OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Numeració brahmi

La numeració brahmi és un sistema de numeració testificat al segle iii aC (una mica més tard en el cas de la majoria de les desenes). Són els avantpassats gràfics directes de l'Indi modern i Hindu–nombres d'Àrab. Tanmateix, eren conceptualment diferents d'aquests sistemes més tardans, mentre no van ser utilitzats com a sistema posicional amb un zero. Força, hi hi havia nombres separats per cada una de les desenes (10, 20, 30, etc.). Hi havia també símbols per a 100 i 1000, els quals van ser combinats en lligadures amb les unitats per significar 200, 300, 2000, 3000, etc.

## Orígens

La font dels primers tres nombres sembla clara: són col·leccions d'1, 2, i 3 cops, en Aixoka l'era vertical I, II a III li agraden els nombres romans, però aviat esdevenint horitzontal com els nombres xinesos moderns. En les inscripcions més antigues, 4 és un +, reminiscència del X del conegut Kharoṣṭhī, i potser una representació de 4 línies o 4 direccions. Tanmateix, els altres nombres d'unitat apareixen per ser símbols arbitraris dins fins i tot de les inscripcions més antigues. És de vegades suposat que també poden haver vingut de col·leccions de cops, conjuntament amb una escriptura cursiva en una manera similar a aquell testificat en el desenvolupament dels nombres egipcis hieràtic i demòtic, però això no és donat suport per qualsevol evidència directa. Així mateix, les unitats per les desenes no estan, evidentment, relacionades entre elles o a les unitats, tot i que 10, 20, 80, 90 podria ser basat en un cercle.
La de vegades força semblança gràfica cridanera que tenen amb el hieràtic i demòtic els nombres egipcis no és evidència bona d'una connexió històrica, mentre moltes cultures independentment va enregistrar nombres com col·leccions de cops. Amb un instrument d'escriptura similar, les formes cursives de tals grups dels cops fàcilment podrien ser en termes generals similar també, i això és una de les hipòtesis primàries per l'origen dels nombres Brahmi.
Una altra possibilitat és que els nombres eren acrofnic, com els nombres d'Àtic, i basat en l'alfabet Kharoṣṭhī. Per exemple, chatur 4 abans va agafar una forma de ¥ molt semblant a la lletra Kharosthi ch; panca 5 aspectes extraordinàriament semblants a Kharosthi p; a través de shat 6, sapta 7, i nava 9 (Kharosthi sh, s, n). Tanmateix, hi ha problemes de cronometrar i manca de rècords. El conjunt sencer dels nombres no és testificat fins al 1r-2n segle dC, 400 anys després d'Ashoka. Ambdós suggeriments, que els nombres deriven de càlculs o que són alfabètics, és purament especulatiu en aquest punt, amb poca evidència per decidir entre ells.

## Bibliografia

* Georges Ifrah, The Universal History of Numbers: From Prehistory to the Invention of the Computer. Translated by David Bellos, Sophie Wood, pub. J. Wiley, 2000.
* Karl Menninger, Number Words and Number Symbols - A Cultural History of Numbers ISBN 0-486-27096-3
* David Eugene Smith i Louis Charles Karpinski, The Hindu-Arabic Numerals (1911)
# Operário Futebol Clube (MT)

* Aquest article tracta sobre club de Várzea Grande. Si cerqueu club de Campo Grande, vegeu «Operário Futebol Clube (MS)».
L'Operário Futebol Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Várzea Grande a l'estat de Mato Grosso.

## Història

El club nasqué l'1 de maig de 1949. Fou campió del campionat matogrossense en 14 ocasions fins a l'any 2014: 1964, 1967, 1968, 1972, 1973, 1974, 1983, 1985, 1986, 1987, 1994, 1995, 1997, 2002 and 2006.

## Palmarès

* Campionat matogrossense:
** 1964, 1967, 1968, 1972, 1973, 1974, 1983, 1985, 1986, 1987, 1994, 1995, 1997, 2002, 2006

## Estadi

L'Operário disputa els seus partits a l'estadi Verdão. L'estadi té una capacitat per a 40.000 espectadors.

