OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Beastars

Beastars (ビースターズ, Bīsutāzu) és una sèrie japonesa de manga escrita i il·lustrada per Paru Itagaki. Es va publicar a la revista Weekly Shōnen Champion d'Akita Shoten entre el setembre del 2016 i l'octubre del 2020, i se'n van editar 21 volums tankōbon. La història està ambientada en un món d'animals antropomòrfics civilitzats amb una divisió cultural entre carnívors i herbívors.
La sèrie s'ha adaptat en un anime produït per Orange i emès a Fuji TV l'octubre del 2019. Se'n preveu una segona temporada a partir del gener del 2021. Netflix ha adquirit els drets internacionals de l'anime. Beastars va guanyar diversos premis el 2018, entre els quals el Manga Taishō, un Premi Cultural Tezuka Osamu o el Premi Kōdansha al millor manga en la categoria shonen. El 2018 s'havien imprès 1,3 milions d'exemplars del manga.

## Argument

En Legoshi, un llop gris, és un estudiant tranquil i tímid de l'Acadèmia Cherryton. Viu a la residència amb altres estudiants carnívors, com el seu amic labrador, en Jack. És membre del grup de teatre de l'escola i fa de tramoista sota la direcció de l'alumne estrella Louis, un cérvol.
De sobte, l'alpaca Tem és brutalment assassinada i devorada durant la nit, cosa que desencadena una onada d'intranquil·litat i desconfiança entre els estudiants herbívors i els carnívors. Al mateix temps, en Legoshi coneix la Haru, una conilla que havia estat enamorada d'en Louis.

## Anime

Shinichi Matsumi va dirigir la primera temporada de la sèrie, amb guió de Nanami Higuchi, Nao Ootsu encarregat del disseny de personatges i Satoru Kōsaki com a compositor de la música. Es va emetre del 8 d'octubre al 26 de desembre del 2019 al bloc d'anime +Ultra de Fuji TV, i més tard a TNC, KTV, THK, UHB i BS Fuji. La primera temporada té 12 episodis i fora del Japó es va estrenar a Netflix el 13 de març del 2020. La segona temporada s'estrenarà el 5 de gener del 2021.

## Referències

* ↑ Hodgkins, Crystalyn. «Roundup of Newly Revealed Print Counts for Manga, Light Novel Series (March - May 2018)», 07-05-2018. [Consulta: 18 maig 2018].
* ↑ Hodgkins, Crystalyn. «BEASTARS TV Anime Reveals New Visual, Staff», 25-03-2019. [Consulta: 25 març 2019].
* ↑ Luster, Joseph. «Beastars Anime Makes Its Netflix Debut Outside of Japan in Early 2020». Crunchyroll, 06-11-2019. [Consulta: 11 novembre 2019].
* ↑ Mateo, Alex. «BEASTARS Anime Premieres on Netflix Outside of Japan on March 13», 13-01-2020. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ Mateo, Alex. «Beastars Anime Season 2 Premieres in January 2021», 05-08-2020. [Consulta: 5 agost 2020].
Sèries originals de Netflix :
Sèries en emissió :
Sèries acabades :
Sèries continuades :
# Grep

«Grep» té aquests significats:
* Grep (ordre), Global Regular Expression Print, comandament que es fa servir per cercar un text en sistemes operatius basats en Unix.
* Grep (gegant), personatge de Harry Potter, germà de Rubeus Hagrid.
# Maria Pia de Saxònia-Coburg Gotha i Bragança

Maria Pia de Saxònia-Coburg Gotha i Bragança (Lisboa, 13 de març del 1907 – Verona, 6 de maig del 1995) va ser una pretendent als títols d'infanta de Portugal, de duquessa de Bragança al tron de Portugal.
El seu dret a aquests títols, però, ha estat discutit, a causa del seu origen suposadament bastard i no és reconeguda per la dinastia Bragança com a membre. La Constitució portuguesa del 1826 només atorga drets successoris als descendents legítims dels reis de Portugal.

