OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Antònia Freixes i Jover

Maria Antònia Freixes i Jover (Barcelona, 1915 - Naucalpan, Mèxic, 2006) va ser una administrativa i bibliotecària catalana. Perit i professora mercantil, el 1936 va entrar a treballar a la Conselleria de Cultura de la Generalitat de Catalunya on va arribar a ser secretària del conseller Antoni Maria Sbert: primer a Cultura i després a Governació. El 1939 es va exiliar a París on va seguir treballant amb Sbert de secretària de la Fundació Ramon Llull i a la Revista de Catalunya. Quan els nazis estaven a punt d'entrar a la capital francesa va fugir -en companyia de Mercè Rodoreda, Armand Obiols i el mateix Sbert- a Vichèi on va treballar a l'ambaixada de Mèxic fins que el 1942 va marxar precisament a aquest país on va fer de bibliotecària. Durant l'estada a l'exili va ser sòcia de l'Orfeó Català de Mèxic i militant d'Esquerra Republicana.

## Referències

* 1 2 Massot, Josep. Antoni M. Sbert, agitador, polític i promotor cultural. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000.
* ↑ Massot, Josep. De la guerra i de l'exili: Mallorca, Montserrat, França, Mèxic, 1936-1975. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000 [Consulta: 25 març 2015].

## Enllaços externs

* Maria Antònia Freixes Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a memòriaesquerra.cat Arxivat 2017-02-05 a Wayback Machine.
# Mariniana

Mariniana fou una dama romana d'alt rang que apareix en diverses monedes com a Divae Marinianae, amb data de l'any 254. Fou probablement la dona, la germana o la filla de Valerià I. La teoria més probable és que fos la mare de Valerià (II), ja que se sap que Valerià el Jove i Gal·liè eren germanastres (de diferenta mare) i com que la mare de Gal·liè es deia probablement Gal·liena, la mare de Valerià es devia dir Mariniana o Mariana. Va morir almenys quatre anys abans de l'expedició a Pèrsia.
# Marinisme

El marinisme (italià: marinismo, o secentismo, "segle XVII") és el nom que es dona a un estil de poema i vers dramàtic adornat i enginyós, escrit en imitació de Giambattista Marino (1569–1625), seguint en particular les obres La Lira i L'Adone.
El crític James V. Mirollo, autor de la primera monografia en anglès sobre aquest tema en concret, distingeix els conceptes de la següent manera:
    Marinismo va aparèixer per primera vegada al segle xix com una etiqueta per descriure els temes i les tècniques de Marino i els seus seguidors. Continua utilitzant-se com a sinònim de secentismo i concettismo, tot i que la primera té unes connotacions més pejoratives, així com un ventall cultural més ampli, mentre que la darrera abasta tota la pràctica europea relativa a l'estil enginyós. Marinista i Marinisti es remunten al seicento [segle XVII]: Stigliani [un detractor] es refereix, el 1627, als seguidors de Marino com i Marinisti (Occhiale, p.516). En altres llocs (Epist., II, p. 304) parla de la trama marinesca (la intriga marinesca).
La següent discussió està basada en l'anàlisi de Mirollo.

## Referències

* ↑ James V. Mirollo. The Poet of the Marvelous. Columbia University Press, New York, 1963.
# Marinus Wagtmans

Marinus Rini Wagtmans (Saint-Willebrord, 25 de desembre de 1946) és un ciclista neerlandès, ja retirat, que fou professional entre 1968 i 1973. En el seu palmarès destaquen tres victòries d'etapa al Tour de França, el 1970, 1971 i 1972. El 1970 finalitzà en cinquena posició i el 1971 liderà la cursa durant un sector. A la Volta a Espanya fou tercer el 1969, mentre el 1970 guanyà dues etapes. Una vegada retirat va exercir d'entrenador de ciclisme. El 2005 va ser investit Cavaller de l'Orde d'Orange-Nassau.

