OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Muralles de Púbol

Les muralles de Púbol són una obra de la Pera (Baix Empordà) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Les antigues muralles de Púbol van ser bastides al costat del castell i de l'església. En l'actualitat només se'n conserven alguns fragments dels paraments, als quals s'hi van adossar nombroses edificacions. Els vestigis més ben conservats es troben prop de la plaça Major; en aquest punt hi ha un passadís cobert, pertanyent a Can Canada, que ocupa el lloc de l'antic portal d'accés. Seguint pel carrer Major hi trobem, formant part d'un habitatge, un fragment de mur amb espitlleres que pertanyia a l'angle sud-oest del recinte. Un altre fragment està situat prop de l'església, incidint perpendicularment amb el frontis d'aquesta i formant continuïtat amb el seu mur lateral esquerre.

## Història

La muralla de Púbol va ser bastida durant els segles XIII-XIV.

## Referències

* 1 2 «Muralles de Púbol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2018].
# Zarétxie (Nóvgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Zarétxie».
Zarétxie (en rus: Заречье) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 13. Pertany al districte de Màlaia Víxera.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Oputi» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-07-06. [Consulta: 6 juliol 2022].
# Vall d'Andarab

La vall d'Andarab és el nom donat a la vall que forma el riu Andarab entre el seu naixement al pas de Khawak i la seva desembocadura al riu Kunduz. Té uns 120 km de llarg i és una vall estreta, de la qual la part superior és pròpiament anomenada vall d'Andarab mentre la part sud és conegut com a vall de Doshi o Dushi (del poble on desaigua el riu) o de Khinjan. La vall superior té un clima fred i dur a l'hivern i fresc a l'estiu, mentre la inferior té un clima més suau a l'hivern i calorós a l'estiu. La població el 1990 s'estimava en uns 20.000 habitants (unes 2600 famílies)
Les dues parts estan governades per un hakim que té residència a Banow.
La vall fou el centre dels dominis de la dinastia local dels Banu Dawúdides als segles IX i X.
# Municipi D de Montevideo

El municipi D (en castellà, municipio D) és un dels vuit municipis de Montevideo, Uruguai. És un dels municipis més grans de la ciutat, ocupant la zona nord-est del departament, des del centre urbà fins a la zona rural. Gran part del municipi té funció industrial i residencial.
Va ser creat mitjançant el decret 11.567 del 13 de setembre de 2009, ratificat posteriorment.

## Geografia

El municipi D és, al costat de l'A, del G i de l'F, un dels quatre municipis més grans de Montevideo. Limita a l'oest amb el municipi G, al sud amb els municipis C, CH i E, a l'est amb el municipi F, i al nord amb el departament de Canelones.
Així mateix, el municipi D comprèn la totalitat de les seccions judicials 5 i 17, i una part de la 16.

## Població

D'acord amb les dades del cens del 2009, el municipi tenia una població aproximada de 172.000 habitants, essent un dels més poblats.

## Barris

Cadascun dels municipis de Montevideo se subdivideix en barris (barrios). En concret, el municipi D es troba format pels següents barris: Aires Puros, Casavalle, Castro Castellanos, Cerrito, La Blanqueada, Las Acacias, Manga, Mercado Modelo, Piedras Blancas, Unión i Villa Española.

## Llocs d'interès

* Santuari Nacional del Cerrito (Cerrito).
* Edificio Libertad (Mercado Modelo).
* Parc de les Escultures (Mercado Modelo).
* Església de la Unión (Unión).
* C.S.D. Villa Española (club esportiu de futbol i boxa).
* Santuari Nacional del Cerrito.
* Edificio Libertad.
* Parc de les Escultures.
* Església de la Unión.

### Carrers

* Avenida General Flores.
* Avenida Luis Alberto de Herrera.
* Avenida 8 de Octubre.
* Bulevar Batlle y Ordóñez.
* Corrales.
* Monte Caseros.