## Orígens familiars

Maria Pia de Saxònia-Coburg Gotha i Bragança va néixer a la capital del regne el 13 de març de 1907, i se suposa que era filla bastarda del rei Carles I de Portugal amb Maria Amèlia Laredó e Murça. Per via paterna seria neta del rei Lluís I de Portugal i de la princesa de Sardenya i reina de Portugal Maria Pia de Savoia, i besneta de la reina Maria II de Portugal i del príncep Ferran de Saxònia-Coburg Gotha.
Morí a Verona, a Itàlia, el 6 de maig del 1995.

## Descendents

* Fátima Francisca Xaviera Iris Bilbao de Saxònia-Coburg Gotha i Bragança (1932-1982)
* Maria da Gloria Cristina Amèlia Valéria Antónia Blais de Saxònia-Coburg Gotha i Bragança (1947-)
** Carlos Miguel Berrocal de Saxònia-Coburg Gotha i Bragança (1976-)
** Beltrán José Berrocal de Saxònia-Coburg Gotha i Bragança (1978-)
* Rosario Poidimani (1941-) suposadament fill adoptat.

## Referències

* ↑ Jean Pailler Maria Pia: A Mulher que Queria Ser Rainha de Portugal. Lisboa: Bertrand, 2006
* ↑ Fernando Luso Soares D. Maria Pia, duquessa de Bragança contra D. Duarte Pio, o senhor de Santar. Lisboa: Minerva, 1983

## Bibliografia

* Maria Pia de Saxe-Cobourg Bragance; Mémoires d'une infante vivante. Paris: Del Duca, 1957
* Humberto Delgado; Memórias (Colecção "Compasso do tempo"). Lisboa, 1974, pp. 233-234
* Manuel de Bettencourt e Galvão; Ao Serviço d'El-Rei (Cadernos Políticos), Lisboa: Gama, 1949, pp. 123-129
* A.H. de Oliveira Marques; História de Portugal - Vol. III'. Lisboa, 1982
* Jean Pailler; Maria Pia: A Mulher que Queria Ser Rainha de Portugal. Lisboa: Bertrand, 2006
* Jean Pailler; A Tragédia da Rua do Arsenal. Lisboa. Editorial Planeta, 2009.
* Mariano Robles Romero Robledo, José António Novais; Humberto Delgado : assassinato de um herói. Lisboa, 1974
* Fernando Luso Soares; D. Maria Pia, duquessa de Bragança contra D. Duarte Pio, o senhor de Santar. Lisboa: Minerva, 1983
* Mário Soares; Portugal amordaçado: depoimento sobre os anos do fascismo. Lisboa: Arcádia, 1974, pp. 274–278.
* Francisco de Sousa Tavares; O caso de Maria Pia de Bragança (13/5/83), in Escritos Políticos I, Porto, Mário Figuerinhas, 1996, pp. 246–251
* José María Zavala; La Infanta Republicana: Eulalia de Borbón, la oveja negra de la Dinastía, Madrid: Plaza & Janes, 2008.
* José María Zavala; Bastardos y Borbones. Los hijos desconocidos de la dinastía, Madrid: Plaza & Janes, 2011.

## Vegeu també

* Dinastia Bragança Saxònia-Coburg i Gotha

## Enllaços externs

* Casa Reial de Portugal (portuguès) (anglès)
* Museu de la Casa Reial de Portugal Arxivat 2008-07-21 a Wayback Machine. (portuguès) (anglès)
# Laura Puigdueta i Carrera

Laura Puigdueta i Carrera (Caldes de Montbui, 30 de juliol de 1995) és una jugadora d'hoquei sobre patins catalana. També desenvolupà la feina d'entrenadora d'hoquei sobre patins durant a la dècada de 2010, així com de doble a la sèrie de televisió Les de l'hoquei.

