiktaş JK turc. Amb el Malmö FF guanyà la lliga sueca de 2004.

## Selecció

Hi va ser internacional amb Suècia en tres ocasions. Va participar en l'Eurocopa del 2000.

## Referències

* ↑ Mendiola, Jorge F. «Bravo renueva con la Real hasta 2013» (en castellà). Diario Vasco, 17-11-2009. Arxivat de l'original el 2009-11-20. [Consulta: 7 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Daniel Rudisha

Daniel Rudisha (Kilgoris, 11 d'agost de 1945 - Nakuru, 6 de març de 2019) fou un atleta kenyata, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1960. Era el pare del també atleta David Rudisha.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. Formant equip amb Charles Asati, Hezahiah Nyamau i Naftali Bon va guanyar la medalla de plata en la prova dels 4x400 metres relleus, mentre en els 400 metres quedà eliminat en sèries.
Anteriorment, el 1966, participà en els Jocs de l'Imperi Britànic i de la Comunitat que es van disputar a Kingston, on fou quart en la cursa de les 440 iardes llises.
Va morir el 6 de març de 2019 a Nakuru després de patir un atac de cor mentre estava rebent diàlisis per curar la diabetis que patia.

## Millors marques

* 400 metres llisos. 45.5" (1967)

## Referències

* 1 2 «Olympian Daniel Rudisha, David's father, dies aged 73» (en anglès). Daily Nation. [Consulta: 7 març 2019].
* 1 2 «Olympedia – Daniel Rudisha». [Consulta: 25 abril 2022].
* ↑ «Olympic silver medalist Daniel Rudisha, father of David, dies at 73». Japan Times, March 7, 2019. Arxivat de l'original el de març 8, 2019. [Consulta: d’abril 25, 2022].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 25 abril 2022].
# Cal Farran

Cal Farran és una obra neoclàssica d'Igualada (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici actualment amb una mitgera, de planta baixa, entresòl i una planta. Coberta amb terrat, té una façana pràcticament simètrica només alterada per la modificació d'una de les portes de planta baixa. Aquesta és molt baixa i visualment forma una sola planta amb entresòl, fet que queda reforçat pel balcó corregut de la primera planta. La façana es desenvolupa en tres eixos corresponents a les tres obertures de la planta baixa (que es transformen en quatre a la planta pis) amb l'eix central reforçat per la porta d'entrada, a dues alçades, i per les mènsules que suporten la part del central del balcó corregut. Interessant barana de terrat formada per una balustrada remarcada oer dos gerros.

## Referències

* ↑ «Cal Farran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Magonisme

El magonisme és una escola anarco-comunista precursora del pensament de la Revolució mexicana de 1910. Està basada en les idees de Ricardo Flores Magón que tingué com a referència l'Escola Moderna de Ferrer i Guàrdia. Les tesis es difongueren en la publicació mexicana Regeneración, l'órgan del Partido Liberal Mexicano amb col·laboradors destacats com Práxedis Guerrero, Librado Rivera i Anselmo L. Figueroa, així com els germans de Ricardo Flores Magón, Enrique i Jesús.

## Referències

* ↑ Carbó Darnaculleta, pàgines 142 i 143

## Bibliografia

* Carbó Darnaculleta, Margarita «¡Viva la tierra y lbertd! La utopía magonista» (PDF) (en cast). . UNAM, [México] [Consulta: 2 setembre 2013].
* Ribera Carbó, Anna «Ferrer Guardia en la Revolución Mexicana» (PDF) (en cast). Educació i història, Revista d'història de l'educació. Eumo editorial, 2010 [Consulta: 2 setembre 2013].
# Ubide

Ubide és un municipi de la província de Biscaia, País Basc, pertanyent a la comarca d'Arratia-Nerbion. Limita al Nord amb els municipis de Zeanuri i Dima; al Sud amb l'alabès de Legutio i amb el riu Undebe que el separa del terme també alabès de Zigoitia; a l'Est amb Otxandio i Dima. Travessa el municipi el rierol Zubizabala. La capital, anteiglesia de San Juan, es troba al sud del municipi, en la riba dreta del Zubizabala, al peu de les forestes limítrofes.

