OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació d'Europa-Fira

* El títol d'aquest article és incorrecte a causa de limitacions tècniques. El títol correcte de l'article és Estació d'Europa | Fira.
Mapa Metro Línia 8 :
Mapa FGC Línia Llobregat-Anoia :
Mapa Línia metro del Baix Llobregat :
Mapa Metro Línies 9 i 10 :
Europa | Fira és una estació de la Línia Llobregat-Anoia de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya i la línia 9 Sud del metro de Barcelona. Està situada sota la plaça Europa a l'Hospitalet de Llobregat.
L'estació de ferrocarrils pertanyent al bloc de línies L8, S3, S4, S8, S9, R5 i R6 de la Línia Llobregat-Anoia es va inaugurar el maig de 2007, com una nova estació entre les estacions d'Ildefons Cerdà i Gornal. El servei de metro de la línia 9 Sud entrà en funcionament en aquesta estació el 12 de febrer de 2016, tot i que la previsió inicial era obrir-la l'any 2007.

## Serveis ferroviaris

Línia Llobregat-Anoia de FGC :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Barcelona - Pl. Espanya | Ildefons Cerdà | Gornal | Molí Nou | Ciutat Cooperativa |
| Barcelona - Pl. Espanya | Ildefons Cerdà | Gornal | Can Ros |
| Barcelona - Pl. Espanya | Ildefons Cerdà | Gornal | Olesa de Montserrat |
| Barcelona - Pl. Espanya | Ildefons Cerdà | Gornal | Martorell Enllaç |
| Barcelona - Pl. Espanya | Ildefons Cerdà | Gornal | Quatre Camins |
| Barcelona - Pl. Espanya | Ildefons Cerdà | Gornal | Manresa-Baixador |
| Barcelona - Pl. Espanya | Ildefons Cerdà | Gornal | Manresa-Baixador |
| Barcelona - Pl. Espanya | Ildefons Cerdà | Gornal | Igualada |
| Barcelona - Pl. Espanya | Ildefons Cerdà | Gornal | Igualada |
| Metro de Barcelona |||||
| Aeroport T1 | Fira | Can Tries | Gornal | Zona Universitària |
| Projectat |||||
| Aeroport T1 | Fira | Can Tries | Gornal | Can Zam |
| Font recorregut: PDI 2009-2018. |||||
* Servei de metro L8 destinació Molí Nou
* Servei suburbà S4 destinació Barcelona Plaça Espanya
* L'estació de metro L9 Sud

## Accessos

* Avinguda de la Granvia de l'Hospitalet
* Accés a l'estació des de la Plaça Europa.
* Vestíbul d'enllaç entre els serveis de la línia Llobregat-Anoia d'FGC i la línia L9 Sud de TMB.

## Referències

* ↑ «Compte enrere per a la inauguració del metro a l'aeroport del Prat». [Consulta: 14 gener 2016].
* ↑ Borrell, Anna «Metro. Línia 9». Anuari territorial de Catalunya 2005. Institut d'Estudis Catalans, pàg. 230 [Consulta: 3 juny 2011].
* ↑ «PDI de la regió metropolitana de Barcelona 2009-2018: Programa AX (ampliació de xarxa)» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità, 2009. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2010. [Consulta: 21 setembre 2010].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Calvari (Felanitx)

El Calvari de Felanitx és un monument dedicat a la crucifixió situat a Felanitx, Mallorca.

## Història

L'any 1851, el rector Sebastià Serra adquirí els terrenys dalt del Puig del Call, i el gener de l'any següent va fer construir un camí per pujar-hi, per unes escales construïdes a continuació del carrer del Call.
Al mes de juliol va col·locar la primera pedra de l'oratori, el qual no s'acabà del tot fins a l'any 1856; aquest mateix any fou beneït.
Aquest oratori està situat a dalt del puig en direcció al nord-est de Jerusalem, on, segons l'Evangeli, fou crucificat Jesús de Natzaret. S'hi col·locaren 14 estacions dels passos o Via crucis, que representen els moments de la vida de Jesús del moment en què va ser fet presoner fins a la seva crucifixió i sepultura, amb relleus de Miquel Arcas, que foren substituïts el 1972 per rajoles pintades.
El Puig del Call té una alçada d'uns 214 metres aproximadament, amb una escalera de 110 escalons que condueix fins al camí; aquests escalons tenen una amplada de 2 i una llargària de 2,80 m. A les vores del camí hi ha paret seca.

