OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estaferm

Un estaferm és un ninot o maniquí fet de fusta que utilitzaven els cavallers a l'edat mitjana per a l'entrenament de les justes. D'origen italià és documentat el seu ús als Països Catalans als segles XVII i XVIII, especialment a Mallorca.
El ninot romania clavat en un pal giratori i anava armat amb un escut a la mà esquerra, mentre que a la mà dreta hi duia un fuet o bé una corretja o llenca de la qual penjaven unes boles o uns saquets de sorra.
El ninot s'emplaçava al final d'una pista a la qual els corredors es llançaven a cavall simulant una situació real de combat. La perícia consistia a ferir amb la llança l'escut i evitar que el ninot, que amb l'impacte havia iniciat un moviment rotatori, colpegés el participant amb l'arma que duia a l'altra mà (fuet, saquets...)
En algunes poblacions dels Països Catalans també s'anomenen estaferms els soldats que acompanyen algunes processons de setmana santa, Per exemple, els estaferms de Besalú, la indumentària dels quals s'inspira en la tradició medieval, o els estaferms de la processó de dijous sant de Badalona, que es vesteixen com a centurions romans i estan documentats des de l'any 1701, Són els equivalents dels "armats" de Tarragona o els "manaies" de Girona.

## Referències

* 1 2 3 «Estaferm». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Carrera, Manel «Els Estaferms». festes.org.
* ↑ «Els Estaferms – Misteri vivent | Processó del Dijous Sant – Badalona». Arxivat de l'original el 2017-04-15. [Consulta: 14 abril 2017].
# Metoxietà

El metoxietà, també anomenat com a èter etil metílic, és un grup etil amb un grup metoxi enllaçat. El metoxietà és un gas èter incolor que fa olor de medicament. És extremadament inflamable i la seva inhalació pot causar asfíxia o mareig. Com que és una base de Lewis, pot reaccionar amb àcids Lewis per formar sals i reacciona violentament amb agents oxidants.

## Referències

* ↑ Chambers, Michael. «540-67-0 - Ethyl methyl ether - Similar structures search, synonyms, formulas, resource links, and other chemical information.» (en anglès). ChemIDplus. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ Michalenko, Edward M; Howard, Philip Hall. Handbook of environmental fate and exposure data for organic chemicals (en anglès). Chelsea, Mich.: Lewis Publishers, 1991. ISBN 978-0-87371-328-3.
# Quadridavyna

La quadridavyna és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la cancrinita. El nom reflecteix el seu volum-cel·la unitat, que es va QUADRuplicar respecte a la de davyna.

## Característiques

La quadridavyna és un tectosilicat de fórmula química (Na,K)₆Ca₂(Al₆Si₆O₂₄)Cl₄, que va ser aprovat per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1990. Cristal·litza en el sistema hexagonal, formant cristalls prismàtics alargats a [0001], d'uns 2 mil·límetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la quadridavyna pertany a «09.FB - Tectosilicats sense H₂O zeolítica amb anions addicionals» juntament amb els següents minerals: afghanita, bystrita, cancrinita, cancrisilita, davyna, franzinita, giuseppettita, hidroxicancrinita, liottita, microsommita, pitiglianoïta, sacrofanita, tounkita, vishnevita, marinellita, farneseïta, alloriïta, fantappieïta, cianoxalita, balliranoïta, carbobystrita, depmeierita, kircherita, bicchulita, danalita, genthelvita, haüyna, helvina, kamaishilita, lazurita, noseana, sodalita, tsaregorodtsevita, tugtupita, marialita, meionita i silvialita.

## Formació i jaciments

Es troba en cendra volcànica que conté laves metasomatitzades i hidrotermalment alterades, i escòries, de l'erupció del Vesuvi del 1906. Va ser descoberta l'any 1990 a Ottaviano, a la Província de Nàpols (Campania, Itàlia). També se n'ha trobat al volcà Bellerberg (Renània-Palatinat, Alemanya).

## Referències

* ↑ «Quadridavyne» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 gener 2016].
* ↑ «Quadridavyne» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 2 gener 2016].

