OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre del Gas

La Torre del Gas és una torre del municipi de Sallent (Bages) construïda el 1882. Formava part de la fàbrica de gas que proporcionava gas a l'enllumenat públic, a la indústria i a la població. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Torre circular de 25 metres d'alçada, amb tres nivells, i 3,60 metres de diàmetre a la base. Està decorada amb cornises i finestres de punt rodó. Al capdamunt hi ha un dipòsit d'aigua que va servir per subministrar aigua potable a la vila. Està edificada amb pedra tallada, decorada amb cornises i les finestres de maó. Una escala de gat interior dona accés al dipòsit, que contenia aigua per refrigerar el gasòmetre i per subministrar aigua a la població.

## Història

El 6 de març de 1882 es va constituir la societat Rafael Costa i Cia., que havia de construir i explotar la fàbrica de gas destinat a l'enllumenat públic. L'Ajuntament de Sallent li va adjudicar la canalització del gas, el manteniment de l'enllumenat públic i també el subministrament d'aigua potable a la població. La inauguració de les instal·lacions i conduccions es va fer el 1883, en ple desenvolupament industrial de Sallent. L'enllumenat públic de Sallent havia funcionat fins aleshores amb fanals d'oli i posteriorment amb fanals de petroli (1866), amb força deficiències en el servei.
La fàbrica de gas va quedar fora de servei quan la il·luminació elèctrica va substituir la il·luminació de gas, l'any 1911. D'entrada, el canvi va ser mal rebut a la població, que es va queixar de la incertesa i el preu de la nova energia i de les seves instal·lacions. Amb l'arribada de l'electricitat es va dissoldre de la societat de la fàbrica de gas.
Amb la construcció de nous dipòsits d'aigua potable al municipi, la torre va deixar també de tenir aquest ús públic, i va passar a donar servei, a partir de 1912, a la Fàbrica Vella.
La Torre del Gas va ser restaurada el 2009.

## Referències

* ↑ Capdevila i Fornell; Sánchez Agustí, Ferran. Flora i història de Sallent. Escola-Taller Arquitecte Porta, 1992, p. 233-235. ISBN 8460603741.
* 1 2 Sánchez Agustí, Ferran; Riu Ratera, Jaume. Sallent : recull gràfic : 1883-1975. El Papiol: Efadós, 2009, p. 309. ISBN 9788495550798.
* 1 2 3 «Torre del Gas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
* ↑ Camprubí i Casals, Rosa. Història de l'enllumenat públic de la vila de Sallent. Sallent: Institut d'Arqueologia, Història i Ciències Naturals, 1983.
* ↑ Sallent a l'abast. Sallent: Foment Arqueològic Excursionista Sallentí, 1982, p. 123. ISBN 8460027805.
* ↑ «La xispa eléctrica», 1911. [Consulta: 21 maig 2020].
# Fortí a la talaia de Llixem

El Fortí a la talaia de Llixem és una obra del Pinell de Brai (Terra Alta) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Torre fusellera situada en un turó a la vora del riu Ebre, entre els termes del Pinell de Brai i Miravet. Per la seva tipologia, molt semblant a altres torres fuselleres de la comarca, pot tractar-se d'una construcció del segle xix feta durant les Guerres Carlines. S'han conservat alguns panys de mur amb espitlleres.

## Referències

* ↑ «Fortí a la talaia de Llixem». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Fortí a la talaia de Llixem». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Barranc del Toll

«Barranc del Toll» té aquests significats:
# Xevi Camprubí i Pla

Xevi Camprubí i Pla (Tona, Osona, 11 de setembre de 1965) és un historiador i periodista català. L'any 2014 va obtenir el doctorat en història moderna a la Universitat de Barcelona, amb una tesi sobre la premsa i la impremta dels segles XVII i XVIII, centrada en la figura de l'impressor Rafael Figueró. La seva especialitat és l'estudi de la premsa i de la impremta a l'època moderna, així com aspectes relacionats amb la comunicació, la circulació de la informació, les xarxes de correu i la utilització de la premsa com a instrument polític i propagandístic, principalment en el període comprès entre les guerres dels Segadors i de Successió.
Entre els anys 2005 i 2011 va treballar al setmanari d'actualitat El Temps, com a responsable de la secció de Món i dels continguts d'Història. A banda, ha col·laborat en diverses publicacions, principalment en l'àmbit de la divulgació històrica, com són la revista Sàpiens, el suplement El Temps d'Història o el suplement de Cultura del diari Avui. Ha assessorat l'exposició titulada Una mirada el 1700, a partir dels gravats de la col·lecció Gelonch Viladegut, organitzada pel Museu Frederic Marès de Barcelona entre els mesos de juny de 2014 i gener de 2015.