## Restauració

La primera reforma va ser l'any 1983. Foren molts els felanitxers que col·laboraren en la restauració de l'espai i del camí.
La segona reforma, es va realitzar entre el 2009 i 2010, per la qual el camí i les escales que pugen a l'oratori del Calvari recobraren l'aspecte d'un temps. Es remodelaren les catorze estacions del viacrucis que hi ha al llarg del camí, malmesos per actes vandàlics dels darrers anys en les cares de les figures que les componen. Gràcies a una nova tècnica de fotografia ceràmica, les estacions es reformaren amb unes tintes ceràmiques que es posen damunt les rajoles i es couen en el forn, talment com si fos pintat a mà. També es netejaren les columnes de marès del Via Crucis, i s'adequaren les zones verdes que de l'entrada de l'oratori.

## Referències

* 1 2 «Calvari, el». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 394. ISBN 84-8661702-2.
* 1 2 «Felanitx presumeix del Calvari». Diari de Balears, 21-10-2010 [Consulta: 8 març 2023].
# Neil Leach

Neil Leach és Professor a la Architectural Association of London. Arquitecte i escriptor, catedràtic a la Universitat del Sud de Califòrnia. Anteriorment ha estat professor en diverses universitats americanes i europees, entre elles la Graduate School of Architecture, Planning and Preservation de Columbia, la Universitat de Bath, el Dessau Institute of Architecture, l'ESARQ o l'Institute for advanced architecture of Catalonia. Ha participat també en el comissariat de diverses exposicions, com ara (Im)material Processes: New Digital Techniques for Architecture a la Biennal d'Arquitectura de Pequín (2008). La seva recerca se centra en la teoria crítica i el disseny digital, àmbits sobre els quals ha publicat Camouflage (MIT Press, 2006) o Digital Cities (Wiley, 2009).

## Referències

* ↑ «Neil Leach». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Hijab - Mulheres de véu

Hijab - Mulheres de véu (lit. ‘Hijab - Dones de vel’) és un documentari brasiler del 2013. Va ser dirigit per Paulo Halm, produït per Canhota Filmes i distribuït per Formosa Filmes.

## Sinopsi

Patricia, Zahreen, Jamile, Maria, Jamila i Marcela, totes sis de la ciutat de Rio de Janeiro, van decidir de convertir-se a la religió islàmica i van començar a dur el hijab, un vel tradicional que cobreix el cabell de les dones musulmanes. El film hi estableix un diàleg i mostra les conseqüències d'aquest camí en llurs vides en relació amb la família, l'escola i la feina.

## Referències

* ↑ «HIJAB – MULHERES DE VÉU» (en portuguès). Academia Brasileira de Cinema. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Hijab - Mulheres de véu» (en portuguès). AdoroCinema. [Consulta: 16 octubre 2022].
# Kernel

«Kernel» té aquests significats:
* Informàtica: kernel o nucli del sistema operatiu
* microkernel, model de kernel de sistema operatiu que consisteix a distribuir porcions de codi modulars i senzilles les operacions necessàries per construir una màquina virtual sobre el maquinari d'un sistema de còmput
* Matemàtiques: Nucli (matemàtiques) o kernel d'un homomorfisme, sovint abreujat ker.
# Joan Malegue