## Referències

* ↑ Presidència de l'Uruguai: Llei Nº 18.567 del 13 de setembre de 2009 Arxivat 2009-12-22 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Llei 18.644 del 12 de febrer de 2010 Arxivat 2010-03-26 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Llei 18.653 del 15 de març de 2010 (castellà)
* ↑ Informació sobre els nous vuit municipis de Montevideo a observa.com.uy Arxivat 2010-08-07 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Competències dels municipis: IMM Arxivat 2011-04-26 a Wayback Machine. (castellà)
* El Observador: Recorregut per les alcaldies del Departament de Montevideo Arxivat 2010-08-07 a Wayback Machine. (castellà)
* Cort Electoral- Resultats de les eleccions generals-locals 2010 (castellà)
* Informació sobre els vuit municipis de Montevideo a uypress.net Arxivat 2010-05-10 a Wayback Machine. (castellà)
# Katherine Worsley

Katherine Worsley, duquessa de Kent (Hovingham Hall (Yorkshire) 1933). Duquessa de Kent a través del seu matrimoni amb el present duc i membre de la família reial britànica des de 1961. La duquessa ostenta el tractament d'altesa reial.
Nascuda a Hovingham Hall el dia 22 de febrer de 1933 essent filla del coronel sir William Worsley i de Joyce Morgan, descendent de sir John Tomlinsonn Brunner, fundador de Brunner Mond.
Educada a l'Escola Reina Margarida de York i posteriorment a l'Escola Runton Hill, aviat desenvolupà un gran interès per la música, especialment pel piano, el violí i l'òrgan. Posteriorment, treballà de professora particular de música. Després de no superar les proves per entrar a la Royal Academy of Music, s'incorporà a la Universitat d'Oxford on continuà els seus estudis de música.
El 8 de juny de 1961 contragué matrimoni a la Catedral de York amb el príncep Eduard del Regne Unit, fill del príncep Jordi del Regne Unit i de la princesa Marina de Grècia. Eduard era net del rei Jordi V del Regne Unit i de la princesa Maria de Teck d'una banda, i del príncep Nicolau de Grècia i de la gran duquessa Helena de Rússia.
Després del casament rebé el títol de duquessa de Kent i el tractament d'altesa reial. La parella tingué tres fills:
# Urte ilunak

Urte ilunak, estrenada en castellà com Los años oscuros, és una pel·lícula basca dirigida el 1993 per Arantxa Lazkano. Rodada en basc i en castellà, és Considerada un exercici visual profund i reflexiu sobre la postguerra i el franquisme al País Basc. Va suposar el debut cinematogràfic de Bárbara Goenaga.

## Argument

Una nena de vuit anys, Itziar, viu un món de repressió i tristesa tant a casa com a l'escola. Els seus pares són uns nacionalistes bascos derrotats que bolquen les seves frustracions en ella imposant-li un règim de càstigs desproporcionats i injustos, i a l'escola estudia en un col·legi de monges on li és imposat el sistema repressor típic del franquisme basat en la por i la humiliació. L'única via per escapar és el carrer, on coneix una nena i ambdues juguen a la muntanya en un ambient de llibertat. Una malaltia acaba amb aquesta situació i és enviada a un internat. Al cap d'uns anys, Itziar torna al poble i troba els seus amics, però tot és diferent.

## Repartiment

* Eider Amilibia
* Garazi Elorza
* Klara Badiola
* Carlos Panera
* Amaia Basurto
* Andrea Toledo
* Bárbara Goenaga
* Nere Illarramendi
* Nora Gurrutxaga
* Haizea Uria
* Gorka Iruretagoiena
* Asier Arriola
* Jose Lizaso
* Nerea Arrizabalaga
* Ana Miranda
* Miren Gojenola
* Itziar Lazkano
* Mikel Albisu Cuerno
* Ramon Ibarra
* Felipe Barandiaran
* Joseba Arrasate
* Txema Blasco
* Maite Zumeta
* Ramon Barea
* Daniel Trepiana
* Javier Merino
* Amaia del Rio
* Maider Gambas
* Felix Arkarazo
* Maria Luisa Arellano

## Premis i nominacions

* Premi al Millor Guió en el Festival Internacional de Pontevedra (1993)
* Premi al Millor Guió en la III edició dels premis al Cinema Basc de "El Mundo" (1994)
* Premi a la Millor Pel·lícula en el Fòrum Nous Realitzadors de Múrcia (1994).
* Nominada al Goya al millor director novell.

