OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zosterop ullfosc

El zosterop ullfosc (Zosterops tetiparius) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de les terres baixes de les illes Rendova i Tetepare, a les Salomó.

## Taxonomia

Considerada un grup subespecífic de Zosterops kulambangrae pel Handbook of the Birds of the World.

## Referències

* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
# Carlos Casero Ruiz

Carlos Casero Ruiz (Bilbao, ? - 3 de març de 1918) fou un militar espanyol, participant en diversos pronunciaments militars de tarannà republicà.
Possiblement era originari de Bilbao. Capità del regiment de Garellano, com a membre de l'Associació Republicana Militar va donar suport diversos pronunciaments de Serafín Asensio-Vega y Muñoz en 1883 i Ramón Ferrandiz de la Plaza en 1884. Ell mateix va protagonitzar un pronunciament a Cartagena en gener de 1886, quan amb un grup de sergents i quaranta paisans armats, tots ells republicans federals, van prendre el castell de San Julián de Cartagena. En la contesa va morir el governador Luis Fajardo Izquierdo. Després de dos dies de revolta, va fugir amb la majoria dels implicats a Orà. D'aquí es va exiliar a França, on va sobreviure gràcies als seus coneixements musicals tocant la flauta en l'orquestra que tocava al Teatre Olympia de París. Allíva compondre un Himne a la República amb Emilio García Lavedese.
Després del fracàs del pronunciament de Villacampa en 1886 el Partit Republicà Progressista de Manuel Ruiz Zorrilla va decidir de posar fi a les conspiracions. En 1891 va sol·licitar l'amnistia, però va romandre a França i no va tornar fins 1895 amb Ruiz Zorrilla. Aleshores es va establir a Bilbao, on va treballar a les oficines d'Horacio Echevarrieta Mauri i fou candidat dins les llistes republicanes a les eleccions generals espanyoles de 1893 per Ayamonte, però no fou escollit.
Autor d'un llibre de memòries, Recuerdos de un revolucionario (publicada per Sempere i Cia a València en 1906), esdevingué un heroi venerat del republicanisme de Bilbao, on va morir el 3 de març de 1918. Fou enterrat al cementiri de Derio, on se li va inaugurar un monument funerari el 1921. Un batalló de milicians de l'Eusko Gudarostea va dur el seu nom.

## Referències

* ↑ La Coronelía. Guardas del Rey, història del Regiment Garellano, on comenta la revolta de Casero en la p. 74
* ↑ MOTINS, PRONUNCIAMENTS I COPS D'ESTAT (1808-1981)
* ↑ Militares republicanos en la Restauración: de la rebelión al exilio (1883-1891), Eduardo Higueras Castañeda, p. 21
* ↑ Recuerdos de un revolucionario a iberlibro.com
* ↑ Bataioia Milizianoak Capitán Casero 52 Arxivat 2018-04-28 a Wayback Machine., errepublika.org
# Cannutia (cràter)

Cannutia és un cràter amb coordenades planetocèntriques de 22.36 ° de latitud nord i 218.23 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 17.97 km de diàmetre. El nom fa referència a una verge vestal romana, i va ser adoptat com a oficial per la UAI el cinc de febrer de 2014.

## Referències

* ↑ "Cannutia (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Lightman, Marjorie; Lightman, Benjamin Facts on File. A to Z of ancient Greek and Roman Women, 2008.
# Stoneham

«Stoneham» té aquests significats:
* Stoneham (Maine), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts.
* Stoneham (Massachusetts), població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts.
Altres:
* Stoneham-et-Tewkesbury, població del Canadà.
* Stoneham Mountain Resort, estació d'esquí de la població de Stoneham-et-Tewkesbury. (Canadà)
# Hyuro

Tamara Djurovic, més coneguda pel pseudònim Hyuro (Argentina, 1974 - València, 19 de novembre de 2020) fou una artista urbana argentina, que desenvolupà la major part de la seua obra a la Ciutat de València, on estava instal·lada des del 2005. De composicions senzilles, els seus treballs tractaven sobre la dona, el seu món interior, la feminitat, el treball o l'aïllament.