## Referències

* 1 2 Rodolfo Rodrigues. Escudos dos Times do Mundo Inteiro. Panda Books, 2009, p. 53.
* ↑ «Mato Grosso State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «CNEF - Cadastro Nacional de Estádios de Futebol» (PDF) (en portuguès). Confederação Brasileira de Futebol. Arxivat de l'original el de setembre 27, 2013. [Consulta: Gener 13, 2011].
# Operários

Operários (Operaris, traduït al català), és un quadre pintat l'any 1933 per la brasilera Tarsila do Amaral, que representa el procés d'industrialització de l'estat de São Paulo i l'immens nombre i la diversitat ètnica de les persones arribades de totes les parts del Brasil i del món per treballar en les fàbriques, que començaven a sorgir en el país en l'inici del segle xx i que van tenir el seu auge la dècada de 1930, principalment en les grans metròpolis, impulsant el capitalisme i la immigració durant l'Era Vargas.
En l'obra apareixen 51 rostres, homes i dones, una munió de gent dirigint-se cap un mateix punt (una fàbrica). Amaral, militant socialista, els dibuixa amb la mirada perduda i sense esma, com autòmats. La majoria dels personatges representats són anònims, però l'autora va voler dibuixar-hi també algunes cares conegudes, com l'arquitecte Gregori Warchavchik o la cantant Elsie Houston. També és considerat un referent de la lluita ecologista. El quadre es troba en el Palau Boa Vista i forma part del patrimoni del Govern de l'Estat de São Paulo.

## Referències

* 1 2 Fuks, Rebeca. «Operários, de Tarsila do Amaral: significado e contexto histórico» (en portuguès brasiler). Cultura Genial. [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «1º de maio: Tarsila do Amaral e a obra Operários» (en portuguès brasiler). Conhecendo Museus, 01-05-2019. Arxivat de l'original el 2020-08-03. [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «“Operários”, de Tarsila do Amaral, está em exposição no Palácio dos Bandeirantes» (en portuguès brasiler). Governo do Estado de São Paulo, 07-10-2019. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «Operários» (en portuguès brasiler). Enciclopédia Itaú Cultural. Arxivat de l'original el 2020-06-30. [Consulta: 3 agost 2020].
# Odetta

Odetta (Birmingham (Alabama), 1930 - Nova York, 2008) fou una cantant i activista afroamericana.

## Discografia

* El primer disc d'Odetta Odetta and Larry (1954), fet amb Larry Mohr.
* El seu primer disc en solitari és Odetta sings ballads and blues, del 1956.
Altres discs seus són:
* My eyes have seen (1960)
* Ballads for americans
* Odetta and the blues (1962)
* Odetta sing folk songs (1963)
* Odetta sings Dylan (1965)
* Odetta (1967) i altres àlbums
* Odetta sings (1970)
* To Ella (90's)
* Gonna let it shine, el seu últim àlbum, nominat als premis Grammy.
A part, també apareix en altres àlbums com:
* Newport folk festival (1959)

## Treballs sobre Odetta

La importància d'Odetta es reflecteix en el documental de Martin Scorsese: No direction home i la seva influència segueix essent palpable en cantautores com Tracy Chapman.

## Referències

* ↑ «Remembering Odetta, Who Sang of Freedom» (en anglès). NY Times, 26-02-2009. [Consulta: 27 novembre 2013].
# Nyoma

Nyoma Rap o Nyama (també pronunciat Neoma) és un poble en el Districte Leh, Jammu i Caixmir al nord de l'Índia. Hi ha un camp d'aterratge avançat de les Forces Aèries índies, que es proposà per ser reactivat. Un AN 32 aterrà en aquest camp d'aviació, després que fou obert el 18 de setembre del 2009. Pobles propers són Mahe I Rupshu, el poble para en la carretera Leh - Loma - Hanle. Es troba en la ribera del riu Indus.

## Referències

* ↑ «Maps, Weather, Videos, and Airports for Nyoma Rap, India».
* ↑ «www.india-defence.com». Arxivat de l'original el 2009-01-08. [Consulta: 14 octubre 2009].
* ↑ «New IAF airfield to be reopened in east Ladakh - Economic Times».
# Nymphuliella

Nymphuliella és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per William Harry Lange el 1956. Conté només una espècie, Nymphuliella daeckealis, descrita per F. Haimbach el 1915. Es troba als Estats Units d'Amèrica des de Nova Jersey al sud fins a Florida i l'oest al Colorado.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea.
* ↑ Moth Photographers Group a Mississippi State University (anglès)
* ↑ Heinrich, C. 1940. Some new American pyralidoid moths. Proceedings of the Entomological Society of Washington 42(2): 37 (anglès)
# Onda 6

Onda 6 és una cadena de televisió regional que emet a la Comunitat de Madrid.

