OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Silex (Missouri)

Silex és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 206 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Silex tenia 206 habitants, 80 habitatges i 59 famílies. La densitat de població era de 418,6 habitants per km².
Dels 80 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 16,3% dones solteres i un 26,3% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles, el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint a cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats, la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 18,4% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.531 $ i la renda mediana per família de 33.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.313 $ mentre que les dones 19.167 $. La renda per capita de la població era de 12.529 $. Entorn de l'11,3% de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Silex». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Silex». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Sent Çaprian (Òlt)

Sent Çaprian (en francès Saint-Cyprien) és un antic municipi francès, situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El 2018 es va fusionar amb els municipis veïns de las Cabanas i Sent Laurenç de l'Òrmia per a formar el municipi de Sent Çaprian, las Cabanas e Sent Laurenç.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 315 | 331 | 298 | 300 | 306 | 309 | 310 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1885-1919 | Eugène Mercadié |
| 1919-1948 | Armand Mercadié |
| 1948-1953 | Henri Chazarin |
| 1953-1973 | Guy Borredon |
| 1973-1989 | Daniel Maury |
| 1989- | Jean-Louis Vayssières |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 26 octubre 2010].
# Sinoteri

El sinoteri (Sinotherium, 'bèstia xinesa') és un gènere extint de rinoceronts d'una sola banya que visqueren entre el Miocè i Pliocè. Fou un gènere antecessor de l'elasmoteri i els seus fòssils foren trobats a l'oest de la Xina. Un altre gènere relacionat és l'iranoteri.
# Sinovitis

La sinovitis és el terme mèdic per la inflamació de la membrana sinovial. La sinovitis és una inflamació de la capa interna de la càpsula articular. Aquesta condició normalment resulta dolorosa quan es mouen les articulacions
La sinovitis pot ocórrer associada a l'artritis com també amb lupus, gota, i altres condicions. La sinovitis es troba més comunament en l'artritis reumatoide que en les altres formes de l'artritis, però també es pot trobar en menys ocasios en l'osteoartritis. A llarg termini la sinovitis pot donar com a resultat la degeneració de les articulacions.

## Signes i símptomes

La sinovitis causa estovament de les articulacions o dolor, inflamació i nòduls durs.

## Sinovitis aguda

La sinovitis aguda es caracteritza per una infiltració granulocítica predominantment de la membrana sinovial. Es manifesta en hiperèmia (augment del flux sanguini), augment de la permeabilitat vascular i edema de la membrana sinovial i el vessament articular.

## Tractament

Els símptomes de la sinovitis es poden tractar amb fàrmacs antiinflamatoris com els AINEs. Es poden injectar glucocorticoides en l'articulació afectada. El tractament específic depèn de la causa de la sinovitis.

## Referències

* ↑ accessed July 28 2008

## Vegeu també

* Sinovitis vil·lonodular pigmentada

## Enllaços externs

* healthscout.com Arxivat 2010-03-04 a Wayback Machine.
# Soltera y madre en la vida

Soltera y madre en la vida és una pel·lícula de comèdia espanyola del 1969 dirigida per Javier Aguirre Fernández amb un guió de José Luis Dibildos i Antonio Mingote i protagonitzada per Lina Morgan i Alfredo Landa sobre les relacions prematrimonials i l'embaràs fora del matrimoni.

## Argument

Julita treballa en una fàbrica i manté relacions prematrimonials amb Paco, un mecànic de cotxes. Un dia descobreix que està embarassada. D'una banda, Paco no es considera responsable, seguint les idees d'un biòleg francès que li explica Rufi, un amic podòleg. D'altre el seu pare Don Ramiro, vigilant de seguretat i considerat força liberal, de cop i volta es torna ultra conservador i la fa fora de casa quan ho descobreix. Per sobreviure, Julita va viure amb les seves amigues Romy i Anouska i treballa a una discoteca, que és freqüentada per Paco i els seus amics. Gràcies a la intervenció de la seva amiga Paloma, finalment Don Ramiro perdona a Julita, i mentrestant intenta aparellar-la amb Isacio. Però quan descobreix que Paco és el pare de la criatura va a buscar-lo amb una escopeta, de manera que Paco acaba ajudant-la durant l'embaràs. Això els torna a unir i finalment es cases. A la cerimònia està tant embarassada que el sacerdot ha d'escurçar la cerimònia per tal que no s'hi posi de part.