## Galeria

* Anterior a 2013.
* 2013.
* 2012.
* Col·laboració amb Vinz, Russafa, 2014.

## Referències

* ↑ Woman Art House: HYURO (castellà)
* ↑ «Muere en València la artista urbana Hyuro». Levante-EMV, 19-11-2020. [Consulta: 19 novembre 2020].
* 1 2 3 Suárez, 2011, p. 67.

## Bibliografia

* Suárez, Mario. Los nombres esenciales del arte urbano y del graffiti español. Barcelona/Madrid: Lunwerg, 2011. ISBN 978-84-9758-765-9.
# Kiparíssovo

Kiparíssovo (en rus: Кипарисово) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 875 habitants.

## Referències

* ↑ «Топонимика Надеждинского района». [Consulta: 3 març 2018].
# Joseph Fischer

Joseph Fischer (Itzig, 24 de febrer de 1909 - Esch-sur-Alzette, 6 de juny de 1986) fou un futbolista luxemburguès de la dècada de 1930.
Fou 49 cops internacional amb la selecció luxemburguesa amb la que participà en els Jocs Olímpics de 1936.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Red Boys Differdange i National Schifflange.

## Referències

* ↑ «Joseph Fischer Olympic Results». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 7 octubre 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 8 desembre 2018].
* ↑ Perfil a eu-football.info
# Ibn al-Qitt

Àhmad ibn Muàwiya ibn Muhàmmad ibn Hixam ibn Muàwiya ibn Hixam fou un príncep omeia cordovès (? - envistes de Zamora, 10 de juliol de 901), descendent d'Hixam I, conegut com a Ibn al-Qitt.
Alfons III d'Astúries havia eixamplat els seus dominis des de les bases de Coimbra, Astorga, Lleó i Amaia, aprofitant les revoltes amazigues i dels senyors àrabs, i el 893 va reconstruir la fortalesa de Zamora, la guarnició de la qual va fer diversos atacs contra els amazics de la zona; al mateix temps els Banu Qassi a l'Aragó, Ibn Marwan al-Jil·liqí a Extremadura i Úmar ibn Hafsun a les muntanyes de Ronda, amenaçaven el poder central.
L'asceta Abu-Alí as-Sarraj, amb el subterfugi de la religió, estenia el seu poder polític, muntat al seu ase i amb roba basta i sandàlies de tela, va recórrer l'Àndalus guanyant adeptes, i va intentar el 898 una aliança entre els Banu Qassi i Ibn Hafsun que finalment no va reeixir. Tanmateix, el 901 va convèncer el príncep omeia Àhmad ibn Muàwiya (que no amagava les seves aspiracions al tron) per agafar la direcció d'una revolta, en la qual fou presentat per as-Sarraj com el mahdí reformador. El príncep i as-Sarraj van recórrer el districte de Los Pedroches (Fahs al-Ballut) i la serra d'Almaden (Jàbal al-Baranis) on foren acollits amb joia pels amazics locals als que van predicar la guerra santa contra Zamora.
L'habilitat del príncep com a prestidigitador va afavorir que molts s'unissin al seu bàndol i va arribar a manar seixanta mil guerrers als quals va prometre que les muralles de Zamora s'enfonsarien quan s'hi acostessin. As-Sarraj es va retirar prudentment i el príncep va convidar Alfons III a adoptar l'islam si es volia salvar de l'extermini. Alfons es va costar amb el seu exèrcit a la riba del riu Duero, on es va lliurar un combat que sembla que fou favorable a l'omeia (segons les fonts àrabs), la qual cosa li va permetre assetjar Zamora; però com que les muralles no queien, el cap dels amazics Nafza va abandonar Ibn al-Qitt amb la seva gent, i la seva sortida va provocar noves desercions; es van lliurar combats menors i el ritme de desercions va seguir; en veure's abandonat per la major part dels seus, va llençar un atac desesperat contra Zamora en el qual va morir el 10 de juliol del 901.