## Trajectòria esportiva

S'inicià a la pràctica de l'hoquei sobre patins al Club Hoquei Caldes a l'edat de 3 anys, gràcies a l'afició a aquest esport del seu pare, ja que el practicava en la posició de porter. Quan tenia 10 o 11 anys, es dissolgué l'equip femení del CH Caldes i encetà una nova etapa a les files de l'Hoquei Club Palau de Plegamans. En aquest club ràpidament arribaren els èxits quan, a la temporada 2014-15, conquerí la primera OK Lliga femenina, sent també la primera pel club. Quatre temporades més tard, a la 2018-19, no només aixecà de nou el títol sinó que fou premiada amb el guardó de millor jugadora de la competició.
A nivell de seleccions fou convocada en diverses ocasions per a disputar competicions continentals, la primera quan tingué 15 anys. Prova d'això és la consecució de quatre Campionats d'Europa consecutius (2013, 2015, 2018, 2021). A nivell mundial, també guanyà tres Campionat del Món consecutius, sent el primer l'any 2016, i els següents al 2017 a Nanquín i al 2019 a Barcelona.

## Palmarès
### Clubs

* 1 Lliga europea d'hoquei sobre patins femenina: 2020-21
* 3 Lligues espanyoles d'hoquei patins femenina: 2014-15, 2018-19, 2020-21
* 1 Lliga catalana d'hoquei sobre patins femenina: 2020-21
* 1 Copa espanyola d'hoquei sobre patins femenina: 2023-24

### Selecció espanyola

* 3 medalles d'or al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 2016, 2017, 2019
* 2 medalles d'argent al Campionat del Món d'hoquei patins femení: 2012, 2022
* 4 medalles d'or al Campionat d'Europa d'hoquei patins femení: 2013, 2015, 2018, 2021

### Individual

* Millor jugadora de l'OK Lliga Femenina: 2018-19

## Referències

* 1 2 3 Solé, Ramon. «Laura Puigdueta: “Des de petita somniava a guanyar el Mundial”». El9Nou.cat, 07-10-2016. [Consulta: 21 juliol 2019].
* 1 2 3 4 5 Puig i Sedano, Xavier. «“Els clubs que tenen equip masculí sempre li donen més suport que al femení”». ElTemps.cat, 22-07-2019. [Consulta: 24 juliol 2019].
* ↑ «El Generali Hoquei Club Palau guanya la seva segona OK Lliga Femenina al derrotar 7 a 5 al CP Manlleu en el trepidant partit de la darrera jornada disputat a Palau-solità i Plegamans». HCPalau.com, 26-05-2019. Arxivat de l'original el 23 de juny 2019. [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ «Pau Bargalló i Laura Puigdueta són els MVP de l'OK Lliga». LEsportiuDeCatalunya.cat, 03-06-2019. [Consulta: 21 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa de Laura Puigdueta i Carrera - RinkHockey.net (anglès)
# Cal Palà

Cal Palà és una casa d'Aguilar de Segarra (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta allargassada amb planta baixa i un pis. A un dels extrems hi ha una galeria coberta al primer pis, just al peu d'una torre de planta quadrada d'un pis més d'alçada.
La porta principal d'arc de mig punt i dovelles de pedra ben treballada, es troba a la façana d'un dels costats allargassats de la casa, i al costat esquerre de la porta el mur està fet en forma de talús.