## Topònim

Ubide significa en euskera séquia, aqüeducte, rasa o en definitiva qualsevol canal per a la conducció d'aigua. Etimològicament aquesta paraula prové d'ur+bide, literalment camí d'aigua. El nom del poble sembla estar relacionat amb aquesta definició. L'origen del poble es troba en un conjunt de ferreries que es van instal·lar en el paratge i que van donar lloc al naixement del poble. Possiblement el rierol Zubizabala, que divideix actualment el poble per la meitat, va ser canalitzat per a utilitzar la seva força com font d'energia en les ferreries, el que va donar origen que el lloc fos conegut com a Ubidea (el canal). La diferència entre el nom castellà i basc del poble, és que el primer Ubidea, inclou la -a final que té valor d'article en euskera; mentre que en aquest idioma, per aquest fet, s'ha acabat perdent en el nom donant lloc a Ubide. En 1995 el municipi va canviar la seva denominació oficial d'Ubidea a Ubide. Va ser publicat en el BOE en 1996.

## Vegeu també

* Parc natural del Gorbea
# Daniel Rodríguez Vázquez

Daniel 'Dani' José Rodríguez Vázquez (nascut el 6 de juny de 1988) és un futbolista professional espanyol que juga al Mallorca com a migcampista central.

## Carrera

Nascut a Betanzos, província de la Corunya, Galícia, Rodríguez va acabar la seva carrera juvenil amb el Deportivo de La Corunya, i va debutar amb el Betanzos CF a la temporada 2007-08, a Tercera Divisió i cedit. Posteriorment va tornar al Dépor va ser destinat al filial, a Segona Divisió B.
El 27 de gener de 2010, Rodríguez va aparèixer en el seu primer partit com a professional, jugant els darrers 25 minuts d'una victòria fora de casa per 1-0 contra el Sevilla FC per a la Copa del Rei de la campanya. L'agost de l'any següent s'incorpora a la UB Conquense, també de tercer nivell.
El 24 de juliol de 2012, Rodríguez va fitxar amb el Racing de Ferrol, a quarta divisió. Després d'aconseguir l'ascens al final de la seva primera temporada, va renovar el seu vincle fins al 2015.
El 2 de juliol de 2015, Rodríguez es va traslladar al Racing de Santander també al tercer nivell, després d'acordar un contracte de tres anys. On 27 juliol of the following year he moved to fellow league team Albacete Balompié, El 27 de juliol de l'any següent va passar a l'equip de lliga Albacete Balompié, sent titular indiscutible quan el seu equip va aconseguir l'ascens a Segona Divisió.
El 8 d'octubre de 2017, Rodríguez va marcar el seu primer gol com a professional, marcant el de la victòria mitjançant un penal en la victòria a casa per 2-1 contra el Lorca FC. El 18 de juny següent, va signar un contracte de tres anys amb el RCD Mallorca encara a la segona divisió, com a agent lliure.

## Referències

* ↑ Entrenamiento nocturno en el Pizjuán (Night training at the Pizjuán); Marca, 27 gener 2010 (castellà)
* ↑ El Conquense da por completada su plantilla con Mauri y Dani Rodríguez (Conquense closes roster with Mauri and Dani Rodríguez) Arxivat 12 desembre 2013 at Archive.is; La Verdad, 5 agost 2011 (castellà)
* ↑ El centrocampista Dani Rodríguez se incorpora al proyecto del Racing (Central midfielder Dani Rodríguez added to Racing's project) Arxivat 24 September 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; Racing's official website, 24 juliol 2012 (castellà)
* ↑ Dani Rodríguez renueva hasta el 2015 con el Racing de Ferrol (Dani Rodríguez renews until 2015 with Racing de Ferrol); La Voz de Galicia, 12 juny 2013 (castellà)
* ↑ Dani Rodríguez y Coulibaly, primeros fichajes del Racing 2015/16 (Dani Rodríguez and Coulibaly, first signings of Racing 2015/16); Racing Santander, 2 juliol 2015 (castellà)
* ↑ El Albacete Balompié ficha a Dani Rodríguez (Albacete Balompié sign Dani Rodríguez); Vavel, 27 juliol 2016 (castellà)
* ↑ El RCD Mallorca firma a Dani Rodríguez hasta 2021 (RCD Mallorca sign Dani Rodríguez until 2021); RCD Mallorca, 18 juny 2018 (castellà)