## Història

L'emissora, en un principi, éra propietat de Premsa Espanyola, editora del Diari ABC, Globomedia i Europroducciones. El novembre de 1999 va obtenir del Govern de la Comunitat de Madrid la seva llicència per emetre a TDT. Es convertia així en la primera emissora privada que cobria tot l'àmbit de la Comunitat Autònoma. Atès que en aquell moment no estava desenvolupada la tecnologia digital, van començar a emetre analògicament l'any 2000 a través de la freqüència de Telemadroño, un antic canal madrileny.
La seva primera programació va ser de servei públic, amb informació meteorològica, trànsit, cultura, lleure,...
Després de la fusió de Premsa Espanyola i el Grup Correu i el naixement de Vocento, inicia una nova etapa en les seves emissions, transmetent la programació d'Atlas-News i sèries com El Súper o Médico de familia. S'integra aleshores en el Grup Punto TV.
Segons dades de SOFRES AM, la seva audiència acumulada mensual era de 670.000 espectadors.
A partir del 2005 es produeix una renovació de continguts, i es fitxa a professionals coneguts procedents d'altres cadenes, com Javier Reyero, de Telemadrid, que passa a presentar l'espai esportiu Futbol 6. En aquest moment es compta també amb professionals com Manuel Campo Vidal, Eduardo Aldán (en el concurs Lingo) o Lucia Hoyos.
Des del 2006 s'han anat estrenant nous formats com el magazine Locos x Madrid amb Alfredo Urdaci, procedent de TVE, el programa de cor Oh la la!, amb Víctor Sandoval, després substituït per Alonso Caparrós, o el musical de karaoke Plaza Mayor (2007), amb Naím Thomas i Ana Chávarri.

## Enllaços externs

* Web oficial d'Onda 6
# Oghenekaro Etebo

Oghenekaro Peter Etebo (Lagos, Nigèria, 9 de novembre de 1995) és un futbolista nigerià que juga a l'Stoke City i a la selecció nacional en la posició de migcampista.
# Orquestra Ciutat de Granada

L'Orquestra Ciutat de Granada (Orquesta Ciudad de Granada, OCG) és una orquestra simfònica espanyola, que té la seu a Granada a l'Auditori Manuel de Falla. Pertany a la Asociación Española de Orquestas Sinfónicas (AEOS). Va ser fundada en 1990 sent el seu principal director Juan de Udaeta. Al llarg de la seva història, l'orquestra ha actuat a les principals sales i festivals d'Espanya i ha protagonitzat importants actuacions internacionals. La OCG ha actuat en Suïssa (Festival Gstaad), Itàlia (Teatre La Scala de Milà), Portugal (Festival Internacional de Música de Coïmbra), Àustria, així com gires per França (1998), Regne Unit (2005) i Alemanya (2001 i 2004), on ha aconseguit gran acceptació per part del públic i la crítica.
Alguns dels solistes i directors més importants que han actuat amb l'orquestra són: Plácido Domingo, Narcíso Yepes, Victòria dels Àngels, Montserrat Caballé, Carlos Álvarez Rodríguez, Fazil Say, Mi'sa Yang, Jean-Paul Collard, Yehudi Menuhin, Christian Zacharias, Krzysztof Penderecki, Christopher Hogwood, David Atherton, Fabio Biondi, Rinaldo Alessandrini, Elisabeth Leonskaja, Joaquín Achúcarro, Frans Brüggen. A més, la OCG ha actuat amb agrupacions corals de gran prestigi, com l'Orfeó Donostiarra, Orfeó Català, Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana, British Choral Academy, The King's Consort.
Entre els seus enregistraments, destaquen les realitzades amb Josep Pons i Viladomat d'obres de Manuel de Falla (La vida breve, El sombrero de tres picos, Noches en los jardines de España), Bizet (L'Arlésienne, Simfonia en Do), Stravinsky (L'ocell de foc, Joc de cartes), Joaquín Rodrigo (Concierto de Aranjuez), entre d'altres.

## Directors titulars

* Juan de Urdaeta (1990 - 1994)
* Josep Pons (1994 - 2004)
* Jean-Jacques Kantorow (2004 - 2008)
* Salvador Mas (2008 - 2012)
* Andrea Marcon (des del 2012)

## Enllaços externs

* Orquestra Ciutat de Granada - Lloc web oficial
# Orowe

Orowe ('Ôrôê, Boewe) és una llengua austronèsica parlada majoritàriament a l'àrea tradicional d'Ajië-Aro, al municipis de Bourail, a la Província del Nord, Nova Caledònia. Té uns 490 parlants nadius.

## Referències

* ↑ Fitxa del Orowe a Ethnologue
# Ozalid

Ozalid és la marca registrada d'un tipus de paper que s'utilitzava per a les proves d'impressió en el procediment òfset monocrom clàssic. La paraula "Ozalid" és un anagrama de "diazol" nom de la substància que l'empresa "Ozalid" emprava per fabricar aquest paper.