Joan Malegue Vilanova (Reus, 27 de febrer de 1800 - 19 de gener de 1873) va ser un comerciant i polític català.
El seu pare, Baldiri Malegue, era un comerciant de Cotlliure instal·lat a Reus a l'últim terç del segle xix, casat amb una reusenca. Joan Malegue tenia terres a Reus, era productor i exportador de vi, i un dels majors contribuents de la ciutat el 1845. Es dedicà a la política, i el 1839 s'havia presentat per diputat, però no va ser elegit. Tres anys després, el 1842 era regidor a l'ajuntament de Reus. Continuà de regidor, i el 1846 era tercer tinent d'alcalde, fins al 1847. Es va apartar de l'ajuntament fins al 1852, quan va ser elegit regidor en les eleccions d'aquell any, amb Eduard de Toda d'alcalde-corregidor. El mes de maig de 1853 Eduard de Toda va dimitir, per haver-se suprimit el càrrec d'alcalde corregidor, i Malegue va assumir les funcions d'alcalde fins al 31 de desembre de 1853. Va seguir de regidor durant diferents anys: ho era el 1857 amb Felipe de Nassarre, i el 1859, amb l'alcalde Madremany, de qui era amic personal, va ser nomenat síndic i president de la secció de comptabilitat de l'ajuntament. El 1861, amb Gregorio de Mijares d'alcalde, va ser nomenat per a organitzar l'arxiu de la ciutat i se li assignà un pressupost propi. El 1865 deixà l'ajuntament, però el 1867 tornava a ser primer tinent d'alcalde amb l'alcalde Rosselló. L'alcaldia de la Revolució de Setembre, quan es va fer càrrec de l'ajuntament, li demanà dues capses tancades amb clau, una de les quals contenia 500 rals en metàl·lic i paper i una petita quantitat de monedes de coure falses. Les quantitats van ser ingressades a tresoreria, i les monedes falses es van vendre com a coure vell.
Políticament, Malegue era moderat, no gaire partidari de Joan Prim, al que criticà, simpatitzava amb antics carlins i amb els elements conservadors de la ciutat, encara que mantenia amistat amb els progressistes Felip Font i Josep Maria Morlius.
Va escriure un dietari de l'any 1860 que es va conservar manuscrit i es va publicar el 2004. No és una memòria històrica de tots els dies de l'any, encara que, sense profunditzar, explica allò que de més rellevant va viure. Fa una gran incidència en el temps atmosfèric, i posa de manifest els seus interessos agrícoles. Es va publicar a cura de Josep Maria Sugranyes i Ramon Amigó i porta per títol Diario y notícias de sucesos en esta ciudad con otras notas útiles durante el año 1860 (manuscrit inèdit). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2004. ISBN 8493232483.

## Referències

* ↑ Sugranyes, Josep M.; Amigó, Ramon. "Introducció". A: Diario y notícias de sucesos en esta ciudad con otras notas útiles durante el año 1860 (manuscrit inèdit). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2004, p.11-16. ISBN 8493232483
* ↑ «Diario y notícias...». CCUC. [Consulta: 4-VI-2015].
# Estació d'Hesdigneul

L'estació de Pont-de-Briques és una estació ferroviària situada al municipi francès d'Hesdigneul-lès-Boulogne (al departament del Pas de Calais).
És servida pels trens del TER Nord-Pas-de-Calais i TER Picardie (de Calais-Ville a Amiens).
| Provinença | Estació anterior | Línia | Estació següent | Destinació |
| Calais-Ville | Pont-de-Briques | TER Nord-Pas-de-Calais | Neufchâtel | Amiens |
# Calvari (Jacopo Bassano)

Calvari és un quadre de Jacopo Bassano pintat cap a 1575 que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya; va ser adquirit pel museu el 1966.

## Anàlisi

En aquest petit quadre del Calvari, Jacopo Bassano fa servir la negror de la pedra de pissarra que serveix de suport de la pintura per ambientar una escena nocturna. Pertany a una data no llunyana el 1575, època en la qual l'artista investigava l'ús de la llum artificial, amb una dedicació particular als arguments relacionats amb la Vida i la Passió de Crist.
Aquest exercici li va proporcionar una extensa clientela, cosa que va fer que els seus notturni de format petit per a l'ús devocional privat fossin molt apreciats. Si bé van ser molts els exemplars d'aquest tipus que van circular pel mercat, són molt pocs els que es conserven amb suport de pissarra.
De format vertical, el pintor suprimeix les figures dels dos lladres per ressaltar el cos de Crist, i atorga una especial atenció al joc i el moviment de les llances i a l'escala, que omplen la foscor del buit profund. Obra refinada de factura espessa i enginyosa, pròpia d'un virtuós, posseeix tonalitats càlides (vermell i groc daurat per representar la il·luminació artificial) i taques blanques grumolloses en les figures del primer terme, cosa que ressalta la foscor de la nit. Alhora, tocs fins d'or emanen del cap de Crist i s'estenen com un feix de llum per la fusta de la Creu. Es tracta, en definitiva, d'una peça extraordinària que en les seves reduïdes dimensions enclou tota la poètica, l'audàcia i el magisteri tècnic de l'artista vènet.