## Enllaços externs

* Foto d'un cristall de quadridavyna
# Pinós (desambiguació)

«Pinós» té aquests significats:
* Pinós de Solsonès, municipi del Solsonès
* Pinós (poble), entitat de població del municipi de Pinós
* el Pinós de Monòver, municipi del Vinalopó Mitjà
* Pinós (cim), muntanya de la serra de Pinós (Solsonès)
* Serra de Pinós (Castellar del Vallès), serra del Vallès Occidental, al terme de Castellar del Vallès
* Baronia de Pinós, antiga baronia del Berguedà
* Palau dels Barons de Pinós, residència dels barons de Pinós, a Bagà (Berguedà)
# Riu Guadalest

El riu Guadalest (o de Guadalest) és un riu del sud del País Valencià que travessa la Vall de Guadalest (a la Marina Baixa) i és el principal afluent del riu Algar.
Neix per la confluència dels barrancs de Fabara i Beniardà, al port de Confrides, entre les serres de la Serrella i Aitana. Com la majoria de les rambles i rius mediterranis, el Guadalest es caracteritza per la irregularitat interanual del seu cabal, amb un llarg període d'estiatge a l'estiu, i les crescudes a les estacions plujoses de tardor i primavera. Amb l'objectiu de regular el riu per tal de protegir els municipis de la seua conca de les crescudes, es va construir l'embassament de Guadalest que permet l'abastiment d'aigua per a la població i el regadiu. Actualment el turisme de la zona litoral de la comarca és la principal demanda.
El riu Guadalest desemboca al riu Algar en el paratge de l'Algepsar, entre Callosa d'en Sarrià i Altea, a escassos quilòmetres de la desembocadura del principal. El principal afluent del Guadalest és el barranc de Xirles, pel marge esquerre, provinent de la serra d'Aitana.

## Vegeu també

* Embassament de Guadalest

## Enllaços externs

* Confederació Hidrogràfica del Xúquer Arxivat 2008-11-13 a Wayback Machine.
* Turisme per la Vall de Guadalest (Atlas rural) Arxivat 2009-05-06 a Wayback Machine.
# Sebastian Langeveld

Sebastian Langeveld (Lisse, 17 de gener de 1985) fou un ciclista neerlandès, professional des del 2006 fins al 2022.
En el seu palmarès destaca la victòria a la Ster Elektrotoer de 2007 i l'Omloop Het Nieuwsblad de 2011. Altres vìctòries destacades han estat en clàssiques flamenques com el Gran Premi Pino Cerami de 2006 o el Gran Premi Jef Scherens de 2009.

## Palmarès

* 2004
** 1r a la Volta a Limburg
** Vencedor d'una etapa de la Fletxa del Sud
* 2005
** Campió dels Països Baixos sub-23 en ruta
* 2006
** 1r al Gran Premi Pino Cerami
* 2007
** 1r a la Ster Elektrotoer
* 2009
** 1r al Gran Premi Jef Scherens
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Saxònia
* 2011
** 1r a l'Omloop Het Nieuwsblad
* 2014
** Campió dels Països Baixos en ruta

### Resultats al Tour de França

* 2008. 131è de la classificació general
* 2012. 150è de la classificació general
* 2014. 140è de la classificació general
* 2015. Abandona (15a etapa)
* 2016. Abandona (10a etapa)
* 2019. 155è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2007. 112è de la classificació general
* 2010. 116è de la classificació general
* 2018. 128è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Ciclismo: Altas y bajas del mercado de fichajes» (en castellà). Marca, 19-09-2022. [Consulta: 6 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Web personal Arxivat 2009-08-06 a Wayback Machine.
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a procyclingstats.com
# Metoquita

Metoquita és el nom dels següents personatges:
* Jordi Metoquita, diaca magne de Constantinoble al segle xiii
* Teodor Metoquita, eclesiàstic romà d'Orient
# Qeqertaq Avannarleq

Qeqertaq Avannarleq (en groenlandès l'illa més septentrional) és el nom no oficial d'una illa descoberta per científics de Groenlàndia al cercle polar àrtic, a l'extrem nord de Groenlàndia, l'agost del 2021. Es creu que és l'illa més septentrional del món i la terra més propera al pol nord. Es troba uns 800 metres més al nord d'Oodaaq, la fins ara considerada la terra més septentrional.

## Referències

* 1 2 «Alteració geogràfica: descobreixen per sorpresa l'indret més al nord del món». [Consulta: 31 agost 2021].
* ↑ Gronholt-Pedersen, Jacob. «Greenland expedition discover 'world's northernmost island'», 28-08-2021.
* ↑ «Greenland island is world's northernmost island - scientists». BBC News, 27-08-2021.
* ↑ Breum, Martin «Længere nordpå end nogensinde» (en danish). Weekendavisen, 27-08-2021.
* ↑ 324cat. «Descobert el punt terrestre més al nord del planeta gràcies a un error del GPS», 01-09-2021. [Consulta: 1r setembre 2021].
# Cantó de Verzy

El cantó de Verzy és un cantó francès del departament del Marne, situat al districte de Reims. Té 22 municipis i el cap és Verzy.