## Procés

A través d'un procés químic que utilitzava l'amoníac com revelador, després de l'exposició inicial a la llum ultraviolada, aquest paper permetia reproduir la imatge d'una fotolitografia original en blanc i negre (o també d'un "negatiu"), d'un paper vegetal o un altre tipus de suport transparent. El sistema estalviava la utilització de complexos processos d'impressió òfset. Constituint la prova d'impressió en "Ozalid" l'última prova (per a correcció) d'un treball abans de ser imprès, és a dir, abans de la insolació de la placa que s'havia de muntar en les màquines òfset per a la impressió final.

## Fi de cicle

Amb la introducció, en els primers anys del segle xxi, del sistema CTP. (Computer to Plate), que imprimeix directament la placa de òfset sense emprar la fotolitografia, el paper Ozalid va desaparèixer pràcticament sent substituït per les impressions digitals.

## Vegeu també

* Hectògraf
* Cianotípia
* Diazotípia
* Òfset
* Copiadora heliogràfica

## Referències

* ↑ Serial 71260891, a la United States Patent and Trademark Office

## Bibliografia

* Blacklow, Laura. (2000) New Dimensions in Photo Processes: a step by step manual. 3rd ed.
* Ware, M. (1999) Cyanotype: the history, science and art of photographic printing in Prussian blue. Science Museum, UK
* Sougez, Marie-Loup et al. (2006). Sougez, Marie-Loup et al. Historia General de la Fotografía. Ediciones Cátedra, S.A., 2006. ISBN 84-376-2344-8.

## Enllaços externs

* Revelat fotogràfic alternatiu
# PSOE-històric

El Partido Socialista Obrero Español-històric (PSOE-històric) fou una escissió del PSOE sorgida del congrés de Suresnes el 1972. El 1974 el sector històric del partit, dirigit per Rodolfo Llopis Ferrándiz, abandonà el partit per divergències amb la nova direcció de Felipe González i creà un nou partit.
Es presentà a les eleccions generals del 15 de juny de 1977, però només va obtenir 21.242 vots (0,12%). A les eleccions de 1979 assolí els 133.869 vots (0,74%). En 1982 canvià el seu nom pel de Partido Socialista (PS), que posteriorment adoptaria el nom de Partido de Acción Socialista (PASOC).

## Enllaços externs

* Tret de (amb llicència GFDL).
# Orient (Bunyola)

Orient és un petit llogaret situat entre Alaró (sud-est) i Bunyola (sud-oest), a Mallorca, i pertany al terme municipal de Bunyola. Té una població de 27 habitants (1995), anomenats orientals. Als voltants del poble neix el torrent de Coanegra. La seva església està dedicada a Sant Jordi, patró del poble.
És situat a la vall del mateix nom, que està formada per un costat pels massissos d'Alfàbia, l'Ofre i la Rateta i per l'altre, dels Penyals d'Honor i del Castell d'Alaró. Als anys cinquanta es projectà la construcció d'un embassament en aquesta vall, que hauria tengut 950 hectàrees (vint vegades més gran que els embassaments de Cúber i del Gorg Blau), però finalment el projecte es descartà perquè, segons els estudis geològics, hauria tengut pèrdues d'aigua a causa de la naturalesa calcària de la vall.

## Referències

* ↑ «Orient (Bunyola)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Los embalses que no fueron». Última Hora, 19-08-2018 [Consulta: 1r març 2023].
Viccionari
# Cravant

* No s'ha de confondre amb Cravent.
«Cravant» té aquests significats:
* Cravant (Yonne), municipi francès del departament del Yonne.
* Cravant (Loiret), municipi francès del departament del Loiret.
* Cravant-les-Côteaux, municipi francès del departament de l'Indre i Loira.
# Convent de les Carmelites

«Convent de les Carmelites, de les Carmelites Descalces o de les Monges Carmelites» té aquests significats:
* Convent de les Carmelites Teresianes (Amposta), edifici religiós a Amposta
* Convent de les Monges Carmelites (Beneixama), convent de les teresianes a Beneixama
* Convent de les Carmelites (Castellterçol) al Moianès
* Convent de les Carmelites (Falset), antiga obra barroca a l'exterior del nucli històric de Falset (el Priorat)
* Convent de les Germanes Carmelites (la Cellera de Ter) a la Selva
* Convent de les Carmelites (les Borges Blanques), edifici de les Borges Blanques (les Garrigues)
* Convent de les Carmelites Descalces (Reus), edifici desaparegut al Baix Camp
* Convent de les Germanes Carmelites (Sant Hilari Sacalm) a la Selva
* Convent de les Carmelites Descalces (Tiana) al Maresme
* Convent de Carmelites Descalces (Tortosa), edifici del raval de Jesús, a Tortosa (Baix Ebre)
* Convent de les monges Carmelites Terciàries Descalces, edifici del municipi de Valls (Alt Camp)
* Convent de les Carmelites Descalces (Ulldecona), antic convent a la vila Ulldecona (Montsià) que funcionà com a tal fins al 1971
# Balomar