## Referències

* 1 2 Fitxa de l'obra 108373-000 al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
* 1 2 3 M.M.C.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012a ed.. Barcelona: MNAC, p. 161. ISBN 978-84-8043-136-1.
# Neil Judd

Neil Merton Judd (Cedar Rapids, 27 d'octubre de 1887–19 de desembre de 1976) va ser un arqueòleg i antropòleg estatunidenc.
Judd va estudiar grec i llatí a la Universitat de Utah, on va descobrir l'arqueologia i fou deixeble del pioner en estudiar el sud-oest dels Estats Units Edgar Lee Hewett. El 1911 fou contractar com a conservador del departament d'arqueologia de l'antic museu Nacional dels Estats Units. Va encapçalar la primera missió arqueològica enviada pel govern federal al Chaco per tal de realitzar les excavacions de les ruïnes de Pueblo Bonito i Pueblo del Arroyo i va ser el descobridor i arqueòleg en cap de moltes ruïnes del poble amerindi anasazi de la regió de Four Corners, especialment les zones ubicades en el canyó del Chaco, una regió situada dins de la conca estructural de San Juan Basin, al nord-oest de Nou Mèxic.

## Referències

* 1 2 Darnell i Gleach, 2003, p. 109.
* ↑ «Neil Merton Judd. Orbituary». anthrosource.onlinelibrary.wiley.com. [Consulta: 19 abril 2018].
* ↑ Strutin, 1994, p. 20-24.

## Bibliografia

* Darnell, Regna; Gleach, Frederic W. Celebrating a century of the American Anthropological Association : presidential portraits. Lincoln, Neb.: Univ. of Nebraska Press, 2003. ISBN 9780803217201.
* Strutin, Michele. Chaco: a cultural legacy. Tucson: Southwest Parks & Monuments Association, 1994. ISBN 1877856452.

## Enllaços externs

* Brew, J. O. «Neil Merton Judd, 1887-1976». American Anthropologist, 80, 2, 01-06-1978, pàg. 352–354. DOI: 10.1525/aa.1978.80.2.02a00060.
* «Chaco Culture National Historical Park: A Brief History of Investigations & Excavations in Chaco Canyon: 1877 to Present»
* «Register to the Papers of Neil Merton Judd» Arxivat 2009-07-06 a Wayback Machine., National Anthropological Archives, Smithsonian Institution
# Harriet Chalmers Adams

Harriet Chalmers Adams (22 d'octubre de 1875 - 17 de juliol de 1937) va ser una exploradora, escriptora i fotògrafa estatunidenca. Va viatjar durant molts anys a Amèrica del Sud, Àsia i el Pacífic sud a principis del segle XX i va publicar-ne quaderns de viatge en revistes com National Geographic. Va ser reconeguda per les conferències que feia sobre els seus viatges, en les quals utilitzava làmines en color i pel·lícules.
Malgrat no tenir una formació reglada, era una lectora àvida i va viatjar a pràcticament tota l'Amèrica llatina, seguint les rutes dels viatges de Cristòfor Colom i els conqueridors espanyols. Com a corresponsal de guerra va ser l'única dona que va enviar cròniques des del front occidental de la Primera Guerra Mundial.
Va ser la primera presidenta de la Societat de Dones Geògrafes, fundada el 1925, i és àmpliament reconeguda com l'exploradora més important del seu temps.

## Referències

* ↑ «WOMAN EXPLORER'S HAZARDOUS TRIP IN SOUTH AMERICA; Harriett Chalmers Adams Tells of Encountering Vampires, Shooting Monkeys, Creeping Along Dangerous Trails---Found a River of Peat---Englishman Immured in a Canyon, Too Fat to Get Out.». The New York Times, 18-08-1912. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «8 Unsung Women Explorers» (en anglès). Yahoo, 30-04-2012.
# Siràcida