## Municipis

* Baconnes
* Beaumont-sur-Vesle
* Chamery
* Champfleury
* Chigny-les-Roses
* Ludes
* Mailly-Champagne
* Montbré
* Les Petites-Loges
* Puisieulx
* Rilly-la-Montagne
* Sept-Saulx
* Sermiers
* Sillery
* Trépail
* Val-de-Vesle
* Verzenay
* Verzy
* Ville-en-Selve
* Villers-Allerand
* Villers-aux-Nœuds
* Villers-Marmery

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | Adrien Fagot | MRP |
| 1964-1976 | Jean Cattier | MRP, després CDP |
| 1976-2008 | Pierre Lallement | CDP, després UDF |
| 2008- | Alain Toullec | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 10.607 | 11.306 | 11.720 | 12.528 | 13.151 | 13.712 | 13.857 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Musaranya d'orelles petites d'Enders

La musaranya d'orelles petites d'Enders (Cryptotis endersi) és una espècie de musaranya endèmica de Panamà.
Fou anomenada en honor del mastòleg i endocrinòleg estatunidenc Robert Kendall Enders.

## Referències

* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 127. ISBN 978-0801893049.
* Fordham et al. (2006). Cryptotis endersi. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 9 desembre 2007 (en anglès).
# Edelweiss

«Edelweiss» té aquests significats:
* Flor de neu o Edelweiss (leontopodium alpinum), flor de la família de les asteràcies
* Flordeneu, Griselda o Edelweiss, nom d'un personatge de Canigó, de Jacint Verdaguer
Viccionari
# Pintor d'Aquil·les

El Pintor d'Aquil·les (segle v aC) va ser un artista plàstic grec del que es coneix la seva decoració d'atuells de ceràmica. Se l'anomena així per atribuir-se-li una pintura que decora una àmfora i que representa Aquil·les i Briseida.
Va viure en Atenes durant els temps de Pèricles, i va ser contemporani de Fídies. El seu gerro d'Aquil·les (ca. 450 aC) hi és entre els més fins exemples conservats de ceràmica de figures vermelles del període clàssic.
El Pintor d'Aquil·les també és conegut per les seves lècitos, uns gerros funeraris amb figures acolorides sobre un fons blanc que es consideren el més alt llegat fiable de pintura grega monumental. S'han atribuït al pintor d'Aquil·les més de 200 atuells autèntics.

## Referències

* John H. Oakley: The Achilles Painter.
** Text anglès, amb índex electrònic, al Projecte Perseus.

## Enllaços externs

* Artcyclopedia - The Achilles Painter (anglès)
# Bradleya

Bradleya, (abreujat Bradleya), és una revista il·lustrada amb descripcions botàniques que és editada a Anglaterra per la British Cactus and Succulent Society. Va començar la seva publicació a l'any 1983, amb el nom de Bradleya; Yearbook of the British Cactus and Succulent Society. Botley.
L'anuari es publica des de 1983 i té per editor a Richard Bradley. La portada del primer número mostra una Agave americana. A més conté les primeres descripcions d'articles sobre les condicions de vida dels cactus i suculentes en els seus hàbitats naturals, l'adaptació de suculentes dins de cada espècie i la història de la botànica.
Inicialment Bradleya era publicada pels dos botànics Nigel Paul Taylor i David Richard Hunt, que treballaven al Jardí Botànic de Kew. Més tard, Gordon Douglas Rowley va ser el seu editor. Des de l'any 2001, la revista és supervisada per Colin Charles Walker.

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Schistura spiesi

Schistura spiesi és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.
És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical, el qual es troba a Tailàndia: la cova Tham Phra Wang Daeng. Comparteix el seu hàbitat amb Neolissochilus subterraneus, especialment en zones més fondes i de poc cabal.
Les seues principals amenaces són la contaminació de l'aigua a causa dels residus domèstics i les activitats agrícoles, la seua captura per al comerç internacional de peixos d'aquari i les visites turístiques a l'interior de la cova on viu.