## Repartiment

* Lina Morgan ... Julita
* Alfredo Landa ... Paco
* Manolo Gómez Bur ... Don Ramiro
* Laly Soldevila ... Romy
* Soledad Miranda ... Paloma
* José Sacristán ... Mariano
* Gloria Cámara ... Anouska
* Blaki ... Rufi
* Venancio Muro... Isacio
* Tomás Blanco ... Don Anselmo 'Patito'
* Francisco Piquer ... Metge
* María Isbert ... Doña Nieves

## Comentari

La seva reposició al programa Cine de barrio de TVE el març de 2019 va provocar protestes al Defensor de l'Espectador per ser considerada una pel·lícula "masclista".

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1969 Laly Soldevila va guanyar el premi al a millor actriu secundària.

## Referències

* ↑ Soltera y madre en la vida a alohacriticon.com
* ↑ Soltera y madre en la vida a Fotogramas
* ↑ TVE recibe quejas por emitir 'Soltera y madre en la vida', una película "machista", 20 Minutos, 29 de març de 2019
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 162-166

## Enllaços externs

* Presentació de la pel·lícula a Cine de barrio
* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Sharon Wood

Sharon Wood (Halifax, 8 de maig de 1957) és una alpinista canadenca.
Als disset anys, segueix un curs d'introducció al muntanyisme a Jasper, on agafa la passió per aquesta disciplina. Més tard, afirma que aquesta passió va evitar que caigués en la delinqüència.
Wood s'entrena sota la supervisió de Laurie Skreslet, el primer canadenc a haver escalat l'Everest. Ella de seguida destaca, ja que escala diversos cims coneguts. Va escalar la cara Kane del mont Robson. Forma part del primer equip totalment femení a arribar al cim del mont Logan. Escala la cresta del Cassin sobre el mont McKinley, la cara sud de l'Aconcagua, i traça una nova ruta a la cara Anquash de la Huasscaran, la muntanya més alta de Perú.
L'any 1986, agafa un comboi de tretze persones per pujar la cresta oest de l'Everest sense assistència d'un sherpa. El 20 de maig a les 21h arriba al cim de l'Everest amb Dwayne Congdon. Esdevé llavors la primera dona occidental a escalar la Everest.
Wood va obtenir un doctorat de dret honorífic de la universitat de Calgary. També té la medalla del mèrit canadenca.

## Notes i referències

* ↑ «Sharon Adele Wood» (en anglès). Arxivat de l'original el 19 de febrer 2018. [Consulta: 8 gener 2018].
* ↑ «Sharon Wood: The First North American Woman To Summit Mt. Everest» (en anglès). Purpose 2 Play, 17-02-2014.
* ↑ «Famous Canadian Women's Historic Timeline - 1980-1989». Arxivat de l'original el 2018-10-21. [Consulta: 8 gener 2018].
* ↑ «Sharon Wood: The First North American Woman to Summit Mount Everest» (en anglès). [Consulta: 8 gener 2018].
# Serpentari bru

El serpentari bru (Circaetus cinereus) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habitant de les sabanes i zones arbustives de l'Àfrica subsahariana, manca únicament de les zones de bosc dens. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
De proporcions i hàbits semblants a l'àguila marcenca.

## Referències

* ↑ «Serpentari bru». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 271. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Brown Snake-eagle. Circaetus cinereus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Serpentari de les Nicobar

El serpentari de les Nicobar (Spilornis klossi) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habita boscos del sud de l'arxipèlag de les Nicobar, a l'illa Gran Nicobar. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ «Serpentari de les Nicobar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 270. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Great Nicobar Serpent-eagle. Spilornis klossi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Serres de Vilanova

* No s'ha de confondre amb la Serra de Vilanova.
Les Serres de Vilanova és una serra a cavall dels municipis de Soses i Torres de Segre a la comarca del Segrià, amb una elevació màxima de 231,9 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Smrdáky

Smrdáky és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1436.
# Smolyaninovita

La smolyaninovita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany i dona nom al grup de la smolyaninovita. Rep el nom en honor de Nikolai Alekseevich Smolyaninov (Moscou, Imperi Rus, 8 de maig de 1885 - Moscou, URSS, 6 d'abril de 1957), mineralogista de la Universitat de Moscou.