## Referències

* 1 2 «Cal Palà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Lisa Gasteen

Lisa Kinkead Gasteen (Brisbane, Austràlia, 1957) és una soprano australiana especialitzada en repertori alemany i especialment de Richard Wagner. El 1991 va guanyar el BBC Cardiff Singer of the World competition.
Va debutar el 1985 a Queensland en el paper principal d'Aida seguida per Desdemona (a Otello). A Austràlia ha cantat Miss Jessel (Un altre pas de rosca), Madame Lidoine (Dialogues des Carmélites), Ortlinde (Die Walküre), Leonora (Il trovatore, La forza del destino, Fidelio), Elsa (Lohengrin), Donna Elvira i Donna Anna (Don Giovanni), Elisabetta (Don Carlos), Elisabeth (Tannhäuser) i Amelia (Un ballo in maschera).
El 1991 va cantar Donna Anna convidada per Charles Mackerras a Praga debutant el 1992 a la Scottish Opera en Il trovatore, amb posteriors debuts a la Welsh National Opera, Deutsche Oper Berlin, Staatsoper Unter den Linden de Berlín, Stuttgart, Zúric, Dallas i Washington.
El 1997 va debutar al Metropolitan Opera, com Aïda, Amelia (Un ballo in maschera), Madeleine de Coigny (Andrea Chénier), Tosca, Ariadne (Ariadne auf Naxos), Sieglinde i Chrysothemis (Elektra).
En les últimes temporades ha cantat Brünnhilde (Siegfried) a Stuttgart, Isolde (Tristan und Isolde) i en Der Ring des Nibelungen a la Royal Opera House i a l'Òpera de l'Estat de Viena, així com una sèrie d'Elektras, Salome i Die Frau ohne Schatten.
En concert ha cantat obres de Rossini, Mendelssohn, Janáček, Beethoven i Verdi.
Des de 2008 ha cancel·lat els seus compromisos a causa d'una afecció neuromuscular sense data prevista per a un retorn als escenaris.

## Referències

* ↑ «It's an Honour». Arxivat de l'original el 2016-09-23. [Consulta: 6 juny 2010].
* ↑ «naxos.com». Arxivat de l'original el 2008-07-09. [Consulta: 6 juny 2010].
* ↑ The Weekend Australian, 21-22 novembre 2009

## Enllaços externs

* http://www.smh.com.au/news/Arts/The-Wagner-in-a-travelling-divas-tale/2005/02/24/1109180037801.html
* http://www.opera-opera.com.au/archive/lisagasteen.html Arxivat 2017-07-04 a Wayback Machine.
# Grentzingen

Grentzingen (en alsacià Granzínge) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2005 tenia 550 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 507 | 512 | 497 | 501 | 515 | 529 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Martin Mecker | |
| 2008- | Jean-Claude Mengis | |

## Enllaços externs

* Plànol de Grentzingen en Mapquest (francès)
# Matija Čop

Matija Čop (Žirovnica, 26 de gener de 1797 - Tomačevo, 6 de juliol de 1835), també conegut en alemany com Matthias Tschop, va ser un lingüista, crític i historiador literari del Ducat de Carniola. Va influir significativament en la cultura eslovena i, per tant, es considera un dels precursors del desenvolupament de la identitat nacional eslovena.

## Biografia

Matija Čop va néixer a la ciutat de Žirovnica, a la regió de l'Alta Carniola. Actualment pertanyent a Eslovènia, la regió pertanyia llavors a l'Imperi Austrohongarès de la família dels Habsburg. Va ser enviat a Ljubljana per a la seva educació primària i secundària. Va estudiar filosofia a un institut de la ciutat abans de continuar els seus estudis a Viena durant tres anys. El 1817 va estudiar en un seminari fins al 1820 abans de ser professor en una escola secundària de Rijeka. El 1822 va deixar d'ensenyar a un institut de la ciutat de Lviv abans de ser ajudant d'un professor a la universitat de la ciutat.
El 1827 va tornar a Ljubljana, on va tornar a treballar com a professor d'ensenyament secundari. El 1828, va acceptar treballar a la biblioteca de l’institut de la ciutat i a temps complet a partir del 1831. Es va fer íntim amic del poeta eslovè France Prešeren. El 1835, als 38 anys, Čop es va ofegar mentre es banyava al riu Sava. Prešeren li va dedicar un dels seus poemes més importants Krst pri Savici ("Baptisme a la Savica").