## Morfologia

* En vida, és de color rosat i sense un patró de color definit.
* Els mascles poden assolir els 11,9 cm de longitud total.
* És cec i els seus ulls, vestigials, es tornen menys visibles a mesura que creix.
* 12 radis tous a l'aleta dorsal i 8 a l'anal.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ UICN (anglès)
* ↑ Loaches Online (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
* Discover Life (anglès)
# Bianchi (equip ciclista 1965-1966)

L'equip Bianchi va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir entre 1965 a 1966. Era el successor de l'antic Bianchi.

## Principals resultats

* Giro del Piemont: Romeo Venturelli (1965)
* Giro de la Romanya: Dino Zandegù (1965)
* Coppa Sabatini: Luciano Armani (1965)
* Tirrena-Adriàtica: Dino Zandegù (1966)
* Trofeu Laigueglia: Antonio Bailetti (1966)
* Giro de l'Emília: Carmine Preziosi (1966)
* Gran Premi Ciutat de Camaiore: Bruno Mealli (1966)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 2 participacions (1965, 1966)
** 4 victòries d'etapa:
*** 2 el 1965: Luciano Armani, Bruno Mealli
*** 2 el 1966: Dino Zandegù (2)
** 0 classificació finals:
** 0 classificacions secundàries:
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilles i Resultats a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles i Resultats a cyclebase.nl
Viccionari
# Qermez Dere

Qermez Dere és un jaciment arqueològic neolític primerenc situat al nord de l'Iraq, a l'Alt Tall a Jebel Sinjar, a uns 50 km a l'oest de Mossul. Segons les datacions amb carboni-14, el lloc ha estat habitat aproximadament entre el 9200 al 8600 aC, coneixent diversos nivells d'ocupació, per part d'una comunitat de caçadors-recol·lectors, durant una fase de transició entre l'epipaleolític i el neolític preceràmic.
Aquest jaciment arqueològic va ser descobert a la dècada del 1980 durant una operació de rescat. Va ser excavat de 1986 a 1990 per un equip britànic dirigit per Trevor Watkins.
És un lloc que té una superfície aproximada de 100 × 60 metres. Té construccions, desenvolupades sobretot en els seus darrers períodes d'ocupació, a la seva part sud. Són circulars i semi-enterrats com és habitual en els primers establiments sedentaris de l'Orient Pròxim, amb pilars per recolzar el sostre. La part nord era un espai de treball, on s'exposaven mobles més pesats que el sud, en particular morters. Les eines lítiques dels antics períodes estan relacionades amb el tipus khiamià, la dels darrers períodes prové de la cultura de Nemrik. La gent de Qermez Dere caçava gaseles, ovelles i cabres, guineus i llebres, i recollien blat i ordi silvestre, a més de llenties, vicia, pèsols i festucs.

## Referències

* ↑ Watkins, Trevor. «Qermez Dere, Tel Afar : Interim report no. 3 :: AMAR Archive of Mesopotamian Archaeological Reports» (en anglès). University Libraries Digital Research Collections. Arxivat de l'original el 2023-09-27. [Consulta: 4 juny 2020].
* ↑ Watkins, Trevor; Baird, Douglas; Betts, Alison «Qermez Dere and the Early Aceramic Neolithic of N. Iraq» (en anglès). Paléorient, 15(1), 1989, pàg. 19-24.
* ↑ Watkins, Trevor «The Origins of House and Home?» (en anglès). World Archaeology, 2(3) Architectural Innovation, 1990, pàg. 336-347.
* ↑ Watkins, Trevor «The Beginning of the Neolithic : searching for meaning in material culture change» (en anglès). Paléorient, 18(1), 1992.

## Vegeu també

* Història de Mesopotàmia
# Caragh

Caragh (en gaèlic irlandès Cearthach) és un llogaret d'Irlanda, al comtat de Kildare, a la província de Leinster. Es troba a la carretera regional R409 entre rl riu Liffey i el Gran Canal aproximadament a 4 km al nord-oest de Naas. El llogaret és a 8 km de Clane i a 15 km de Newbridge.
Caragh també és el nom de la parròquia que inclou el llogaret mateix, els townlands dels voltants i la vila de Prosperous, a 3 km al nord-oest del llogaret.

## Geografia

El llogaret es troba en la meitat nord del comtat de Kildare a 3 kilòmetres de la cruïlla 10 de l'autopista M7. El riu Liffey hi flueix adjacent. Hi ha un sol carril pel pont sobre el Liffey que creua Caragh a la R409 des del sud. Un historiador local afirma que és el pont més antic que hi ha a tot el curs del riu. També està a la vora del Bog d'Allen.

## Personatges

* Sean Power - antic TD del Fianna Fáil.
* Paddy Power - antic TD del Fianna Fáil TD i ministre del govern.