## Palmarès

* 1966
** 1r a la Ronde van Midden-Zeeland
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la província de Namur
* 1967
** 1r a la Volta a Àustria i vencedor de 2 etapes
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a la província de Namur
* 1968
** 1r al Critèrium Roosendaal
** 1r a l'Acht van Chaam
** Vencedor d'una etapa als Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa de la Bicicleta Eibarresa
* 1969
** 1r a Ulvenhout
** 1r a Saint-Willebrod
** 1r a Kortenhoef
* 1970
** 1r a Koksijde
** 1r a Pluméliau
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1971
** 1r a l'Acht van Chaam
** 1r a Saint-Willebrod
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1972
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1969. 6è de la classificació general
* 1970. 5è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1971. 16è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. Porta el mallot groc durant un sector d'etapa
* 1972. 54è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1969. 3r de la classificació general
* 1970. No surt (15a etapa). Vencedor de 2 etapes

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1971. 16è de la classificació general

## Bibliografia

* Ouwerkerk, Peter. Ongekend : Rini Wagtmans, van straatjongen tot ridder. De Geus, 2014. ISBN 978-90-445-3210-4.

## Referències

* ↑ «WAGTMANS Marinus "Rini"». [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Marinus WAGTMANS» (en italià). [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ «Coach Wielrenploeg: Rini Wagtmans | Nationaal Archief». [Consulta: 17 novembre 2022].
* ↑ «Nieuws: Ongekend genomineerd voor de Nico Scheepmaker Beker 2006». Rini Wagtmans.nl. Arxivat de l'original el 2007-10-07. [Consulta: 16 octubre 2007].

## Enllaços externs

* Web personal Arxivat 2007-10-07 a Wayback Machine. (neerlandès)
* Fitxa de Marinus Wagtmans a sitiodeciclismo.net
# Marinus van Reymerswale

Marinus Claeszoon van Reymerswale (Reimerswaal, cap a 1493 o 1497- Goes, cap a 1546 o 1567) fou un pintor neerlandès.

## Biografia

Va treballar a Zelanda de 1533 a 1545, on també se li va conèixer com a Marinus de Seeu (de Zelanda). Va estudiar a la Universitat de Lovaina (1504) i es va formar com a pintor a Anvers (1509).
Realitza un dibuix sec i els colors més utilitzats són el verd i el vermelló. Pinta naturaleses mortes amb pergamins arrugats, llibres i altres objectes simbòlics.
Només se li coneixen alguns quadres, amb la seva signatura, però se li atribueixen molts altres; la seva temàtica era bastant recurrent, i la van fer també Quentin Massys i Albrecht Dürer:
* El canvista i la seva dona
* Els recaptadors d'impostos
* El gabinet de l'advocat
* Sant Jeroni en el seu estudi
* La vocació de sant Mateu

### Obres

* Anvers, Koninklijk Museum voor Schone Kunsten
** Sant Jeroni en el seu estudi (1541)
** Els dos prestadors
* Douai, Musée des Chartreuses
** Sant Jeroni en el seu estudi
* Dresden, Gemäldegalerie Alte Meister
** El canvista i la seva dona (1541)
* Florència, Bargello
** El canvista i la seva dona (1540)
* Copenhaguen, Statens Museum for Kunst
** El canvista i la seva dona (1540)
* Madrid, Museu del Prado
** Sant Jeroni en el seu estudi (1521?)
** El canvista i la seva dona (1539)
** Sant Jeroni en el seu estudi (1541)
** Verge donant mamar al Nen
* Madrid, Museu Thyssen-Bornemisza
** La vocació de sant Mateu
* Madrid, Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando
** Sant Jeroni en la seva cel·la
* Múnic, Alte Pinakothek
** El gabinet de l'advocat (1542)
** El canvista i la seva dona (1538)
* Nova Orleans, New Orleans Museum of Art
** El gabinet de l'advocat (1545)
* Londres, National Gallery
** Els dos prestadors (ca. 1540)
* París, Museu del Louvre
** Els dos prestadors (ca. 1540)
* San Lorenzo de El Escorial
** El canvista i la seva dona (1538)
* Sant Petersburg, Ermitage
** El canvista i la seva dona
** Els dos prestadors
* Varsòvia, Narodny Muzeum
** Els dos prestadors
* Viena, Museu d'Història de l'Art de Viena
** La paràbola del servent infidel (1540)