## Bibliografia

* E. Levi Provençal, Historia de la España Musulmana
# Carlos Castaño Panadero

Carlos Castaño Panadero (Madrid, 7 de maig 1979) és un ciclista espanyol, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.

## Carrera esportiva

Especialista en ciclisme en pista, va participar, als 25 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova de persecució per equips al costat de Sergi Escobar, Asier Maeztu i Carlos Torrent. En aquests mateixos Jocs també va participar en la prova de persecució individual, en la qual va finalitzar dotzè.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat una medalla de bronze en el Campionat del Món de ciclisme en pista en Persecució per equips.
En ciclisme en ruta aconseguí guanyar diferents etapes entre elles una a la Volta a Catalunya de 2006.
Es retirà el 2010 després de nou mesos lluitant per una lesió a l'esquena. Entre el 2010 i 2014 fou entrenador a la Federació Madrilenya de ciclisme.

## Palmarès en pista

* 2004
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics d'Atenes en persecució per equips amb Asier Maeztu, Sergi Escobar Roure i Carles Torrent
** Medalla de bronze als Campionat del món de persecució per equips amb Asier Maeztu, Sergi Escobar Roure i Carles Torrent
** Campió d'Espanya de puntuació
* 2005
** Campió d'Espanya de persecució

## Palmarès en ruta

* 2002
** 1r a la Volta a la Comunitat de Madrid
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Navarra
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Galícia
* 2004
** 1r a l'Aiztondo Klasica
* 2005
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Burgos
* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2007. No surt (14a etapa)
* 2008. 38è de la classificació general.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Carlos Castaño». [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ AS, Diario. «Carlos Castaño, bronce olímpico en Atenas 2004, se retira por una lesión de espalda» (en castellà), 10-09-2010. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ «Volta Catalunya: Carlos Castaño dicta sentencia en Vallnord» (en spanish), 18-05-2006. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ «Carlos Castaño, bronce olímpico en Atenas 2004, se retira por una lesión de espalda» (en spanish), 10-09-2010. [Consulta: 24 març 2024].
* ↑ Ferrari, Fernando. «Técnico y de pista, doble artista: Carlos Castaño» (en castellà), 19-03-2021. [Consulta: 24 març 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it
# Nlaza

Nlaza va ser el tercer manikongo del regne del Congo a l'Àfrica central a començaments del segle xv. Poc se sap d'ell o del seu regnat llevat que era un dels dos cosins del fundador del Congo, Lukeni lua Nimi, i del seu successor, Nanga.

## Referències

* ↑ Pierre Bertaux. África: desde la prehistoria hasta los estados actuales. (en español) Colección Historia Universal Siglo XXI, volumen 32, 19ª edición, México, Siglo XXI Editores, 2001. ISBN 9682302293.
* ↑ Llista de reis del Congo a worldstatesmen
# Spermacoce natalensis

Spermacoce natalensis és una espècie de planta del gènere Spermacoce. Va ser descrita per Ferdinand von Hochstetter. És una planta indicadora de l'existència d'abundant ferro en el sòl.

## Referències

* ↑ Hochst., 1844 In: Flora 27: 555
* ↑ Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2014 Annual Checklist. (26 May 2014), Roskov Y., Kunze T., Orrell T., Abucay L., Paglinawan L., Culham A., Bailly N., Kirk P., Bourgoin T., Baillargeon G., Decock W., De Wever A., Didžiulis V. (ed), Species 2000: Reading, UK.
# La Kinky Beat

La Kinky Beat és un grup procedent de Barcelona, sorgit el 2003 de la fusió de diversos projectes (Trimelón, Ovaciono Real, Radio Bemba, Afrodisian Band i Radar Bcn). Des de llavors han fet més de sis-cents concerts que els han portat per Mèxic, Colòmbia, Brasil, Dinamarca, Suècia, Hongria, Itàlia, Finlàndia, la República Txeca, Holanda, Bèlgica, Suïssa, Alemanya, el Regne Unit, França, Àustria i per tots els racons de l'Estat espanyol, més sis discos editats (un d'ells guardonat com a millor àlbum de música urbana dels Premis UFI 2011). Ha consolidat la seva carrera amb una proposta a base de rock, drum’n punk, dub i reggae.