## Influència

Tot i no haver publicat moltes obres, Čop va tenir una influència molt gran en el desenvolupament de la cultura eslovena. Va influir, per exemple, en el lingüista Jernej Kopitar i el poeta Stanko Vraz. Čop creia en la possibilitat del desenvolupament d'una cultura nacional eslovena quan en aquell moment la regió era només una part de l'Imperi austríac amb una tendència cultural germànica. Per tant, està vinculat a un precursor del moviment identitari nacional eslovè. Els seus coneixements li van permetre ajudar el seu amic i poeta France Prešeren, que serà l’origen de les lletres incloses més tard a l’himne eslovè.
Čop és àmpliament considerat com un dels intel·lectuals eslovens més importants del segle xix. Diversos carrers, escoles i institucions porten el seu nom a Eslovènia. A Ljubljana, Čopova ulica, una important via de vianants del centre de la ciutat, acull moltes botigues.

## Referències

* ↑ «Čop, Matija (1797–1835) - Slovenska biografija». [Consulta: 31 juliol 2021].
* 1 2 Stefan Barbarić. Živan Milisavac. Jugoslovenski književni leksikon (en serbocroat), 1971, p. 72.
* ↑ «26. januar, Matija Čop, intelektualec, ki je znal 19 jezikov» (en eslovè). [Consulta: 31 juliol 2021].

## Bibliografia

* Fedora Ferluga Petronio, Jernej Kopitar - Matija Čop (Ljubljana: Filozofska fakulteta, 1996).
* Janko Kos, Matija Čop (Ljubljana: Partizanska knjiga, 1979).
# Ballantine

Ballantine és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 346 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ballantine tenia 346 habitants, 130 habitatges, i 95 famílies. La densitat de població era de 146,8 habitants per km².
Dels 130 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,5% hi vivien parelles casades, en un 6,2% dones solteres, i en un 26,2% no eren unitats familiars. En el 20,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 27,5% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.417 $ i la renda mediana per família de 51.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.938 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 16.707 $. Aproximadament el 7,8% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ballantine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ballantine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Laura Prieto

Laura Prieto (Montevideo, 21 de novembre de 1985) és una model, personalitat de la televisió xilena, cantant, actriu i ballarina xilena d'origen uruguaià. Actualment viu a Santiago de Xile
Ha desenvolupat una carrera de model per a l'agència New Models; també compta amb més d'un centenar de desfilades de moda, sessions fotogràfiques i campanyes publicitàries. També treballa com a animadora d'esdeveniments.

## Filmografia

| Any | Programa / sèrie |
| 2006–2008 | El Ultimo Pasajero |
| 2009–2010 | Calle 7 |
| 2010 | Sin vergüenza (telenovel·la) |
| 2010–2013 | Yingo |
| 2010 | Amores de Calle |
| 2011 | Vampiras |
| 2019 | Resistiré |

## Referències

* ↑ «Las Chicas de Calle 7» (en castellà), 17-05-2009. Arxivat de l'original el 2009-05-17. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ «Portal Moda» (en castellà). TVN, 21-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 9 juny 2020].
* ↑ «Laura Prieto anima "Gollum Discoteque" de Calama» (en castellà). Mercurio Calama. Arxivat de l'original el 2012-03-04. [Consulta: 9 octubre 2023].
* ↑ «Laura en Toco city» (en castellà). Estrella Norte. Arxivat de l'original el 2012-03-01. [Consulta: 9 octubre 2023].
# Ilitxovo (Leningrad)

* Per a altres significats, vegeu «Ilitxovo».
Ilitxovo (en rus: Ильичёво) és un poble (possiólok) de l'óblast de Leningrad, a Rússia, que el 2017 tenia 943 habitants, pertany al districte de Víborgski. Fins al 1948 la vila es deia Iàlkala.