## Obres

* L'impressor Rafael Figueró (1642-1726) i la premsa a la Catalunya del seu temps. Barcelona: Fundació Noguera, 2018. Tesi doctoral dirigida pel doctor Agustí Alcoberro.
* La premsa a Catalunya durant la Guerra de Successió. València: Publicacions de la Universitat de València, 2016.
* Diario del sitio y defensa de Barcelona. El setge de Barcelona, 1713-1714. València: Edicions Tres i Quatre, 2009. Edició facsímil. Estudi introductori (amb Agustí Alcoberro).

## Referències

* ↑ Camprubí, Xevi. L'impressor Rafael Figueró (1642-1726) i la premsa a la Catalunya del seu temps. Barcelona: Fundació Noguera, 2018. ISBN 978-84-9975-959-3.
* ↑ Camprubí, Xevi «"La circulació de la informació entre Vic i Barcelona durant la Guerra de Successió». Ausa, 26, 174, 2014, pàg. 863-889.
* ↑ Camprubí, Xevi L'impressor Rafael Figueró (162-1726) i la premsa a la Catalunya del seu temps. Barcelona: Fundació Noguera, 2018.
* ↑ Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. «Una mirada al 1700, a partir dels gravats de la col·lecció Gelonch Viladegut». Museu Frederic Marès, 2014-2015.
* ↑ «Una mirada al 1700, a partir dels gravats de la col·lecció Gelonch Viladegut». Catàleg exposició, 2014. Arxivat de l'original el 2015-04-02 [Consulta: 25 març 2015]. Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* http://xevicamprubi.cat/
* https://independent.academia.edu/XeviCamprubi
# Economia de Guam

Guam depèn principalment de la despesa militar nord-americana i del turisme. Les inversions, pagaments de salaris i compra de béns sumessin 1,3 mil milions de dòlars el 2004.
Durant els últims 30 anys, el turisme va créixer i es va tornar la segona font d'ingressos, després de les inversions en defensa nord-americans. Aquestes dos sectors - turisme i militar - continuen en expansió.

## Referències

* ↑ https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/gq.html Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine.
# Isoperla okamotonis

Isoperla okamotonis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids. Va ser descrit per l'entemologa japonesa Mitsuko Kohno el 1941.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia al Japó.

## Referències

* 1 2 Kohno, Mitsuko «[A new species of stonefly from Japan]» (en japonès). Mushi, 14, 1, 1941, pàg. 34-38.
* ↑ «Isoperla okamotonis Kohno, 1941» (en anglès). Plecoptera Species File (Versió 1.1/4.0).
* ↑ Illies, Joachim. Katalog der rezenten Plecoptera (en alemany). Berlín: De Gruyter, 1966, p. 413 (Volum 82 de Das Tierreich). ISBN 978-3-11-000696-4.
# Font de Sant Isidre (Cabanes)

La Font de Sant Isidre és una obra de Cabanes (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Cabanes, al bell mig de la plaça de l'Ajuntament.
Construcció de planta quadrada d'uns dos metres d'alçada, amb la coberta de teula de quatre vessants, ràfec de dents de serra i coronada amb un fanal. Presenta dos brolladors damunt una pica, emmarcats dins una arcada d'arc apuntat bastit amb maons. Al damunt, una placa commemorativa amb el nom de la font i l'any de construcció, 1953. També hi ha un plafó de ceràmica decorat amb la imatge del sant. La resta del parament està arrebossat i pintat. En un dels paraments laterals presenta un banc d'obra adossat.

## Història

Construcció de mitjans del segle xx, tal com ho testimonia una placa commemorativa amb l'any 1953.

## Referències

* 1 2 3 «Font de Sant Isidre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Fotó magnètic

Un fotó magnètic en física, és una partícula hipotètica. És una mescla d'estats de C-paritat senars i parells i, a diferència dels fotons no s'acobla als leptons. El fotó magnètic fou predit el 1966 pel premi Nobel Abdus Salam. per algunes extensions de l'electromagnetisme que inclouen els monopols magnètics. No hi ha proves experimentals de l'existència d'aquesta partícula, i algunes versions han estat descartades per experiments negatius per algunes extensions de l'electromagnetisme que inclouen els monopols magnètics.