## Bibliografia

* Diccionario Universal del Arte y de los Artistas. Pintores (Tomo III). Editorial Gustavo Gili, S. A. (1970). B. 4.660-1970 (III). p. 97.
# Mariscal de l'Aire

Mariscal de l'Aire (anglès: Air Marshal; abreujat Air Mshl o AM) és un rang d'oficial de la RAF, així com a diverses forces aèries més de països de la Commonwealth. Els oficials entre Mariscal en Cap de l'Aire i Vicemariscal de l'Aire se'ls considera genèricament com a Mariscals de l'Aire).

## Preeminència

Mariscal de l'Aire és un rang de 3 estrelles i té el codi OF-8 a l'OTAN. És equivalent a Vicealmirall a la Royal Navy o a Tinent General a l'Exèrcit britànic o als Marines Reials.
El rang de Mariscal de l'Aire és immediatament superior al de Vicemariscal de l'Aire, i immediatament subordinat al de Mariscal en Cap de l'Aire.

## Orígens

Abans de l'adopció dels rangs específics de la RAF el 1919, se suggerí que la RAF podria emprar els mateixos rangs que la Marina Reial, amb el terme "Aire" davant del rang naval (per exemple, el rang que esdevindria Mariscal de l'Aire hagués quedat com Vicealmirall de l'Aire) L'Almirallat objectà per qualsevol ús que es fes dels seus rangs (fins i tot amb la forma modificada), i proposà que els rangs aeris es derivessin del mot Ardian, que derivava de la combinació dels mots gaèlics per cap (ard) i ocell (eun), amb la forma sense modificar d'Ardian pel rang equivalent a Almirall i Mariscal, i amb el terme Ardian d'Ala emprat pel rang equivalent a un Vicealmirall i a un Tinent General. Tanmateix, es preferí la fórmula Mariscal de l'Aire i s'adoptà l'1 d'agost de 1919, sent emprat de manera contínua des de l'11 d'agost de 1919.

## Insígnia

La insígnia de rang consisteix en 2 barres blau cel (amb una franja negra als costats), al damunt d'una franja blau cel amb els costats negres més gruixuda. Es llueix a les bocamànigues o a les espatlles de l'uniforme de vol. L'estendard d'un Mariscal en Cap de l'Aire és una banda horitzontal gruixuda en vermell, sobre un fons blau gris i una banda blau fosc a les puntes. El distintiu per un vehicle mostra 3 estrelles blanques sobre un fons blau
* Estendard de comandament de Mariscal de l'Aire de la RAF
* Distintiu de vehicle de Mariscal de l'Aire de la RAF
* Insígnia de Mariscal de l'Aire de la Reial Força Aèria Tailandesa
# Marc II

Marc II Xilocarabis (en grec Μᾶρκος Β' Ξυλοκαράβης) va ser patriarca de Constantinoble l'any 1466. Va succeir a Josafat I.
Va ser elegit pels vots de la jerarquia eclesiàstica i dels clergues, i tenia una gran cultura. Els seus oponents el van difamar davant del Diwan-i Humayun (o consell del sultà), que, per humiliar-lo el va destituir del càrrec.
Més tard, quan era patriarca Dionís I de Constantinoble (1466-1471), un sínode el va declarar innocent i el van nomenar arquebisbe d'Okhrida.

## Referències

* ↑ «Mark II». Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 24 juliol 2023].
# Mark VI

El Mark VI va ser un projecte de tanc britànic pesat per la 1a Guerra Mundial.
Després de fer diversos dissenys pel desenvolupament continu del Mark I en el Mark IV, la Tank Supply Committee (la institució que planeja i controla la producció de tancs britànics) al desembre de 1916 va ordenar el disseny de dos nous vehicles: el Mark V i el Mark VI. El Mark V era el que encabia la major part de les característiques avançades que es podia incorporar en un buc de Mark I. El Mark VI va abandonar la forma del buc totalment, reflectint-se només alguns detalls del tanc anterior.
El 13 de juliol de 1917, Metropolitan, l'empresa associada al Sr. William Tritton, va realitzar una maqueta en fusta. Com que no queden dissenys en paper del Mark VI, les imatges fetes en aquella data (i en una ocasió més anterior, el 23 de juny de models inacabats) és la major font d'informació.