## Referències

* ↑ Административно-территориальное деление Ленинградской области. — Лениздат, 1990, ISBN 5-289-00612-5, стр. 58
* ↑ https://www.komandirovka.ru/cities/gorkioku/
# Holosteum

Holosteum és un gènere de plantes de flors amb dues espècies, pertanyent a la família (Caryophyllaceae). Natiu del sud d'Europa, centre i sud-oest d'Àsia i en Àfrica.
Són plantes herbàcies de vida caduca. Té una prima arrel amb primes tiges erectes. El gènere va ser nomenat per Linnaeus a causa de la naturalesa de la planta: en grec holos significa tots i osteon significa "os", refiriendose a la fragilitat de la planta.
Les flors són hermafrodites, però també poden ser unisexuals. Tenen 5 sèpals distints i de color verd. Tenen 5 pètals de color blanc o rosa.

## Taxonomia

* Holosteum brachypetalum Bordz. 1912
* Holosteum cordatum L. 1753
* Holosteum liniflorum Steven ex Fisch. i C.A.Mey.
* Holosteum macropetalum Hausskn. i Bornm. ex Hausskn.
* Holosteum subglutinosum Klokov 1974
* Holosteum syvaschicum Kleopow 1939
* Holosteum umbellatum L.

## Referències

* 1 2 «Holosteum». Àrea de Botànica, Departament de Biologia, Universitat de les Illes Balears. [Consulta: 11 juliol 2021].
* ↑ Post, G.E.. Flora of Syria, Palestine, and Sinai, Volum 1 (en anglès). Рипол Классик, 1932, p. 148. ISBN 9785874109653 [Consulta: 11 juliol 2021].
# Hamrånge

Hamrånge és un municipi de Gästrikland.
Hamrånge pertanya històricament a Gästrickland i des de 1310 té consideració de parròquia. És una àrea rural al nord de la costa, situat a 8 km al nord de Gävle i a uns 8 km al sud de Söderhamn. La zona es compon de petites villes que en suma tenen 3.600 habitants en una àrea de 320 km².
Des de 1600 a 1800 fou considerat com el "regne del ferro". El 18 de maig de 1721 Hamrånge fou incendiat i tropes russes destruïren la majoria de les explotacions de les zones rurals al llarg de la Costa Nord, durant la Gran Guerra del Nord.
# Mario Stojić

Mario Stojić (Mannheim, 6 de maig de 1980) és un exjugador professional de bàsquet que posseeix la doble nacionalitat croata i alemanya. Va jugar diferents equips de l'ACB.

## Palmarès

* Lliga italiana: 1 (Treviso, 2001-02)
* Lliga ACB: 1 (Real Madrid, 2004-05)
* Lliga belga: 1 (Ostende, 2012-13)
* Supercopa italiana: 2 (Treviso, 2001, 2002)

## Enllaços externs

* Pàgina de Mario Stojić a basketball-reference.com
* Pàgina de Mario Stojić a fiba.com
* Pàgina de Mario Stojić a eurobasket.com
* Pàgina de Mario Stojić a realgm.com
# Moderats

Moderats és un partit polític d'inspiració centrista i liberale activo al Piemont. El líder de la formació política és Giacomo Portas, diputat electe a les llistes del Partit Democràtic.
El partit fou creat el gener de 2006 d'una escissió de Forza Italia dirigida per Giacomo Portas i Giuliano Manolino, conseller regional. Al grup se li uniren Giovanni Pizzale (conseller regional d'Itàlia dels Valors), Mauro Laus (provinent del PD) i Graziella Valloggia (provinent de Rifondazione Comunista).
A les eleccions administratives del 2007 assoliren el 4% a Torí i Cuneo, l'8% a Grugliasco i el 10% a Moncalieri. Aquests resultats l'aconvertiren en la segona força política de centreesquerra de la regió. A les eleccions legislatives italianes de 2008 Giacomo Portas fou elegit diputat dins les llistes del Partit Democràtic en la circumscripció Piemont 1 en virtut d'un acord electoral. En moltes altres circumscripcions els moderats es presentaren a la Lista dei grilli parlanti.
El partit prendrà pròximament el nom de Moderats Liberal Reformistes. El 2008 s'adheriren al moviment diverses associacions culturals i polítiques locals com Torí Liberal, mentre que en el pla nacional col·laboren amb el PLI.