## Referències

* ↑ Salam, Abdus «Magnetic monopole and two photon theories of C-violation». Physics Letters. DOI: 10.1016/0031-9163(66)90704-9.
* ↑ Kühne, R. W. «A model of magnetic monopoles». Modern Physics Letters, A 12, 1997, p. 3153-3159 [Consulta: 18 setembre 2011].
* ↑ Lakes, R. S. «Experimental test of magnetic photons». Modern Physics Letters, A 329, 2004, p. 298-300 [Consulta: 18 setembre 2011].
# Francisco Montes

Francisco Montes (22 d'abril de 1943) és un exfutbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1970.

## Referències

* ↑ Francisco Montes a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Fraternal Order of Eagles

Fraternal Order of Eagles, o FOE (en català: Orde Fraternal de les Àguiles), es una organització fraternal sense ànim de lucre.
L'organització dona més de 10 milions de dòlars a l'any, a les comunitats locals i a diverses organitzacions benèfiques. L'associació, ajuda a 8 organitzacions benèfiques a través de la seva fundació caritativa.
L'orde va ser fundada en el mes de febrer de 1898, per sis propietaris de teatres, que es trobaven reunits en les drassanes de Seattle.
El símbol de l'orde és l'Àguila calva, també coneguda com a pigarg americà. La branca auxiliar femenina de l'orde, va ser fundada en l'any 1927.
L'Orde Fraternal de les Àguiles, té prop de 800.000 membres i més de 500 seus, escampades per diverses localitats dels Estats Units i Canadà. El lema de l'orde és: "people helping people", que en català vol dir: "gent ajudant a gent".
Des de l'any 1898, l'orde a treballat per tal d'establir un llegat filantròpic, va esdevenir la primera organització, que va donar un milió de dòlars al hospital per a nens St. Jude's Children's Research Hospital.
L'orde, va fer diversos donatius, per tal d'ajudar el laboratori cardiovascular Truman i a la fundació de recerca mèdica Sutton. Va donar 25 milions de dòlars al centre d'investigació de la diabetis de la universitat d'Iowa. Les seves lògies, són anomenades "aerie".

## Referències

* ↑ United States. Congress. Senate. Committee on the Judiciary. Subcommittee on Improvements in Judicial Machinery. To Amend The Copyright Act, S. 2082: Hearings Before the Subcommittee on Improvements in Judicial Machinery of the Committee on the Judiciary, United States Senate, Ninety-sixth Congress, Second Session, on S. 2082, August 20 and November 19, 1980 (en anglès). U.S. Government Printing Office, 1981, p. 23.
* ↑ Marcovitz, Hal. Bald Eagle: Story of Our National Bird (en anglès). Simon and Schuster, 2014-11-17. ISBN 978-1-4222-8743-9.
* ↑ Endres, Dick «Scrounging at Camp Confidence: Where to Look for Financial Assistance for Your Programs» (en anglès). Journal of Health, Physical Education, Recreation, 43, 6, 01-06-1972, pàg. 72–75. DOI: 10.1080/00221473.1972.10614097. ISSN: 0022-1473.
* ↑ Spencer, Kathleen L. Art and Politics in Have Gun--Will Travel: The 1950s Television Western as Ethical Drama (en anglès). McFarland, 2014-09-17. ISBN 978-1-4766-1774-9.

## Enllaços externs

* www.espanol.stjude.org/ (castellà)
# Fraternitat

«Fraternitat» té aquests significats:
* Fraternitat (filosofia)
* Fraternitat reialista: bàndol de nobles i viles reials fidels al monarca en la Guerra de la Unió
* Organització fraternal
* Fraternitats d'estudiants
* La Fraternitat: primera coral catalana fundada per Josep Anselm Clavé el 1850
* La Fraternidad: (1847-1848) publicació comunista de Narcís Monturiol
# Forn de Rajols del Marcús

El Forn de Rajols del Marcús és una obra d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un antic forn amb dues boques d'entrada de combustible sostingudes per arcs de mig punt fets de rajol, tret de la part frontal que va ser construïda en pedra, ara reformada.
De manera visible, només es veuen les dues cavitats o cambres de foc, la cambra de cocció del forn o anomenada també la graella que es trobaria situada al damunt, no es conserva. Tan aquesta com les dues boques d'entrada de foc foren excavades a la roca del mateix turó.
Actualment, el forn es troba totalment reconstruït i els dos forats o boques del terra, sota els arcs, han estat tapiats amb ciment per evitar cap accident, ja que està situat molt a prop de la casa del Marcús.

## Història

Aquest forn es va fer servir per a la construcció de la nova casa i la masoveria del Marcús a finals del segle xix. Els rajols per a pujar les parets es feien al costat mateix de l'obra, això explica la seva ubicació, a pocs metres dels edificis.