## Referències

* ↑ Los años oscuros, El País, 18 de febrer de 1995
* ↑ Los años oscuros a Fotogramas
* ↑ Los años oscuros, Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ Los años oscuros al web dels Premis Goya
# Màslovo (Ivànovo)

* Per a altres significats, vegeu «Màslovo».
Màslovo (en rus: Ма́слово) és un poble de l'óblast d'Ivànovo, a Rússia, que en el cens del 2010 no tenia cap habitant.
# Copa Mare de totes les Guerres

La Copa Mare de totes les Guerres (àrab: بطولة أم المعارك Botola Umm Al-Ma'arik), posteriorment anomenada Campionat de Bagdad (àrab: بطولة بغداد), també coneguda com Copa Elite iraquiana (àrab: كأس النخبة العراقي), fou una competició futbolística per eliminatòries de l'Iraq.
S'inicià el setembre de 1991, després de la Guerra del Golf. La disputaven pels sis primers clubs de la lliga en la primera edició i pels vuit primers les següents. Després de la invasió d'Iraq del 2003 el torneig passà a anomenar-se Campionat de Bagdad i finalment desaparegué.

## Historial

Font:
| Any | Campió | Resultat | Finalista |
| Copa Mare de totes les Guerres ||||
| 1991 | Al-Zawraa | 3–1 (pr.) | Al-Quwa Al-Jawiya |
| 1992 | Al-Talaba | 1–0 (gol d'or) | Al-Quwa Al-Jawiya |
| 1993 | Al-Talaba | 2–1 | Al-Quwa Al-Jawiya |
| 1994 | Al-Quwa Al-Jawiya | 0–0 (pr.) (4–3 pen) | Al-Talaba |
| 1995 | Al-Talaba | 1–0 | Al-Quwa Al-Jawiya |
| 1996 | Al-Quwa Al-Jawiya | 1–0 (gol d'or) | Al-Zawraa |
| 1997 | Al-Najaf | 4–0 | Al-Shorta |
| 1998 | Al-Quwa Al-Jawiya | 3–0 | Al-Naft |
| 1999 | Al-Zawraa | 2–0 | Al-Quwa Al-Jawiya |
| 2000 | Al-Shorta | 1–0 | Al-Zawraa |
| 2001 | Al-Shorta | 1–0 (gol d'or) | Al-Talaba |
| 2002 | Al-Shorta | 1–0 | Al-Talaba |
| Campionat de Bagdad ||||
| 2003 | Al-Zawraa | 2–2 (pr.) (5–4 pen) | Al-Talaba |
* ↑ Disputada el 1996.
* ↑ Disputada el 2002.

## Referències

* ↑ «Chapter 9, The Mother of All Battles». Amazon Press, 2001. Arxivat de l'original el 2022-08-18. [Consulta: 9 setembre 2021].
* ↑ Mahmoud, Shukri. «3». A: Iraqi Football in 100 years (en arabic), 2010.
* ↑ «Al-Talaba wins over Al-Jawiya and hold the second Umm Al-Ma'arik cup 1992» (en arabic), 02-11-2014.
* ↑ «Iraq - List of Cup Winners». RSSSF.
# Cambridge Centre for Sixth-form Studies

El Cambridge Centre for Sixth-Form Studies (CCSS) va ser un centre d'estudis independent de sisè de batxillerat per a estudiants d'internat i diürns de 15 a 19 anys. El centre, que s'havia fundat l'any 1980, posseïa un allotjament residencial i docent al centre de Cambridge, Anglaterra. En no poder mantenir-se com a centre independent, va passar a formar part de la Fundació Stephen Perse el setembre de 2018 i va desaparèixer com a universitat de marca el març de 2020.