## Referències

* ↑ El Mark VI a Spencer Tucker World War I: Encyclopedia, Volum 1 p. 1155
* ↑ AK273 WWI THE FIRST MECHANIZED WAR, p. 28-29

## Enllaços externs

* British Tanks of the Inter-war Decades
# Mas Llombard

El Mas Llombard és una masia al terme municipal de Sant Fost de Campsentelles (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'edifici només conserva l'estructura de la vella masia, perquè tant l'interior com la façana han estat alterats. Es pot apreciar però, que antigament tenia estructura basilical. Tant la porta com les finestres de la planta baixa tenen els laterals de la llinda acabats com en un arc fistonejat.
Si bé el nom correcte en català hauria de ser "Mas Llombard", el nom oficial actualment es "Mas Llombart".
La masia a donat nom a una urbanització, dividida en dos sectors: Mas Llombart Nord Badalona) i Mas Llombart Sud, per la seva ubicació al Nord o al Sud de la carretera de Badalona, que fa de partió. La urbanització precedent s'anomenava "La Selva del Vallès", amb un restaurant del mateix nom, al costat de la Font Better.

## Referències

* 1 2 «Mas Llombart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Mas Lleona

El Mas Lleona és una masia de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas situat a la carretera de la Vajol. És un edifici de planta en forma d'U obert a migdia. Com en altres construccions d'aquest tipus està compost per diferents edificis. Així, a llevant es troba un cos rectangular que presenta en planta pis una galeria que s'obre al pati interior gràcies a dos arcs de maó que també es repeteixen en planta baixa. A tramuntana tenim un segon cos, aquest de planta quadrada, que està cobert per dues voltes grasses orientades a ponent i suportades per arcs de grans dovelles ben escairades. La construcció també es comunica amb el pati interior mitjanant dos arcs, ara de pedra, un darrer cos de planta rectangular tanca el pati a ponent. El conjunt presenta altres dos cossos adossats de menor importància i que no afecten la seva estructura essencial. Totes les cobertes són de dos vessants.

## Referències

* ↑ Text importat de: «Mas Llaona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Generalitat de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. Llicència CC-0 [Importat: 15 octubre 2017] (Vegeu l'avís legal per a reutilitzacions).
# Marquès de Cabanes

El títol de Marquès de Cabanes és un títol nobiliari espanyol creat el 30 de gener de 1922 pel rei Alfonso XIII a favor de Josep Garriga-Nogués i Roig, destacat financer, lligat a la Banca Garriga-Nogués que fou president de l'Associació de Banquers de Barcelona.
La seva denominació fa referència a la localitat valenciana de Cabanes (Plana Alta). El panteó familiar és al Cementiri del Poblenou de Barcelona (Dep. I, illa 4, panteó 20).

## Marquesos de Cabanes

| | Titular | Període |
| Creació per Alfonso XIII |||
| I | Josep Garriga-Nogués i Roig | 1922-1935 |
| II | Josep Garriga-Nogués i Garriga-Nogués | 1956- 1986 |
| III | Josep Garriga-Nogués i Marcet | 1986-2008 |
| IV | Josep Garriga-Nogués i Gonzalo | 2008-2014 |
| V | Borja Garriga-Nogués i Gonzalo | 2014 - Actual |

## Història dels Marquesos de Cabanes

* Josep Garriga-Nogués i Roig, I marquès de Cabanes.
* Va casar amb Maria del Pilar Garriga-Nogués i Coll. El succeí el seu fill:
* Josep Garriga-Nogués i Garriga-Nogués, II marquès de Cabanes.
* Va casar amb Maria del Carme Marcet i Soler. El succeí el seu fill:
* Josep Garriga-Nogués y Marcet, III marquès de Cabanes.
* Va casar amb Carmen María Gonzalo Álvarez. El succeí el seu fill:
* Josep Garriga-Nogués i Gonzalo, IV marquès de Cabanes.
* Va casar amb María José Buira Pérez. El succeí el seu germà
* Borja Garriga-Nogués Gonzalo, V marquès de Cabanes.