## Enllaços externs

* Perfil al web del RCD Mallorca
* Daniel Rodríguez Vázquez a BDFutbol
* Fitxa de Daniel Rodríguez Vázquez a Futbolme (castellà)
# Altanbulag

Altanbulag (mongol: Алтанбулаг, ‘primavera daurada’) és un sum (districte) de la província de Selenge al nord de Mongòlia. Està localitzada aproximadament a 25 km de la capital provincial de Sükhbaatar, a la frontera amb Rússia a l'altre costat de Kiakhta. Altanbulag és la ubicació de la Zona de Lliure Comerç d'Altanbulag (Алтанбулаг худалдааны чөлөөт бүс, Altanbulag khudaldaany Chölööt büs).

## Història

Altanbulag va començar com a posició comercial a través del riu Kiakhta per part de la ciutat russa de Kiakhta durant el govern de la dinastia Qing xinesa a Mongòlia el 1730. El nom d'aquella ciutat va ser Maimaicheng primer i més tard rebatejada Kiakhta (Mongol: Khiagt). També la gent va utilitzar altres noms com "Kiakhta Mongola" i "Kiakhta del Sud".
Seguint el tractat de Kiakhta el 1727 cada costat va construir un lloc de comerç en el seu costat de la frontera. La construcció va començar el 1730. Estava potser 500 a 700 peus al sud de Kiakhta, riu amunt en el petit riu Kiakhta. La ciutat era quadrada, amb parets de fusta i, després de 1756, un dic de tres peus d'ample. Cada paret va tenir una porta que va dirigir a dos carrers importants que es creuaven en el centre. Cada porta va tenir una talaia de 25 peus portada per membres de la guarnició mongola. Les avingudes principals eren aproximadament de 25 peus d'ample, però els altres carrers i els carrerons eren estrets. Les cases més grans van tenir patis d'interior on es feia el comerç. Aquests patis eren generalment més ben mantinguts que les àrees públiques. El barri sud-oest de la ciutat va ser ocupat per "bukharans" com els russos anomenaven als comerciants de l'Àsia central. Les dones van tenir prohibit de viure a la ciutat, aparentment per impedir als mercaders xinesos d'esdevenir residents permanents. La norma va ser eludida però encara estava en vigor el 1908. El lloc va ser administrat pel 'Dzgarguchei' que era reemplaçat pel Lifanyuan cada dos anys. Per alguns propòsits el Dzarguchei tractava amb el Tushetu Khan a Urga que era en part supervisat per un resident manxú.
El 13 de març de 1921, un govern provisional de Mongòlia recolzat pels soviètics es va establir a Altanbulag. Aquest govern va expulsar al govern de Roman Ungern von Sternberg i més tard va crear la República Popular de Mongòlia el 1924.

## Noms

Avui, la ciutat és coneguda com a Altanbulag en mongol i Buriat.
Durant la dinastia Qing la ciutat va ser coneguda com a Maimachen (mongol: Наймаа хот, Naimaa khot, Наймаачин, Naimaachin, Маймаа хот, Maimaa khot, Маймаачин, Maimaachin, etc.: Наймаа хот, Naimaa khot, Наймаачин, Naimaachin, Маймаа хот, Maimaa khot, Маймачен, Maimaachin, etc.; Маймачен en rus), el qual va derivar del nom xinès Mǎimàichéng. En mongol, va ser coneguda com a Övör Khiagt (Өвөр Хиагт, Kiakhta del Sud).