## Decadència i desaparició

Durant uns quants anys abans de la seva absorció per la Fundació Stephen Perse, el college havia vist que el nombre d'estudiants havia disminuït bruscament de més de 200 fins a uns 135. Com a resposta a aquesta decadència, el col·legi va reduir la seva plantilla, i també les assignatures que oferia per a l'estudi i les seves activitats extracurriculars i va tancar un dels seus campus i el seu bloc administratiu.
El col·legi va patir una alta rotació de personal mitjançant acomiadaments i renúncies. Això no va provocar el canvi esperat en l'estabilitat financera del col·legi i, per tant, el 2018, CCSS es va acostar a la fundació Stephen Perse per sol·licitar-hi l'admissió. El 30 de novembre de 2018 va ser l'últim dia de l'existència del col·legi com a col·legi independent.

## Exalumnes destacats
### Política

* James Brokenshire, polític conservador
* Zac Goldsmith, periodista i polític conservador
* Charlie Elphicke, expolític conservador i criminal convicte

### Literatura, televisió, música i teatre

* Hadley Freeman, columnista i escriptor de diaris
* Daisy McAndrew, periodista de notícies de televisió
* Zoe Hardman, presentadora de televisió i actriu
* Tom Wontner, actor; besnét d'Arthur Wontner
* Giles Lamb, compositor i dissenyador de so escocès
* Alex Dolan, periodista i presentador meteorològic del programa Look East de la BBC

## Referències

* ↑ , n.d..
* ↑ «Who's Who». Ukwhoswho.com. [Consulta: 8 novembre 2012].
* ↑ «Alumni Profiles». Cambridge Centre for Sixth-form Studies. Arxivat de l'original el 1 November 2014. [Consulta: 1r novembre 2014].

## Enllaços externs

* Web del col·legi Arxivat 2021-08-04 a Wayback Machine.
# Chiara Gazzoli

Chiara Gazzoli (Cernusco sul Naviglio, 21 d'agost de 1978) és una antiga davantera de futbol que va ser internacional amb Itàlia entre 1999 i 2007 (quan va deixar el futbol pel futbol sala), jugant l'Eurocopa 2005. Va guanyar 4 Lligues, 3 Copes i 3 Supercopes d'Italia amb el Milan, el Foroni, el Torres i el Fiammamonza, i va ser màxima golejadora de la Serie A en dues ocasions.

## Trajectòria

| Temporades | Club | Títols | Selecció (fases finals) |
| 94/95 - 00/01 | ACF Milan | 1 Lliga, 1 Copa, 1 Supercopa |
| 01/02 - 03/04 | Foroni Verona | 2 Lligues, 1 Copa, 1 Supercopa |
| 04/05 | Sassari Torres | 1 Copa | Eurocopa 2005 (1a fase) |
| 05/06 - 06/07 | ASD Fiammamonza | 1 Lliga, 1 Supercopa |

## Referències

* ↑ UEFA
* ↑ RSSSF
# Josep Maria Bertran i Soler

Josep Maria Bertran i Soler (l'Espluga de Francolí, 1945) és un metge i polític català, senador en la IV i V legislatures.