## Discografia

* Made in Barna (2004), Kasba Music.
* RMX Made in Barna (2005) remescles, Kasba Music.
* One More Time (2006), Kasba Music.
* 04-06 (2007), Recopilatori, Kasba Music, Grabaxiones Alicia.
* Karate Beat (2008), Kasba Music.
* Massive Underground (2011), New Beats/Kasba Music.

## Referències

* ↑ «La Kinky Beat». Catalan Sounds. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-25. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Hywel Dda

Hywel ap Cadell, anomenat Hywel Dda o Hywel el Bo, (880? — †950), va ser un rei de Powys, de Gwynedd i de Deheubarth que visqué al segle x. Se'l considera un dels reis britons més grans abans de la conquesta normanda de l'illa britànica. Gràcies a la seva actuació, Gal·les acabà el segle X amb un sistema codificat de lleis molt més avançat que els dels regnes anglesos de l'època.

## Biografia

Hywel va ser el fill petit de Cadell ap Rhodri i net de Rhodri Mawr o Rhodri el Gran. En l'any 905, Cadell, que havia conquerit el regne de Dyfed, el cedí al seu fill perquè el governés en nom seu. Aquest darrer establí la cort al castell de Dinefwr i consolidà la seva posició política esposant Elen, filla de Llywarch ap Hyfaidd, que es creu que fou el darrer príncep independent de Dyfed. En morir Cadell al 909, Hywel obtingué Seisyllwg (Ceredigion i Ystrad Tywi), la part sud del regne, i a la mort del seu germà el 920, fusionà Dyfed i Seisyllwg per formar un nou regne, el de Deheubarth. A la mort del seu cosí Idwal Foel (Idwal el Calb) el 942, s'apoderà també del territori de Gwynedd, i es trobà en possessió de tres quartes parts de l'actual país de Gal·les.
Malgrat la tendència imperant a l'època, el regnat de Hywel fou particularment pacífic, i fins i tot sembla que se sotmeté als reis anglesos Eduard I el 918 i Athelstan el 926. L'entesa amb els veïns era prou cordial com per fer-se encunyar moneda de plata a la vil·la anglesa de Chester; també va ser l'únic rei de Gal·les que va emetre moneda pròpia. Després d'haver estudiat el sistema legislatiu anglès i d'haver pelegrinat a Roma l'any 928, començà a aplicar en la tasca governativa diverses idees molt avançades al seu temps. És possible que es reunís amb el Sant Pare (encara que no se sap si fou Joan X, Lleó VI o Esteve VIII, ja que els tres ocuparen el Setial de Pere aquell any).
Als voltants de l'any 945 es va fer una assemblea a Hendy-gwyn ar Daf (Whitland en anglès), un aplec dels juristes del país on les lleis gal·leses foren codificades i transcrites per a la posteritat. La part més gran d'aquesta tasca fou obra del cèlebre erudit Blegywryd, i encara que no se'n conserven còpies coetànies, apareixen en manuscrits del segle xii que reconeixen el mèrit reial en la recopilació.
Després de la mort d'Hywl Dda, el regne fou partit en tres parts. Gwynedd fou pels fills d'Idwal, mentre que Deheubarth i Powys passaren als fills d'Hywel. El seu llegat més valuós, però, fou un codi legislatiu molt modern que es mantingué viu i que serví d'element de cohesió nacional fins a la conquesta anglesa de Gal·les.

## Enllaços externs

* Resum biogràfic (gal·lès)(anglès)
* Plana del jardí i centre Hywel Dda, dedicat a la memòria del rei i de la seva recopilació legislativa Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine. (gal·lès)(anglès)
# Conferència de Panglong