## Referències

* ↑ http://www.kildare.ie/CountyCouncil/CorporateAffairs/CorporateServices/Meetings/NaasArea/2008/Minutes/MeetingTitle,17086,en.html Arxivat 2011-03-11 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Vila de Caragh Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
* Història de Caragh
* Mondello Racing Circuit
# NGC 41

NGC 41 és una galàxia espiral a la constel·lació del Pegàs.
Va ser descoberta el 30 d'octubre del 1864 per Albert Marth.

## Referències

* 1 2 R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ Afirmat a: Comparison LEDA/SIMBAD octobre 2002. Catalogue to be published in 2003. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.

## Enllaços externs

* «NED Search Results for NGC 41». NASA/IPAC Extragalactic Database. NASA/IPAC, 2011. [Consulta: 3 juliol 2011].
* «NED Query Results for NGC 0041». NASA/IPAC Extragalactic Database. NASA/IPAC, 2011. [Consulta: 3 juliol 2011].
* NGC 41 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
# Efip d'Olint

Efip (grec antic: Ἔφιππος, llatí: Ephippus) fou un historiador grec nascut a Olint que va escriure sobre Alexandre el Gran.
Se suposa que va viure durant el regnat d'Alexandre o poc després, però no se sap del cert. Si fos el mateix personatge que esmenta Flavi Arrià amb aquest nom, seria l'Efip nomenat pel rei superintendent (ἐπίσκοπος) d'Egipte juntament amb Èsquil de Rodes, i es podria demostrar que va viure en aquesta època.
Només Ateneu de Nàucratis fa referència a la seva obra amb el títol de Sobre la mort d'Alexandre i d'Hefestió, encara que Diodor de Sicília i altres autors sembla que la van consultar. Pels fragments existents, segurament estava més enfocada cap al caràcter i les activitats privades de les persones que sobre les seves actuacions polítiques i militars.
Plini el Vell parla d'un Efip que era una autoritat sobre les plantes, però es creu que era una persona diferent.

## Referències

* ↑ Ephippus of Olynthus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 25
# Pintor d'Hemó

Com a Pintor d'Hemó es coneix qui dissenyà en el segle v abans de la nostra era un conjunt d'obres de ceràmica de figures negres l'autoria de les quals va relacionar l'arqueòleg britànic John Beazley i l'arqueòloga neerlandesa C. H. Emilie Haspels. Se'n desconeix el nom; es creu, però, que es va especialitzar en lècits i es va relacionar amb ceramistes atenesos.
Era contemporani del Pintor de Safo i del Pintor de Diosfos. Decorava lècits de petita grandària, estrets, a la part baixa dels quals figurava la doble línia blanca que destaca sobre la negra, detall sense dubte iniciat pel Pintor de Diosfos.

## Referències

* ↑ «Britishmuseum» (en anglés). British Museum. [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ Boardman, 1996, p. 149.
# Bradornis

Bradornis és un gènere obsolet d'ocells de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) que habiten als boscos i sabanes de l'Àfrica subsahariana. A partir de la versió 4.1 (de 2014) va desaparèixer de la classificació de referència del Congrés Ornitològic Internacional en transferir-se totes les seves espècies al gènere Melaenornis, com a resultat de les conclusions de diversos estudis genètics.
Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (desembre 2019), segueixen un altre criteri taxonòmic i encara mantenen sis espècies en aquest gènere:
* B. boehmi (sin.: Muscicapa boehmi).
* B. comitatus (sin.: Muscicapa comitata).
* B. fuliginosus (sin.: Muscicapa infuscata).
* B. ussheri (sin.: Muscicapa ussheri).
* B. mariquensis (sin.: Melaenornis mariquensis).
* B. microrhynchus (sin.: Melaenornis microrhynchus).
# Carroll Arnett

Carroll Arnett o Gogisgi (Oklahoma City, 1927-1997) fou un escriptor nord-americà, mig cherokee i mig francès, que serví a la marina el 1946-1947, i que el 1951 es graduà a la Universitat. Ensenyà Literatura al Nasson College i escrigué poemes i narracions com Come (1973), Earlier (1972), Engine (1988), Like a wall (1969), Not only that (1967), Rounds (1982), Spells (1995), Tsalagi (1976), Through the woods (1971) i altres.

## Enllaços externs

* Biografia en anglès
# Pseudobarbus burchelli

Pseudobarbus burchelli és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Província del Cap (Sud-àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Skelton, P.H., 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.