## Biografia

Llicenciat en medicina i cirurgia per la Universitat de Barcelona el 1972, fou intern becari de la Fundació Cambó en l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau de Barcelona (1968-1972). Metge titular d'APD per oposició (1978) i diplomat en Sanitat per l'Escola Superior de Sanitat (1980). Especialista en Medicina Familiar i Comunitària (1988).
Del 1986 al 2004 ha estat president del Col·legi Oficial de Metges de Tarragona, des del 1987 president de la Comissió de Formació Continuada i Docència de l'Organització Mèdica Col·legial, des de 1988 president de la Delegació espanyola en la Comissió de Formació Professional del Comitè Permanent de la Comunitat Europea. Des del 1990 és delegat d'Espanya en l'Assemblea Mundial d'Educació i en l'Assemblea de la American Medical Association. Des del 1991 és membre de la Junta Permanent del Consell Coordinador de Formació Mèdica de Catalunya i des del 1993. Membre del Comitè Consultor del Consell d'Europa
Alhora, és militant de CDC i fou escollit senador per la coalició CiU per la província de Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1989 i 1993. Ha estat membre suplent de la Diputació permanent del Senat i vicepresident segon de la Comissió de Sanitat i Afers Socials.

## Referències

* ↑ El Col·legi Oficial de Metges de Tarragona reconeix la trajectòria professional i humana dels seus col·legiats, 2 de juliol de 2014
* ↑ «El Dr. Josep M. Bertran rep la màxima distinció que atorga la Organización Médica Colegial». Arxivat de l'original el 2015-06-14. [Consulta: 12 juny 2015].
* ↑ Fitxa del Senat
# Universitat de Vílnius

La Universitat de Vílnius, (lituà: Vilniaus universitetas) és una universitat pública d'investigació, la universitat més antiga dels estats bàltics i una de les més antigues i famoses del nord d'Europa.
Fundada per Esteve Bathory I i jesuïtes espanyols el 1579, la universitat va esdevenir un dels més grans centres científics i culturals de la regió bàltica i el més important al Gran Ducat de Lituània.

## Història

L'acte de confirmació del Col·legi Imperial va ser signat el 4 d'abril de 1803, pel tsar Alexandre I de Rússia, va establir que l'antiga «Universitat de Vilna», fundada el 1578 i reorganitzada el 1781 com una institució secular per la Comissió d'Educació Nacional sota el nom polonès de l'«Escola central de Lituània» (Szkoła Główna Litewska, Schola Princeps Magni Ducatus Lituaniae) va prendre el nom de la «Universitat Imperial de Vilna» (Императорский Виленский университет).
La dura repressió després de la insurrecció polonesa de 1830 va provocar la clausura de la universitat, símbol del nacionalisme polonès i lituà. Els estudiants van ser obligats a exiliar-se per continuar els seus estudis en institucions d'Estònia, Ucraïna i d'altres ciutats russes. La universitat va reobrir en 1919 com una universitat polonesa, prenent el nom Uniwersytet Stefana Batorego. Els professors polonesos van haver de sortir als anys 1944-1946, i van ser substituïts per lituans o russos. Després que Lituània va recuperar la seva independència el 1990, després de la dissolució de la Unió Soviètica, que va reprendre el seu estatus com una de les més destacades universitats de Lituània: Universitat de Vílnius.

## Organització

Té catorze facultats:
* Filologia
* Filosofia i Història
* Fisica
* Ciències Naturals
* Química
* Ciències econòmiques
* Humanitats
* Matemàticas i Informàtica
* Medicina
* Comunicació i Dret
* Relacions Internacionals i Ciències Polítiques
* Llengües Estrangeres
La universitat compta amb 5 instituts:
* Institut de Recerca Aplicada.
* Institut de Física Teòrica i Astronomia.
* Institut de Bioquímica.
* Institut de Biotecnologia.
* Institut de Matemàtica i Informàtica.
Hi ha 4 centres d'estudi i recerca:
* Centre d'Estudis Orientals.
* Centre d'Estudis Religiosos i Recerca.
* Esports i el Centre de Salut.
* Centre d'Estudis de Gènere.
Altres divisions:
* Centre de Carrera.
* Centre de Desenvolupament de Tecnologies de la Informació.
* Centre Cultural.
* E-learning i el Centre d'Examen.
* Biblioteca.
* Editorial.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Intoxicació per monòxid de carboni