La Conferència de Panglong fou una reunió política per determinar el futur de Birmània i la seva relació amb les àrees frontereres poblades per minories, que es va celebrar a Panglong, als Estats Shan el febrer de 1947. Va tenir com a precedent una conferència al mateix lloc al febrer de l'any anterior, on es va establir la idea de la unió sense precisar-ne la forma. Van assistir a la conferència membres del consell executiu del governador de Birmània, els prínceps o saofas, i representacions dels shan, katxin i xin. Es va acordar com a punts principals l'autonomia interna completa de l'Àrea de Frontera, la concessió de certs poders i nomenaments, provisions per la delimitació de l'estat katxin, i el dret a un referèndum pel manteniment de la Unió o la separació al cap de deu anys de l'ingrés a la unió. L'acord mai no fou respectat en el darrer punt.
# James Piccoli

James Piccoli (Mont-real, 5 de setembre de 1991) és un ciclista canadenc, professional des del 2014 i actualment a l'equip Israel Start-Up Nation.

## Palmarès

* 2016
** 1r al Tobago Cycling Classic
* 2017
** 1r al Tour de Southland i vencedor d'una etapa
* 2018
** 1r al Tour de Beauce i vencedor d'una etapa
* 2019
** 1r al Tour de Gila i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de Taïwan
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce
** Vencedor d'una etapa al Tour de Utah
* 2023
** Vencedor d'una etapa al Tour de Hainan

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2020. 125è de la classificació general

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Can Llensa

Can Llensa és una antiga fàbrica construïda el 1898 al municipi d'Hostalric destinada a la producció de taps de suro. Cap a mitjans dels anys setanta l’Ajuntament va comprar la finca a la família Llensa. L’any 2004 l'edifici va ser rehabilitat per a ubicar-hi el Centre cívic, el Casal d’Avis i la Biblioteca Modest Salse. L'edifici actual el formen el Centre Gastronòmic Domus Sent Soví (2012), l'Oficina de Turisme d'Hostalric (2012) i la Biblioteca Modest Salse.

## Història

Va ser construïda el 1898 per l'empresari Alfons Llensa i Plademunt darrere la Torre dels Frares. Va construir-hi una fàbrica de taps de suro que va fer fallida arran de la crisi de la indústria surera provocada per la Primera Guerra Mundial. Durant la Guerra Civil Espanyola el Comitè Local Marxista va reconstruir l'edifici i del 1937 al 1976 va servir d'escola. A mitjans dels anys setanta l'Ajuntament va comprar els terrenys a la família Llensa. El 2004 l'edifici va ser rehabilitat per l'arquitecte Manel Vazquez i s'hi va situar un Centre Cívic amb la biblioteca Modest Salse, el Punt d'Informació Juvenil i el Casal d'Avis. El 2012 s'hi instal·la el Centre gastronòmic Domus Sent Soví i l'Oficina de Turisme.

## Referències

* ↑ Duran i Xamaní, Montserrat. Hostalric. Girona: Diputació de Girona, 1990, p. 41. ISBN 8486377757.
* ↑ Duran i Xamaní, Montserrat. Hostalric. Girona: Diputació de Girona, p. 43. ISBN 8486377757.
* ↑ Caupena, J. Diari de Girona, 15-12-2004, pàg. 75.
* ↑ «???». El Punt, 28-09-2012, pàg. 10.
# (289) Nenetta

(289) Nenetta és un asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides descobert el 10 de març de 1890 per Auguste Honoré Charlois des de l'observatori de Niça, França.
El nom és un derivat de la paraula francesa per denominar a les dones més o menys frívoles.

## Vegeu també

* Llista d'asteroides del (201) al (300)
* Cossos menors del Sistema Solar

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a edició. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.

## Enllaços externs

* «(289) Nenetta» (en anglès). Minor Planet Center. [Consulta: 17 abril 2017].
# Club Deportivo Plaza Amador

El Club Deportivo Plaza Amador és un club panameny de futbol de la Ciutat de Panamà.

## Història

El Plaza Amador va ser fundat l'any 1955 per una figura llegendària de l'esport panameny, León Cocoliso Tejada (1927-1982), qui creà el club per tal d'educar i entrenar joves jugadors. El club passà del futbol base a la màxima categoria del futbol panameny. Després de la mort de León, Andrés Chalet, Daniel Vásquez i Enrique Cajar es van fer càrrec del club i el retornaren al màxim nivell, on fou campió de la lliga de districte, la copa JVC i el campionat de l'ANAPROF.