## Referències

* Clifford M. Foust, "Moscovita i Mandarin: el comerç de Rússia amb Xina i el seu Establiment, 1727-1805, 1969

## Enllaços externs

* Zona de Lliure Comerç d'Altanbulag Arxivat 2009-04-13 a Wayback Machine.
# Caldo gallec

El caldo gallec és una sopa o brou típic de Galícia i un dels plats més coneguts de la gastronomia d'aquesta comunitat autònoma. Es tracta d'un brou que resulta de coure alhora verdures i carns en una mena de potatge. És habitual en els mesos d'hivern i normalment es serveix calent.

## Característiques

La recepta de la sopa és molt variada. No obstant, els ingredients principals són les verdures típiques de la regió, com els grelos, les cols de cabdell (verzas) o les cols (repolos) juntament amb les patates. Totes elles es barregen amb el saïm o greix de porc per donar sabor al caldo resultant de la cocció. Per donar consistència de vegades s'hi afegeix farina de blat de moro. En algunes ocasions s'afegeixen faves o llegums de la temporada i, ocasionalment, algun ingredient més com xoriço, lacón o cansalada.
Es serveix molt calent, normalment com a primer plat. Entre els camperols es serveix en cuncas.

## Referències

* ↑ Rodríguez González, Eladio. Diccionario enciclopédico gallego-castellano. tom I. Editorial Galaxia, 2000, p. 441.
# Osteochilus kappenii

Osteochilus kappenii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de Borneo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ubik

Ubik és una novel·la de ciència-ficció publicada l'any 1969 per l'autor estatunidenc Philip K. Dick. Autor prolífic i llargament conegut per la seva genialitat a l'hora de plasmar i confrontar els seus protagonistes amb els seus propis temors, construint una teranyina d'universos paral·lels, societats plenament possibles, subterfugis polítics i contrapolítics, drogues i bogeria, ciència i filosofia.
| « | Soc Ubik. Abans que l’univers existís, jo ja era. Jo vaig fer els sols. Jo vaig fer els mons. Jo vaig fer les vides i els indrets on habiten. Jo les moc d’aquí cap allà. Van on dic, fan el que dic. Soc la paraula i el meu nom no es pronuncia mai, és un nom que no sap ningú. Em diuen Ubik, però no és el meu nom. Soc. Sempre seré. | » |
| — Cita del llibre Ubik. Traducció de Martí Sales. Kalandraka Catalunya, 2021. |||

## Argument

Glenn Runciter dirigeix una empresa d'inercials que són persones amb la capacitat d'anul·lar el camp psíquic produït pels telèpates i els precogs. Les habilitats psíquiques han estat comercialitzades per a l'espionatge industrial i, en canvi, els inercials impedeixen ser espiats. Glenn Runciter accepta una feina fora de la Terra i s'emporta un grup dels seus millors inercials; Joe Chip, el millor tècnic de l'empresa, forma part d'aquest grup. És en aquest punt quan es veuen sorpresos per una trampa amb el resultat de la mort de Glenn Runciter. Els membres de l'equip aconsegueixen escapar emportant-se el cos del cap i el porten a la funerària amb l'esperança de poder-lo deixar en estat de semivida i així poder comunicar-se amb el semidifunt.
A partir d'aquest moment, una estranya regressió sembla afectar la realitat, i comencen a passar coses inexplicables com aparicions de Runciter sense aparent sentit en trucades de telèfon, anuncis de televisió, etc. Tot això pertorba Joe Chip, que decideix començar a investigar; ell suposa que forma part d'un engany de la competència de Runciter, però la realitat és que els seus companys d'expedició van morint un a un, i l'única cosa que sembla que pot orientar Joe Chip és un estrany producte: "Ubik", que acaba resultant ser una arma dels que viuen una semivida per enfrontar-se a un fantasma que la vol monopolitzar.

## Enllaços externs

* Philip K. Dick Arxivat 2004-10-30 a Wayback Machine..
* Adaptació cinematogràfica.
# Porc senglar de les Visayas

El porc senglar de les Visayas (Sus cebifrons) és una espècie de porc senglar en perill crític. El porc senglar de les Visayas és endèmic de dues de les illes Visayas al centre de les Filipines i es troba amenaçat per la pèrdua d'hàbitat, manques periòdiques d'aliment i la caça; aquestes són les principals de l'estatus d'aquest animal com a en perill crític. A causa del nombre reduït d'exemplars en llibertat, se sap poca cosa del seu comportament i característiques quan no estan en captivitat.