La intoxicació per monòxid de carboni es produeix després de la inhalació suficient de monòxid de carboni (CO). El monòxid de carboni és un gas tòxic, però, en ser incolor, inodor, insípid, i en un principi no irritant, és molt difícil que sigui detectat per les persones. El monòxid de carboni és un producte de la combustió incompleta de matèria orgànica a causa de la falta d'oxigen que permeti l'oxidació completa a diòxid de carboni (CO₂). Sovint es produeixen en aparells de calefacció o calderes a la llar o a la indústria, brasers, generadors de corrent elèctric, vehicles de motor antics o eines amb motor de gasolina. L'exposició a 100 ppm o més pot ser perillosa per a la salut humana.
El monòxid de carboni, principalment provoca efectes adversos en els éssers humans mitjançant la combinació amb l'hemoglobina per formar carboxihemoglobina (COHb) en la sang. El monòxid de carboni té 230 vegades més afinitat a l'hemoglobina que l'oxigen, això provoca que el cos reemplaci l'oxigen dels glòbuls vermells per monòxid de carboni formant carboxihemoglobina. Reduint la capacitat de transport d'oxigen a la sang, ens porta a un estat d'hipòxia. A més, es creu que la mioglobina i el citocrom oxidasa mitocondrial queden afectats negativament.
El tractament de la intoxicació consisteix sobretot en l'administració d'oxigen al 100% directament o de forma hiperbàrica.
Per entendre l'efecte i la rapidesa del tractament en els casos d'intoxicació per monòxid de carboni hem de fixar-nos amb les dades següents. Una persona intoxicada i que respira aire de l'ambient, tarda a netejar el 50% de la carboxihemoglobina unes 6 hores. Si l'intoxicat respira oxigen al 50% a través d'una mascareta, tarda 90 minuts a eliminar el 50% de la carboxihemoglobina. Si finalment es posa el pacient intoxicat dins la cambra hiperbàrica, en només 24 minuts s'elimina el 50% de la carboxihemoglobina.
Dins la cambra hiperbàrica s'inverteix el procediment que fa el monòxid de carboni dins l'organisme. Els pacients respiren oxigen a una concentració aproximada del 100% i a una pressió habitualment de 2,5 atm. El fet d'haver-hi més quantitat d'oxigen i a més pressió en el torren sanguini, fa que l'oxigen s'uneixi a l'hemoglobina tot desprenen el monòxid de carboni i expulsant-lo a l'exterior.
Els símptomes d'intoxicació aguda lleu inclouen confusió, marejos, mal de cap, vertigen, i efectes similars a la grip, les exposicions més grans poden conduir a una toxicitat important del sistema nerviós central i el cor, i produir fins i tot la mort. Després de la intoxicació aguda, sovint poden succeir seqüeles a llarg termini. El monòxid de carboni també pot tenir efectes greus en el fetus d'una dona embarassada. L'exposició crònica a baixos nivells de monòxid de carboni pot portar a la depressió, confusió i pèrdua de memòria.

## Referències

* ↑ Prockop LD, Chichkova RI «Carbon monoxide intoxication: an updated review». Journal of the Neurological Sciences, 262, 1-2, Nov 2007, pàg. 122–130. DOI: 10.1016/j.jns.2007.06.037. PMID: 17720201.
# Màster en Advocacia

El Màster en Advocacia o Màster en Accés a l'Advocacia és un títol de postgrau universitari en Dret, un màster habilitant, que es cursa després d'un títol universitari en Dret (Llicenciatura o Grau), dirigit cap a l'advocacia i pràctica jurídica, és el títol professional bàsic per a l'accés a l'exercici de l'advocacia i pràctica legal.
A Espanya aquest màster va ser establert l'any 2006 amb la Llei 34/2006, de 30 d'octubre, sobre l'accés a les professions d'advocat i procurador dels tribunals i té noms diferents segons el centre que els ofereix: màster en pràctica jurídica, màster en advocacia i pràctica jurídica, màster en advocacia, màster d'accés a l'advocacia, màster d'accés a la professió d'advocat...