## Notes

* ↑ http://www.consiglioregionale.piemonte.it/8/assemblea/gruppi/moderatiperilpiemonte.htm Arxivat 2006-04-04 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.lastampa.it/Torino/cmsSezioni/cronaca/200803articoli/6079girata.asp Arxivat 2011-05-23 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.moderatipermoncalieri.it/public/uploads/articles/133.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.gigimarengo.com/1/gigi_marengo_blog_96294.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Iliuixin

Iliuixin, rus: Илью́шинtambé coneguda com a Oficina de Disseny Iliuixin (en rus: Авиационный комплекс имени С. В. Ильюшина), és una oficina de disseny i fabricant d'aeronaus rus, fundada per Serguei Iliuixin. Començà la seva activitat el 13 de gener de 1933, per ordre de P.I. Baranov, Cap del Departament Principal de la Indústria Aeronàutica de la Unió Soviètica. Iliúixin ha desenvolupat aeronaus per a diverses finalitats des de la seva fundació.
Tot i que Iliuixin és una empresa estatal, disposa d'una subsidiària, Aviation Industries Ilyushin creada el 1992 per a treballar com a oficina de marketing i d'atenció al client d'Iliuixin.
El 2006, el Govern de Rússia fusionà el 100% de les accions de Mikoian amb Iliuixin, Irkut, Sukhoi, Túpolev i Iàkovlev per crear una nova companyia, anomenada OAK, sigles de Obiedinénnaia Aviastroítelnaia Korporàtsia rus: Объединенная Авиастроительная Корпорацияon Mikoian i Sukhoi van ser col·locades dins de la mateixa unitat operativa.

## Aparells més destacats d'Iliuixin

* Il-2 (Xturmovik)
* Il-4
* Il-10 Xturmovik
* Il-12 'Coach'
* Il-14 'Crate'
* Il-18 'Coot'
* Il-20 'Coot-A'
* Il-28 'Beagle'
* Il-32 Prototip
* Il-32 Planador
* Il-32 Prototip
* Il-38 'May'
* Il-62 'Classic'
* Il-76 'Candid'
** A-50 'Mainstao', variant AWACS del Il-76.
** Il-78 'Midas', variant per a reabastir-se en vol del Il-76.
* Il-80 'Maxdome'
* Il-86 'Camber'
* Il-96
* Il-102
* Il-103
* Il-112
* Il-114

## Galeria d'imatges

| Il-76 'Candid' | Il-86 'Camber' | Il-96 |

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (RU/EN)
* Ilyushin Finance Co. Arxivat 2010-12-13 a Wayback Machine. (ES)

## Referències

* ↑ Iliuixin és la transcripció catalana del rus Ильюшин. Com a nom comercial internacional, Iliuixin utilitza la transliteració anglesa, Ilyushin.
* ↑ En català, "Companyia aeronàutica unificada"
* ↑ «Russian Aircraft Industry Seeks Revival Through Merger» (en anglès). The New York Times, 22-02-2006.
* ↑ «Su-35 "In Parallel" With PAK-FA» (en anglès). Aviationweek.com. Arxivat de l'original el 2010-03-21. [Consulta: 9 setembre 2019].
* ↑ Jane, Frederick Thomas; Jackson, Paul. Jane's All the World's Aircraft 2005-2006 (en anglès). Jane's Information Group, 2005, p. 393. ISBN 0710626843.