El balomar és una llengua charruana extinta que es parlava a l'actual territori de la província argentina d'Entre Ríos.
No hi ha molts documents que parlin de la gramàtica del balomar. El lingüista Loukotka va classificar-lo dins de la família charruana el 1968. És una llengua germana del chaná, parlada a l'Uruguai, actualment en revitalització.

## Referències

* ↑ Loukotka, Čestmír «Classification of South American Indian Languages». UCLA Latin American Center [Los Angeles], 1968.
* ↑ «Misia jalaná: Una frase Charrúa a la luz de los nuevos datos de la lengua Chaná (Viegas Barros 2009) - Biblioteca Digital Curt Nimuendajú». [Consulta: 28 desembre 2018].
# Gustave est médium

Gustave est médium és una pel·lícula muda francesa dirigida per Louis Feuillade i estrenada el 6 de gener de 1922.

## Sinopsi

Gustave es queda adormit a la feina i és acomiadat. Quan va a casa la seva tia Rose per donar-li la mala notícia, troba que a casa estan fent una sessió d'espiritisme i que l'esperit manifesta que el mèdium a la casa és Gustave. Tot i que no s'ho creu, allà on ell va es mouen els mobles, fins que descobreix com pot controlar aquest poder.

## Repartiment

* Georges Biscot : Gustave
* Édouard Mathé
* Blanche Montel
* Henri-Amédée Charpentier
* Jeanne Rollette

## Referències

* ↑ Gustave est médium al bifi
# Hanoverton

Hanoverton és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 387 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hanoverton tenia 387 habitants, 157 habitatges, i 116 famílies. La densitat de població era de 210,5 habitants/km².
Dels 157 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,1% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 26,1% no eren unitats familiars. En el 22,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 19,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.538 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.719 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 14.970 $. Aproximadament l'1,7% de les famílies i el 3,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hanoverton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hanoverton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Göksu del Bòsfor

El riu Göksu és un dels dos rius afluents del Bòsfor a Turquia, la reunió dels quals forma un lloc de passeig i d'esbarjo conegut com "Les aigus dolces d'Àsia" entre Kandili i Anadolu Hisari. El lloc fou molt freqüentat al segle xix per la societat otomana, però va perdre aquesta característica amb les guerres dels Balcans i la I Guerra Mundial.
# Etheostoma euzonum

Etheostoma euzonum és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Missouri i Arkansas.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Orient Express

L'Orient Express (Exprés d'Orient en català) fou una línia de tren de llarga distància operada per la Compagnie Internationale des Wagons-Lits. Funcionà entre els anys 1883 i 2009.
La ruta i els ferrocarrils de l'Orient Express canviaren en diverses ocasions segons les circumstàncies. Diferents rutes concurrents utilitzaren en el passat el nom d'Orient Express o d'altres similars. Malgrat que el tren fou concebut com un servei ferroviari normal, el seu nom ha esdevingut sinònim d'intriga i viatges de luxe. Els dos noms de les ciutats més sovint associades amb l'Orient Express són París i Istanbul, els extrems originals dels serveis més habituals.
El 1977, l'Orient Express va deixar d'arribar a Istanbul. El 14 de desembre de 2009, l'Orient Express va deixar de funcionar i la ruta va desaparèixer dels horaris de tren d'Europa, segons s'informà, "víctima de trens d'alta velocitat i les línies aèries de baix cost". La Venice-Simplon Orient Express, una empresa privada que utilitza els cotxes originals de la dècada de 1920 i 30, continua funcionant de Londres a Venècia i d'altres destinacions a Europa, incloent la ruta original de París a Istanbul (Estació de Sirkeci).
El glamour i la rica història de l'Orient Express sovint ha estat objecte de la trama de llibres i pel·lícules i se n'han fet diversos documentals de televisió. Des de 1930 es van seleccionar els millors mobles al món, i per als serveis i els coberts es va triar la marca de major prestigi en el món un disseny de luxe, l'italià Cessa 1882.

## Vegeu també

* Assassinat a l'Orient Express