## Pla d'estudis del Màster en Advocacia

El màster en advocacia consta de 90 crèdits ECTS, 3 semestres, un o dos anys segons el centre que l'ofereixi. 60 crèdits ECTS són de formació i 30 crèdits ECTS són la passantia jurídica de 6 mesos de durada en despatxos d'advocats.
Si es compon de dos anys, en el primer any s'estudia gairebé tot el programa del grau en Dret (dret civil, penal, mercantil, processal, administratiu, laboral, internacional etc.) amb aplicació teòrica i pràctica, i en el segon es realitzen les pràctiques (passantia jurídica) i es presenta el treball de fi de màster. Si es compon d'un sol any es realitzen les pràctiques al mateix temps que s'estudien les assignatures teòriques.

## Referències

* ↑ «BOE.es - Documento consolidado BOE-A-2006-18870». [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ «Máster de Abogacía - Facultad de Derecho - Universidad de Barcelona». [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ «Abogací­a» (en castellà). [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ «Plan de formación». [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ «Máster en Abogacía Online | UNIR» (en espanyol europeu). [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ «Máster de acceso a la abogacía» (en (en castellà)). [Consulta: 20 juny 2022].
# Copa Luis Villarejo

La Copa Luis Villarejo és una competició de Puerto Rico de futbol. És organitzada per la Federación Puertorriqueña de Fútbol i és oberta a tots els clubs afiliats a la federació.
La primera edició de la competició va incloure clubs de la Liga Nacional de Fútbol de Puerto Rico (LNF), la segona divisió Puerto Rico Soccer League (PRSL), així com Puerto Rico FC de la North American Soccer League (NASL).
La segona edició de la copa, inici esperat per setembre de 2017 va ser suspesa.
L'any 2019, començà la segona edició de la competició.

## Historial

| Temporada | Campió | Resultat | Finalista | Seu |
| 2016 | Puerto Rico FC | 4–1 | Criollos de Caguas FC | Juan Ramón Loubriel Stadium |

## Referències

* ↑ PRFC CON PASE A CFU Y A LA LUCHA POR EL CAMPEONATO DE LA COPA LUIS VILLAREJO fedefutbolpr.com
* ↑ Campeón fedefutbolpr.com
* ↑ Para mediados de Septiembre la Villarejo futbolboricua.co
* ↑ 6 clubes harán quórum para la Copa Luis Villarejo futbolboricua.co
* ↑ Suspendido por el momento muchas actividades futbolísticas de la Federación futbolboricua.co
* ↑ FPF afina detalles para la Copa Luis Villarejo 2019 fedefutbolpr.com
* ↑ «PRFC ON TO THE FINAL OF THE LUIS VILLAREJO CUP», 17-11-2016.
# Municipi d'Arvidsjaur

Arvidsjaur (en suec: Arvidsjaur kommun; en sami septentrional: Árviesjávrrie gielda) és un municipi del Comtat de Norrbotten, al nord de Suècia. El seu centre administratiu està situat a Arvidsjaur.

## Localitats

Hi ha localitats (o àrees urbanes) al Municipi d'Arvidsjaur :
| # | Localitat | Població |
| 1 | Arvidsjaur | 4,644 |
| 2 | Glommersträsk | 306 |
| 3 | Moskosel | 299 |
El centre administratiu del municipi és en negreta

## Referències

* ↑ Statistics Sweden as of December 31, 2005

## Enllaços externs

* Municipi d'Arvidsjaur Arxivat 2009-04-03 a Wayback Machine. - Lloc web oficial
* Arvidsjaur.eu Arxivat 2013-02-08 a Wayback Machine. - Arvidsjaur a la Lapònia sueca