## Referències

* ↑ Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
# Mas Oliver

«Mas Oliver» té aquests significats:
* Mas Oliver (Badalona), masia de Badalona
* Mas Oliver (Palamós)
* Pere Mas Oliver (1926-1991), tinent coronel mallorquí
# Masoveria del Molins

La Masoveria del Molins és una masia de Viladrau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta gairebé quadrada (17x19) coberta a quatre vessants, una de les quals (la central) és de grans dimensions i desguassa a la façana principal de ponent; les cobertes laterals un xic més alçades són cobertes a tres vessants. Està edificada en el pendent del terreny, i consta de planta i dos pisos (excepte la façana de ponent). La façana principal, que està parcialment adossada al pendent i dona a l'era a peu de primer pis, presenta a la planta un portal central rectangular amb emmarcaments de granit i dues finestres laterals de granit i gres vermell respectivament amb forjat; al primer pis presenta quatre finestres en el cos central i una per banda als laterals. La façana S, la meitat de la qual està adossada a la casa dels amos, presenta a la planta dos portals d'arc escarser al primer pis, presenta una finestra de gres amb ampit motllurat i escripturada (Maria Vidal i Molins 1798), i una arcada de porxo amb barana de fusta; al segon pis dues finestres quadrades i dues obertures a les golfes. La façana N presenta a la planta dues espieres, al primer pis tres, al segon set i quatre de petites a les golfes.

## Història

Edifici del segle xviii relacionat amb l'antic mas Molins que formava part dels 82 masos que existien en el municipi pels volts de 1340, segons consta en els documents de l'època. El trobem registrat en els fogatges de la "Parròquia i terme de Viladrau fogajat a 6 de octubre 1553 per Joan Masmiguell balle com apar en cartes 230", juntament amb altres 32 que continuaven habitats després del període de pestes, on consta un tal "Salvedor Molins". Els actuals propietaris no mantenen la cognominació d'origen.

## Referències

* 1 2 «Masoveria del Molins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Masoveria de la Rabeia

Masoveria de la Rabeia és una masia del municipi de Balsareny (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas de tres plantes amb coberta a dues vessants i el carener perpendicular a la façana. A la façana hi ha un gran portal d'entrada, de mig punt i adovellat, i al damunt una gran finestra adovellada. Al cantó de migdia se li ha afegit un cos amb contraforts que servia bàsicament de galeria. A ponent hi ha adossada una cisterna amb el corresponent pou. El mas combina la pedra a les primeres filades, pedra picada adovellant obertures i a les cantonades, i la tàpia.

## Història

El lloc de la Rabeia és documentat des de 1368. Aquest topònim donarà nom en època contemporània a la colònia tèxtil de La Rabeia. El mas actual és documentat des del segle xvi (dècada de 1560); l'estructura actual del mas és posterior, corresponent bàsicament al segle xviii. Una llinda de la casa n'indica reformes del 1799 i una inscripció a l'entrada assenyala noves modificacions per l'any 1860.
Sembla que el mas havia tingut molta relació amb la vinya. Al cantó de llevant té dues tines amb una cabuda per a 160 càrregues de vi.

## Pallissa

Annexa a la masia hi ha una pallissa. És una construcció de gran simplicitat, de planta rectangular amb coberta a dues aigües i el carener perpendicular a la façana, que s'aixeca amb pedra picada a les cantoneres i tàpia a la resta dels murs. Té un portal d'arc rebaixat, adovellat, que centra la construcció. Al damunt hi ha dues finestres, una de les quals adovellada. El primer metre de l'edifici és construït amb pedra i la resta és tàpia reblada amb filades discontínues de lloses de pedra. El ràfec és de llosa.
Segons la llinda del portal d'entrada la construcció d'aquesta pallissa dataria de mitjans del segle xix, 1855.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Masoveria de la Rabeia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ «La Rabeia». Ajuntament de Balsareny. Arxivat de l'original el 23 de desembre 2014. [Consulta: 23 desembre 2014].
# Masoveria del Mas de Salou