## Referències

Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Lino Escalera

Lino Escalera (Madrid, 1975) és un guionista i director de cinema espanyol.
Va estudiar ciències empresarials però després estudià cinematografia a la Universitat de Nova York i a l'Escola de Cinema i Televisió de San Antonio de los Baños (Cuba). El 2000 va dirigir el seu primer curtmetratge i el 2017 el seu primer llargmetratge, No sé decir adiós, estrenat al Festival de Màlaga, on va assolir el Premi Especial del Públic i el premi al millor guió, i que va guanyar el Premi Pantalla Abierta al Festival de Cinema d'Alcalá de Henares i fou nominada al Goya al millor director novell i a la violette d'or al Festival de Cinema d'Espanya de Tolosa de Llenguadoc. També dirigí el curtmetratge Australia, nominat al Goya al millor curtmetratge de ficció.

## Filmografia

* Amarantado (curtmetratge, 2000)
* Espacio 2 (curtmetratge, 2001)
* Desayunar, comer, cenar, dormir (curtmetratge, 2003)
* Elena quiera (2007)
* Australia (curtmetratge, 2017)
* No sé decir adiós (2017)
* Traición (2018)
* Alta mar (2019)
* Escenario 0 (2020)

## Referències

* ↑ ¿Quién es Lino Escalera, el gran ‘desconocido’ de los Goya?, Fotogramas, 9 de gener de 2018
* ↑ Lino Escalera al web de la Unión de Cineastas
* ↑ Pantalla abierta y Pantalla cero: los largometrajes de Alcine 47, 14 de novembre de 2017
* ↑ No sé decir adiós al web de Cinespagnol
* ↑ Australia al web dels Premis Goya
# Lino Farisato

Lino Farisato (Tóri de Quartexoło, Vicenza, Vèneto, 15 de març de 1945) és un ciclista italià que fou professional entre 1965 i 1974. En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa al Giro d'Itàlia.

## Palmarès

* 1968
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1971
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1966. 29è de la classificació general
* 1967. 31è de la classificació general
* 1968. 23è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1970. 39è de la classificació general
* 1971. 13è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1972. 36è de la classificació general
* 1973. 50è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1968. 45è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1971. Abandona (9a etapa)

## Referències

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it (italià)
# Lino Gutiérrez Casado

Lino Gutiérrez Casado (Sabadell, 28 de març de 1959) és un exfutbolista sabadellenc, jugador del CE Sabadell durant la darrera etapa que el Centre d'Esports Sabadell va viure en el futbol d'elit. Lino és, per tant, representatiu d'un dels millors moments del futbol local. Lino va començar la seva trajectòria al futbol als 11 anys, quan va a entrar a formar part del Centre d'Esports Sabadell. Va passar per totes les categories inferiors fins a arribar al primer equip, en què, des del mig del camp, esdevindria la referència de tots els seus companys. L'ascendència de Lino sobre l'equip i la seva condició de jugador format i crescut al club li van proporcionar la capitania als 22 anys, la qual no va deixar fins que es va retirar.
Durant la seva dilatada trajectòria, que el va portar des de la Tercera divisió fins a la Primera Divisió, va tenir temps de conèixer decepcions i alegries. Però, segons ell, els millors anys van ser les dues temporades a la màxima categoria, les últimes que el club arlequinat hi ha estat (temporades 1986-87 i 87-88). Retirat als 33 anys –va deixar el Sabadell als 32 i va continuar una temporada al Terrassa–, Lino continua professionalment lligat al futbol, des de la direcció de l'Escola de Futbol de Sabadell.
La seva relació amb la Festa de l'Esport ha tingut tots els vessants possibles: com a jugador, com a jurat i com a representant d'una entitat esportiva.

## Referències

* ↑ «Lino pasa balance...». Mundo Deportivo, 07-08-1992. [Consulta: 1r desembre 2014].