## Referències

* 1 2 3 4 «Forn de Rajols del Marcús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Forn de Tronera

El Forn de Tronera és una obra de Riba-roja d'Ebre (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat entre Riba-Roja d'Ebre i Maials, està dins del terme municipal de Riba-Roja d'Ebre però l'accés al forn és des del terme municipal de Maials i per pista forestal. Es conserven les restes de l'olla i del canó de l'antic forn de calç excavats a la roca. Les parets laterals dels murs i la coberta s'han enrunat i les restes d'aquests paraments es troben disperses.

## Referències

* ↑ «Forn de Tronera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 maig 2021].
# Forn de calç Bosc de l'Avellaner

El Forn de calç Bosc de l'Avellaner és una obra de Calonge de Segarra (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Aquest forn de calç industrial està situat al costat mateix de la carretera C1412a, aproximadament al km. 33,5.
Escavat dins d'un turó, s'hi accedeix per una porta seguida d'un corredor que condueix a un altre porta enreixada. Consta de dos forns, situats a banda i banda, les boques dels quals són actualment inaccessibles degut als esfondraments. Á la part de dalt del turó s'hi veuen els dos canons.

## Referències

* 1 2 «Forn de calç Bosc de l'Avellaner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Palau de Sans Souci

El Palau de Sans Souci és un castell situat a Milot, al nord d'Haití. Construït en el segle xix, el Palau de Sans Souci és obra d'Henri Christophe, un dels herois de la Revolució haitiana, autoproclamat rei. Va ordenar la construcció del gran palau en un estil que pogués competir amb Versalles. Va ser declarat a Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 1982 amb la denominació de Parc Nacional Històric: Ciutadella, Sans Souci, Ramiers.

## Referències

* ↑ http://whc.unesco.org/en/list/180
# BTG

BTG té els següents significats:
* Club BikeTrial Garrotxa, associació de biketrial amb seu a Olot, a la Garrotxa
* BTG plc (del seu nom en anglès British Technology Group), empresa del sector de la medicina del Regne Unit
* Btg. també és l'abreviatura en italià de batalló, unitat militar d'infanteria
# Illa maritimofluvial

Una illa maritimofluvial és una illa formada per sediments d'origen fluvial entre dos braços en la desembocadura d'un riu al mar, com l'illa de Buda, al delta de l'Ebre.
Les illes maritimofluvials o sedimentàries es formen a la desembocadura i principalment en els deltes on predomina la potència fluvial sobre la marina. S'originen per la deposició o acreció de sediments, és a dir, per l'acumulació de sorres, graves, llims i argiles, que són arrossegats pel corrent del riu fins a la mar.
Aquestes illes sovint formen part d'un delta, com els deltes de l'Ebre, el Ganges, el Mississipi, l'Orinoco, el Nil o el Paraná.
L'illa de Marajó, a la desembocadura del riu Amazones, és l'illa sedimentària més gran de la Terra, amb una extensió de 40.100 km².

## Vegeu també

* Accidents geogràfics
* Geografia física
# J. C. Penney

JC Penney Company, Inc. (NYSE JCP ; o comunament coneguda com JCPenney o simplement Penneys) és una cadena de botigues departamentals dels Estats Units amb seu a Planol, Texas, un barri a l'extrem nord de la ciutat de Dallas. L'empresa opera més de 1067 botigues departamentals als 50 estats i Puerto Rico. JC Penney també opera mercaderies i venda per catàleg a nivell nacional en mercats petits, cosa que la converteix en una de les principals botigues per catàleg als Estats Units.

## Presència internacional

Del 1995 al 2005 van operar 6 botigues a Mèxic, amb una estratègia diferent a la de les seves botigues als Estats Units: enfocades al segment premium i sense accés a crèdit directe. Van ser comprades per Grupo Carso i convertides a Dorian's (que posteriorment tancarien totes) i Sears (les del WTC a la Ciutat de Mèxic i Mèrida).
També va tenir presència a Xile amb una botiga al centre comercial Alto Las Condes de Santiago —a més d'una botiga d'articles de la llar anomenada JCPenney Home Store al Mall Parque Arauco—, però després de quatre anys d'operacions amb pèrdues (15 de març de 1995-29 de setembre de 1999), JCPenney es va veure obligada a vendre els seus actius al seu competidor local Magatzems París. La retirada de Xile va significar a la marca pèrdues per 20 milions de dòlars.
A més, les botigues JCPenney sovint arrenden espais a altres marques com ara Optical, Portrait Studios, Jewelry & Watch repair, etc.