La Masoveria del Mas de Salou és un monument del municipi de les Masies de Roda (Osona) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici annex a la gran masia (el Mas Salou) formada per diferents cossos, el principal de planta quadrada i que consta de planta semi soterrada, planta baixa i pis. Està construït en amb pedra, cal destacar les obertures i el porxo frontal amb els brancals i llindes de pedra treballada, així com els ampits d'aquestes. A les cantonades hi ha també carreus de pedra treballada. El conjunt el formen també unes edificacions construïdes en diferents etapes i que segueixen la tipologia de l'edifici principal. Tenim també uns coberts construïts més recentment.
La casa està situada a prop de la casa del guarda de la Colònia de Salou, s'hi arriba mitjançant el camí que s'agafa al costat de la casa del guarda, passat la teuleria de Salou.

## Història

És un dels masos més antics, un casal d'extraordinàries dimensions, construït en pedra, centre d'una gran explotació agrícola. Està situat al bosc de Salou, datat del segle xiv i XV. Fou de les primeres cases pairals que disposa d'un camí de pagès de fàcil accés i prou conegut. Al mas de Salou disposava de vetes de pedra o terres argiloses i explotaven pedrers o forns d'obra per a fer teules i maons. A més a més, el mas de Salou encara conserva un pou de glaç i nombroses llindes. Es creu que podia haver estat una fortificació, residència de soldats tot i que no s'ha pogut comprovar.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas de Salou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 novembre 2012].

## Enllaços externs

* «Mas de Salou». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Massacre de Lisboa de 1506

Es coneix com a Massacre de Lisboa de 1506 el pogrom succeït a Lisboa per Pasqua de 1506, durant el regnat de Manuel I.
Prop de 100.000 jueus s'havien refugiat a Portugal a conseqüència del decret d'expulsió de 1492 del reis catòlics d'Aragó i Castella. Inicialment la monarquia portuguesa es va mostrar més tolerant, però ja a partir de 1497 els jueus van ser obligats a convertir-se al cristianisme. Se situa l'inici dels aldarulls el 19 d'abril de 1506 en el Convent de Sant Domènec de Lisboa, durant unes pregàries perquè s'acabés la sequera i la pesta que assolaven el país. De fet, sembla que van ser els propis frares dominicans els que van incitar els atacs massius, que van durar tres dies i que van suposar la mort d'un mínim de 1.900 jueus.
L'any 2008 es va inaugurar un monument en record de la matança en la plaça del Rossio de la ciutat.

## Referències

* ↑ «LA MATANZA DE LISBOA» (en castellà), 21-04-2020. [Consulta: 14 febrer 2021].
# Matacà

«Matacà» té aquests significats:
* Matacà (arquitectura), element arquitectònic en una muralla emprada com un lloc segur des del qual els defensors poden mirar i atacar l'enemic durant un atac
* Botànica:
** Matacà (Strychnos nux-vomica), nou verinosa o nou vòmica, arbre de la família de les loganiàcies
** Matacà o évol (Sambucus ebulus), planta de la família de les adoxàcies
# Matabuena

Matabuena és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1 | 6 | 11 | 14 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Maykel Galindo

Maykel Galindo (Província de Villa Clara, 28 de gener de 1981) fou un futbolista cubà de la dècada de 2000.
Fou 35 cops internacional amb la selecció de Cuba.
Pel que fa a clubs, destacà a Villa Clara, Seattle Sounders i Chivas USA.

## Referències

* ↑ CONCACAF Championship, Gold Cup 2005 – Full Details Arxivat 2008-10-24 a Wayback Machine. – RSSSF
* ↑ «Appearances for Cuba National Team». RSSSF.
* ↑ Maykel Galindo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2011-10-08. [Consulta: 2 novembre 2011].
* ↑ Maykel Galindo a National-Football-Teams.com (anglès)