## Característiques

La smolyaninovita és un arsenat de fórmula química Co₃Fe$^{3+}$₂(AsO₄)₄·11H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1956. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la smolyaninovita pertany a «08.CH: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, RO₄:H₂O < 1:1» juntament amb els següents minerals: walentaïta, anapaïta, picrofarmacolita, dittmarita, niahita, francoanel·lita, taranakita, schertelita, hannayita, struvita, struvita-(K), hazenita, rimkorolgita, bakhchisaraitsevita, fahleïta, barahonaïta-(Al) i barahonaïta-(Fe).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de níquel i cobalt de Khovu-Aksy, situat al districte de Chedi-Kholsky (Tuvà, Rússia). També ha estat descrita a Austràlia, Irlanda, Anglaterra, Suècia, Alemanya, Suïssa, Espanya, Portugal i el Marroc.

## Referències

* ↑ «Smolyaninovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 31 gener 2022].
# Smoothie

Un smoothie és un puré de fruites de consistència semblant a un batut que es comercialitza amb aquest nom per ser consumit com a beguda. Pot ser d'una sola fruita o de diverses barrejades. De vegades conté sucres i edulcorants afegits, i també pot ser que s'hi afegeixi algun altre ingredient, com ara plàtan, iogurt o gelificants industrials, amb l'objectiu d'espessir la beguda.
La paraula en anglès smoothie prové de smooth, que significa "suau".

## Referències

* ↑ Boseley, Sarah «Smoothies and fruit juices are a new risk to health, US scientists warn» (en anglès). The Guardian, 07-09-2013.
* ↑ Los smoothies no equivalen a la fruta fresca, al web de l'OCU, 2 de febrer de 2009

## Bibliografia

* Brown, Ellen (2005), The Complete Idiot's Guide to Smoothies, ISBN 1-59257-318-5.
* Brian Wansink, Mindless Eating: Why We Eat More Than We Think, Bantam Books, 2007, ISBN 0-553-38448-1

## Vegeu també

* Aigua de coco
* Llimonada
* Suc de taronja
* Suc de magrana
* Granissat de fruita

## Enllaços externs

* Història de la paraula smoothie al web The Juice and Smoothie Association (JASA) Arxivat 2016-11-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Societat del Born

La Societat del Born fou una entitat recreativa fundada a Barcelona el 1858 que amb el lema “filantropia i diversió” fou l'encarregada d'organitzar els carnavals barcelonins. Mantingué les seves activitats fins al 1874 i es va dissoldre definitivament el 1876.
Fundada per Sebastià Junyent i Comes, conegut per “l'espardenyer del Born”, en foren socis alguns veïns del barri del Born i és remarcable la presència de Rossend Arús i Arderiu. D'entre els carnavals organitzats per l'entitat en destaca el de 1860, que coneixem gràcies al llibre de Josep Anselm Clavé Camps i J. M. Torres.
Al Museu d'Història de la Ciutat de Barcelona es conserva l'estendard de la Societat del Born, on figura brodat el lema de la institució i la frase “amor a la pàtria, sempre catalans”. D'altra banda, bona part dels documents emesos per l'entitat es poden consultar a la Biblioteca Nacional de Catalunya i a l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 La Barcelona irreverent. De la Societat del Born al Niu Guerrer (1858-1910). Quaderns del Museu Frederic Marès 16, Barcelona, 2012
* ↑ Galofré, Jordi, Rossend Arús i Arderiu (1845-1891), Ajuntament de Barcelona, 1989.
* ↑ Clavé, Josep Anselm - Torres, J. M., El Carnaval de Barcelona en 1860: batiburrillo de anécdotas, chascarrillos ... y otras quisicosazas propias de esta bulliciosa temporada, aliñado en prosa y verso, Librería Española, Barcelona, 1860.
# Societat del Sagrat Cor de Jesús

La Societat del Sagrat Cor de Jesús (en llatí Societas Sacratissimi Cordis Jesu) és un institut religiós femení de dret pontifici dedicat a l'ensenyament de les nenes. Les germanes de la congregació posposen al seu nom les sigles R.S.C.J. (Religiosa Sanctissimi Cordis Jesu).