## Eslògans

Aquí hi ha alguns eslògans en anglès de JCPenney usats en el passat i el present.
* A Nationwide Institution (Anys 20)
* Always First Quality
* We Know What You're Looking For (Principi dels 70)
* Where Fashion Comes to Life
* This Is JCPenney (Els 80)
* You're Looking Smarter Than Ever (Final dels 80-principi dels 90)
* Doing It Right (Principi dels 90-1997)
* I Love Your Style (1997-1998)
* Fun. Different. JCPenney (1999)
* It's All Inside (1999-2007)
* Every Day Matters (2007-2015)
* Getting Your Penney's Worth (2015-present)

## Referències

* ↑ El Mercurio. «Regional», 29-09-1999. [Consulta: 22 febrer 2011].
* ↑ «JC Penney Perdió por Dejar Chile US$ 20 Mills.». El Mercurio, 07-10-1999. [Consulta: 18 maig 2018].

## Enllaços externs

* J. C. Penney
* Yahoo! - J. C. Penney Company, Inc. Company Profile
# Israel Weapon Industries

Israel Weapon Industries (IWI), anteriorment formava part de l'empresa Israel Military Industries (IMI), és un fabricant d'armes israelià. La compañia va ser fundada en 1933. Anteriorment era propietat de l'estat d'Israel, en 2005, el departament d'armes lleugeres de l'empresa IMI, va ser privatitzat i anomenat IWI. IWI és un dels fabricants d'armes militars més famosos, i amb un major nombre de vendes. IMI va tenir certa fama a nivell mundial en els anys 1950, quan va inventar el subfusell Uzi, del qual va fabricar 10 milions d'unitats, aconseguint milions de beneficis nets per la companyia. Altres exportacions ben conegudes de la compañia inclouen: la metralladora lleugera Negev, el rifle d'assalt Galil, el fusell d'assalt Tavor i el fusell de franctirador Dan. IWI desenvolupa i fabrica armes de foc usades per les forces armades i per les agències de policia de diversos països del món.

## Referències

* ↑ From missile boats to machine guns Ora Coren, Dec. 31, 2010, Haaretz
* ↑ Hackathorn, Ken (1995). "Using the Uzi". Fighting Firearms (Soldier of Fortune) 3 (1): 18–23
* ↑ «Israel Weapon Industries website». Arxivat de l'original el 2013-04-04. [Consulta: 15 març 2018].
# Indret de la Font

L'Indret de la Font és una obra de Rupià (Baix Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Situada al costat de la riera de Rupià, prop de Can Grau. És interessant el paisatge i els elements que s'ubiquen en tot l'indret situat al costat de la riera de Rupià. Entre aquests, es presenta la construcció de la font, a la qual s'hi accedeix a través d'un petit pont de pedra, d'un ull, amb escales, que travessa la riera. És un indret recollit i humit, situat no gaire lluny del poble.

## Referències

* ↑ «Indret de la Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# Jean-Paul Pier

Jean-Paul Pier (Esch-sur-Alzette, 5 de juliol de 1933 - Bettembourg, 14 de desembre de 2016) va ser un matemàtic luxemburguès especialista en anàlisi harmònica i història de les matemàtiques. Va realitzar diverses aportacions en el camp de les matemàtiques, entre les quals destaquen la creació d'un Seminari de Matemàtiques i l'organització de simposis i conferències per al desenvolupament de la recerca universitària sobre les matemàtiques a Luxemburg.

## Obres

* Amenable locally compact groups, Wiley, 1984.
* Amenable Banach algebras, Longman, 1988.
* L'Analyse harmonique. Son développement historique, Masson, 1990.
* Histoire de l'intégration, vingt-cinq siècles de mathématiques, Masson, 1996.
* Mathematical Analysis during the 20th century, Oxford University Press, 2001
* Mathématiques entre savoir et connaissance, Vuibert, 2006.
* Le Choix de la parole, Lethielleux/DDB, 2009.
* Development of Mathematics 1900-1950, editat per Jean-Paul Pier, Birkhäuser, 1994.
* Development of Mathematics 1950-2000 Arxivat 2016-12-20 at Archive.is, editat per Jean-Paul Pier, Birkhäuser, 2000.
* Gabriel Lippmann. Commémoration par la section des sciences naturelles, physiques et mathématiques de l’Institut grand-ducal de Luxembourg du 150$^e$ anniversaire du savant né au Luxembourg lauréat du prix Nobel en 1908, J.-P. Pier et J. A. Massard, éditeurs, 1997 (llegir en línia).

## Referències

* ↑ Seminario de matemáticas de la Universidad de Luxemburgo

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jean-Paul Pier» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.