El llibre de Siràcida, o simplement Siràcida, també conegut com a llibre de l'Eclesiàstic (que cal no confondre amb l'Eclesiastès), és un text de l'Antic testament, inspirat en la Septuaginta i inclòs a les bíblies catòliques i ortodoxes. Com els altres llibres del Deuterocanònic, no es troba a les bíblies cristianes protestants ni als texts jueus.
El nom o sobrenom de «l'Eclesiàstic» fa referència al fet que aquest llibre s'usava a les primeres assemblees (en llatí, ecclesia) cristianes. D'altra banda, el nom de «Siràcida» fa referència a l'autor, Jesús de Sirac, que és l'únic autor considerat identificable dels textos de l'Antic Testament, i que hauria escrit el llibre en hebreu prop del 196 aC-175 aC. Va ser traduït al grec a Egipte cap al 132 aC.
Consta de 51 capítols, que com els altres llibres sapiencials tracten sobre temes diversos de saviesa popular. Es divideix en dues parts. La primera s'assembla al llibre dels Proverbis, i ofereix normes de conducta en forma de sentències. La segona s'assembla al Llibre de la Saviesa, i es fa un elogi dels avantpassats d'Israel que es van distingir precisament per la seva saviesa.

## Referències

* ↑ Nácar Fuster, Eloino; Alberto Colunga. Sagrada Bíblia: Eclesiástico [introducció]. Madrid: Católica, 1964, p. 714-715.
# Kernel Toolkit

El Kernel Toolkit és una biblioteca per a la creació de sistemes operatius desenvolupat per Luigi Sgro partint de les fonts del nucli Linux per l'arquitectura x86 d'Intel.
Aquest toolkit permet una certa abstracció per tal de començar a desenvolupar el sistema operatiu sense haver de partir de res.
Els passos que fa són:
* Realitza l'arrencada de la màquina.
* Passa la màquina a mode protegit.
* Instal·la un sistema per manejar la memòria.
* Permet l'execució de codi escrit en C per l'usuari de la biblioteca.
Se n'han fet diverses aplicacions pràctiques, com per exemple per a fer-lo servir de base per a aplicacions industrials i per a crear altres sistemes operatius tenint aquest codi de base.
# Comissari Dupin. Relacions bretones

Comissari Dupin. Relacions bretones (originalment en alemany, Kommissar Dupin – Bretonische Verhältnisse) és una pel·lícula alemanya de 2014. La cinta, de gènere policial, està basada en la novel·la Bretonische Verhältnisse – Ein Fall für Kommissar Dupin de Jean-Luc Bannalec. És el primer dels nou capítols de la sèrie de televisió sobre el comissari Dupin. La pel·lícula es va estrenar el 16 d'abril de 2014 a Múnic. El dia 24 d'abril es va emetre per televisió (ARD). S'ha doblat al català oriental per TV3, que va emetre-la per primer cop el 31 d'octubre de 2021, i al valencià per À Punt.

## Argument

El comissari Dupin és traslladat de París a la localitat bretona de Concarneau, i no està molt content amb el canvi. A la ciutat veïna de Pont-Aven es produeix l'assassinat de Loïc Pennec al llegendari Hotel Central. Al principi tothom és sospitós, el seu fill, el seu germanastre André, la seva dona, i el xef de l'hotel. Quan Dupin visita el metge s'assabenta que l'home assassinat patia una malaltia terminal.

## Repartiment

* Pasquale Aleardi com a Georges Dupin, comissari de policia.
* Jan Georg Schütte com a Kadeg, ajudant del comissari.
* Ludwig Blochberger com a Riwal, ajudant del comissari.
* Annika Blendl com a Nolwenn
* Sibylle Canonica com a Catherine Pennec
* Rüdiger Klink com a Paul Girard
* Walter Kreye cpom a André Pennec
* Gudrun Ritter com a Francine Lajoux
* Ulrike C. Tscharre com a Morgane Cassel
* Michael Prelle com a Loïc Pennec
* Ernst Stötzner com a Frédéric Beauvois
* Heinrich Giskes com el doctor Garreg
* Andreas Windhuis com a Koch
* Johannes Rotter com la guia turística.