## Història

La congregació va ser fundada el 21 de novembre de 1800 a París per la religiosa francesa Madeleine-Sophie Barat (1779-1865). La societat, en la línia espiritual ignasiana (la Barat era filla espiritual dels jesuïtes), tenia com a missió la propagació de la devoció al Sagrat Cor de Jesús i l'educació, especialment de les joves de classes socials altes. S'ha vist, de vegades, com una branca femenina dels jesuïtes, també dedicats a l'ensenyament.
* Antic emblema de la congregació, amb els cors units de Jesús i Maria.
* Santa Rosa Felipina Duchesne, mostrant l'hàbit antic de les germanes.
La institució va créixer ràpidament arreu d'Europa; a més, en 1818 Rose-Philippine Duchesne en va fundar cinc cases als Estats Units, on les religioses van dedicar-se a l'apostolat entre els indígenes nord-americans.
La Societat del Sagrat Cor va ser aprovada per Lleó XII el 15 de juliol de 1826. Un segle després, el 24 de maig de 1925, Pius XI va canonitzar-ne la fundadora, com a Santa Magdalena Sofia Barat.

## Activitats i difusió

Les religioses del Sagrat Cor de Jesús es dediquen principalment a l'ensenyament i l'organització de col·legis. Al final de 2005, comptaven amb 2.966 religioses i 410 cases en 45 estats d'arreu del món.

## Vegeu també

* Magdalena Sofia Barat, sobre la fundadora.
* Jesuïtes

## Bibliografia

* J. de Charry, voce Società del Sacro Cuore di Gesù, en Dizionario degli istituti di perfezione, vol. VIII, Milano, Edizioni paoline, 1988, col. 1683-1688.
* Annuario Pontificio per l'anno 2007, Città del Vaticano, Libreria Editrice Vaticana, 2007, p. 1685. ISBN 978-88-209-7908-9.

## Enllaços externs

* Lloc web internacional de les R.S.C.J.
# Sidi Abdallah El Bouchouari

Sidi Abdallah El Bouchouari (en àrab سيدي عبد الله البوشواري, Sīdī ʿAbd Allāh al-Būxwārī) és una comuna rural de la província de Chtouka-Aït Baha, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.128 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Willi Heeks

Willi Heeks va ser un pilot de curses automobilístiques alemany que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Willi Heeks va néixer el 23 de febrer del 1922 i va morir el 13 d'agost del 1996.

## A la F1

Va debutar a la tercera temporada de la història del campionat del món de la Fórmula 1, la corresponent a l'any 1952, disputant el 3 d'agost el GP d'Alemanya, que era la sisena prova del campionat.
Willi Heeks va arribar a participar en dues curses puntuables pel campionat de la F1, repartides entre les temporades 1952 i 1953.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1952 | Willi Heeks | AFM | BMW | SUI | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | HOL | ITA | | - | 0 |
| 1953 | Willi Heeks | Veritas | Veritas | ARG | 500 | HOL | BEL | FRA | GBR | ALE Ret | SUI | ITA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Illa jesuítica

L'Illa Jesuítica de Córdoba, és una illa urbana situada en ple centre de la ciutat, declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 2000.
Comprèn: la Capella Domèstica, el Col·legi Nacional de Monserrat, l'Església de la Companyia de Jesús, l'antiga seu de la Universitat Nacional de Còrdova i la Residència.
Els primers Jesuïtes van arribar al voltant de 1589, establint-se oficialment el 1599, d'aquesta manera Còrdova va passar a ser el punt central de les tasques d'evangelització de la Companyia de Jesús. En aquest any el Superior de l'ordre, el pare Juan Romero, accepta (en nom de la companyia) la donació del predi del qual forma part l'actual Illa Jesuítica.
És considerada la cinquena Meravella Artificial de Còrdova.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Jesuit Block and Estancias of Córdoba» (en anglès). [Consulta: 30 desembre 2017].
# Lagútovka

Lagútovka (en rus: Лагутовка) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 30 habitants. Pertany al districte d'Arkhànguelskoie.