## Palmarès

* Lliga panamenya de futbol: 5
** 1988, 1990, 1992, 2002, 2005

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2008-01-02 a Wayback Machine.
# Gobiobotia nicholsi

Gobiobotia nicholsi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Il pap'occhio

Il pap'occhio és una pel·lícula de comèdia italiana de 1980 escrita i dirigida per Renzo Arbore.
Va ser estrenada el setembre de 1980 i va ser molt atacada per la premsa catòlica. Tres setmanes més tard va ser confiscada "per insultar a la religió catòlica i a la persona del Sant Papa" per ordre del fiscal de l'L'Aquila Donato Massimo Bartolomei.
La pel·lícula va recaptar 5.000 milions de lires i va ser la cinquena pel·lícula més taquillera d'Itàlia la temporada 1980/1981.

## Trama

El músic Renzo Arbore té una visió de Don Gabriel, que ve portant una Anunciació del Vaticà: Gabriel anuncia que el Papa Joan Pau II, veient la televisió, va quedar impressionat per una cervesa. comercial en què Arbore era el portaveu. Així, Arbore serà contractat com a director artístic de la recentment formada però mal organitzada Televisió Estatal del Vaticà. Després d'aquest anunci, Arbore i la seva companyia arriben al Vaticà per començar a treballar. Mentrestant, el cardenal Richelieu, un prelat conservador fanàtic, conspira per destruir la iniciativa i arruïnar Arbore.

## Repartiment

* Renzo Arbore com ell mateix
* Roberto Benigni com ell mateix
* Isabella Rossellini com ella mateixa
* Andy Luotto com ell mateix
* Mario Marenco com ell mateix
* Manfred Freyberger com a Papa Joan Pau II
* Michael Pergolani com ell mateix
* Otto e Barnelli com ells mateixos
* Sorelle Bandiera com a ells mateixos
* Diego Abatantuono com a Don Gabriele
* Luciano De Crescenzo com a Déu
* Graziano Giusti com a Cardenal Richelieu
* Fabrizio Zampa com a Zampa
* Milly Carlucci com a monja anunciadora de televisió
* Mariangela Melato com a actriu Unchoen que interpreta "La figlia di Iorio"
* Ruggero Orlando com ell mateix
* Martin Scorsese com a director de televisió
* Silvia Annichiarico com a secretària d'Arbore

## Referències

* 1 2 «Cinema: 'Pap'occhio' in dvd, Arbore "oggi non farei film sul Papa». Agenzia Giornalistica Italia, 19-04-2010. Arxivat 25 April 2010$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2010-04-25. [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ «Musical stravagante per niente blasfemo». La Repubblica, 19-10-1998.
* ↑ Marco Giusti. Dizionario dei film italiani stracult. Sperling & Kupfer,1999, 1999. ISBN 8820029197.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Arch of Triumph

Arch of Triumph és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Lewis Milestone segons la novel·la d'Erich Maria Remarque estrenada el 1948.

## Argument

En vigílies de la Segona Guerra mundial, Ravic, un cirurgià de renom, és torturat per Haake, un agent de la Gestapo. Se’n va del seu país i es refugia il·legalment a París. Hi coneix Joan Madou, que el salva del suïcidi. S'enamoren un de l'altre i aconsegueixen arribar a la Costa Blava. Però Ravic és descobert per la policia i és extradit. Aconsegueix tanmateix tornar a França després de diversos mesos…

## Repartiment

* Ingrid Bergman: Joan Madou
* Charles Boyer: Dr. Ravic
* Charles Laughton: Ivon Haake
* Louis Calhern: Coronel Boris Morosov
* Ruth Warrick: Kate Bergstroem
* Roman Bohnen: Dr. Veber
* J. Edward Bromberg: Gestor de l'hotel a Verdun
* Ruth Nelson: Madame Fessier
* Stephen Bekassy: Alex
* Curt Bois
* Art Smith: Inspector
* Michael Romanoff: capità Alidze

## Referències

* ↑ «Arch of triomph». The New York Times.