## Referències

* ↑ «Das Erste: "Kommissar Dupin - Bretonische Verhältnisse" mit Pasquale Aleardi in der Titelrolle Start einer neuen Reihe am Donnerstag, 24. April um 20.15 Uhr im Ersten».
* ↑ «Kommissar Dupin  Bretonische Verhältnisse  Kritik zum Film bei Tittelbach.tv».
* ↑ «Die Kritiker: «Kommissar Dupin - Bretonische Verhältnisse»», 23-04-2014.
* ↑ «Comissari Dupin. Relacions bretones». ésAdir. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Comissari Dupin: Relacions Bretones». À Punt, 19-06-2021. [Consulta: 5 setembre 2022].
# MCZ

MCZ té els següents significats:
* Museum of Comparative Zoology, museu de zoologia de la Universitat Harvard, als Estats Units
* Momoiro Clover Z, grup musical femení del Japó
# Ieriómkino

Ieriómkino (en rus: Ерёмкино) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 181 habitants. Pertany al districte municipal de Khvalinsk.

## Referències

* ↑ «Почвенная карта России». Arxivat de l'original el 2018-01-25.
* ↑ «Топографические карты СССР N-39 (В) 1:100000. Самарская область.». Arxivat de l'original el 2018-01-15.
# Can Valls (Cabrera de Mar)

Can Valls és una masia de Cabrera de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada en la confluència del camí de Santa Elena i la carretera B-502. Té planta rectangular i està formada per tres cossos, un dels quals és de reduïdes dimensions. El cos central presenta planta baixa i pis i una coberta a dues aigües amb carener paral·lel a la façana principal, mentre que el del lateral dret compta amb planta baixa, pis i golfes, una coberta a un aiguavés i una terrassa que corona la façana principal. Els paraments són arrebossats i pintats.

## Referències

* ↑ «Can Valls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# No-ficció

La no-ficció és la literatura que presenta els fets com a veritat, i no com a ficció o invenció de l'autor. Malgrat l'elaboració de l'escriptura, pretén reflectir la realitat tal qual és. La divisió és bastant moderna, ja que en el passat no es creia necessari retolar segons quines obres amb aquest gènere, perquè ja se suposava la seva certesa.
La no-ficció comprèn els següents gèneres:
* biografia o memòries
* assaig
* història
* periodisme literari
* filosofia
* diari
* còmic
Les obres de referència i el llibre de text es poden englobar amb aquesta divisió, si bé no està clara la seva pertinença a la literatura.

## Referències

* ↑ Forceville, C.; El Refaie, E. «Stylistics and comics». A: The Routledge handbook of stylistics, 2014, p. 485-499. ISBN 9781138297838.

## Bibliografia

* Gifreu Castells, Arnau «Evolución del concepto de no ficción. Aproximación a tres modelos narrativos». Obra digital: revista de comunicación, 8, 2015, pàg. 14-39.
# Hemerofília

Els animals o plantes hemeròfils (del grec hemeros, 'culte'; i filos, 'amic') són organismes que treuen profit dels canvis provocats pels éssers humans en el seu entorn. Per aquesta raó, sovint se'ls troba en entorns habitats per humans, en adaptar-se als canvis que els humans van provocar sobre l'ambient, i sovint es diu que «segueixen els éssers humans». Algunes espècies que viuen molt a prop dels humans, i que els han seguit als seus voltants immediats són anomenats sinantrops.

## Fauna

Els successors clàssics de la cultura, que es van beneficiar de les extenses activitats de neteja dels humans durant l'Edat Mitjana i les formes de vegetació resultants (estepa cultural), inclouen espècies com la llebre, el ratolí de camp, el senglar la marta, Os rentador, espècies que ara estan de nou amenaçades i l'hàbitat de les quals ha estat restringit per una agricultura més intensiva, p. B. eriçó, hàmster, perdiu, guatlla, alosa i pavona. així com espècies els hàbitats de les quals quedaren limitats per la industrialització de l'agricultura, com ara l'hàmster, la perdiu xerra, la guatlla, l'alosa vulgar o la fredeluga. Un hemeròfil recent és la merla negra, que fins al segle xix era un ocell poruc de bosc i que va adaptar-se a la vida urbana

## Referències

* ↑ «Kulturfolger» (en alemany). Spektrum.
* 1 2 3 4 Philipp Multhaupt. «Tiere und Pflanzen als Kulturfolger: Was ist das?» (en alemany).
# Sotho

«Sotho» té aquests significats:
* Sotho o basotho, ètnia oriünda del sud de l'Àfrica
* Sotho o sesotho, llengua d'aquest poble
* Sotho o Lesotho, reialme i enclavament dins de Sud-àfrica