## Referències

* ↑ Единый электронный справочник муниципальных районов Республики Башкортостан — приложение в формате Excel Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine..
# Achilo

Achilo és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Achilo lignella, que es troba a Veneçuela.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 30 gener 2019].
# Filibert I de Savoia

Filibert I de Savoia, anomenat el Caçador, (Chambéry, Savoia 1465 - Lió, França 1482) fou el duc de Savoia entre 1472 i 1482.

## Antecedents familiars

Va néixer el 17 d'agost de 1465 al palau ducal de la ciutat de Chambéry sent fill del duc Amadeu IX de Savoia i Violant de Valois. Era net per línia paterna de Lluís I de Savoia i Anna de Lusignan, i per línia materna del rei Carles VII de França i Maria d'Anjou. Fou germà del també duc Carles I de Savoia i cunyat del rei Frederic III de Nàpols.

## Núpcies i descendents

Es va casar el 1474 amb Blanca Maria Sforza, filla de Galeazzo Maria Sforza i Bonna de Savoia. D'aquesta unió no tingueren descendència.

## Ascens al tron comtal

A la mort del seu pare, ocorreguda el 1472, fou nomenat duc de Savoia tenint com a regent a la seva pròpia mare, ja que el mateix Filibert tenia 7 anys.
Immers en l'anomenada Guerra de Borgonya entre Carles I de Borgonya i la Confederació Helvètica, fou fet presoner pel duc de Borgonya. Morí el 29 d'agost de 1482, poc després d'aconseguir escapar-se de la presó, a conseqüència d'una ferida feta en el transcurs d'una cacera prop de Lió, sent enterrat posteriorment a l'abadia d'Hautecombe.
A la seva mort sense fills fou succeït pel seu germà Carles I de Savoia.
# Festa Major del Coll

La Festa Major del Coll se celebra la segona quinzena de setembre al barri del Coll, del districte de Gràcia a Barcelona.
La festa major se celebra en honor de la mare de Mare de Déu del Coll que és la patrona d'una ermita romànica que actualment és la parròquia del barri. El Coll fa una festa major de quatre dies, que sol començar per la Diada Nacional de Catalunya i s'allarga fins al diumenge següent. El 13 de setembre és la diada de la Mare de Déu, i aquell dia es fa una ofrena floral a l'antiga ermita, avui convertida en parròquia del barri. La festa major també inclou un programa d'activitats, amb torneigs esportius, àpats populars, balls de festa major i festivals infantils.
La festa major del barri va estretament vinculada a l'antiga ermita de la Mare de Déu del Coll, coneguda també per la Font-rúbia. Data del segle xi i durant molts anys era un santuari de muntanya situat en un encreuament de camins entre les viles de Gràcia i Horta. A partir dels segles xviii i xix entrà en decadència, però en aquella època es va posar de moda de fer aplecs i fontades pels entorns. Així doncs, és molt probable que l'embrió de l'actual festa major fos l'aplec que es feia anualment per la diada de la patrona.
Entre les activitats destacades hi trobem les havaneres, les ofrenes florals i les ballades de gegants i la processó i sardanes. Els actes de la festa major es clouen amb una cantada d'havaneres seguida de rom cremat, a la plaça de Salvador Allende. El dia de la patrona, la Mare de Déu del Coll, a l'interior del temple, es fa una ofrena floral seguida d'un ball dels gegants del Coll. Després de l'ofrena floral i els protocols es treu la imatge de la marededéu en processó pels carrers del barri. Quan s'arriba al mirador de Joan Sales, la processó s'acaba i comença una ballada de sardanes.

## Referències

* 1 2 3 «Festa Major del Coll». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Font de Sant Roc (Mont-ros)

La Font de Sant Roc és una font del terme municipal de la Torre de Cabdella (antic terme de Mont-ros), del Pallars Jussà, dins del territori del poble de Pobellà.
Està situada a 1.730 m d'altitud, al nord-est del poble de Mont-ros, al vessant sud-oriental del Serrat de Cabo. És a l'origen del barranc dels Espinaus.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya