OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corb carapelat

El corb carapelat (Corvus tristis) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos fins als 1400 m, a les illes Raja Ampat, a Batanta i Salawati. Nova Guinea, incloent les illes de Yapen i Ron i les illes D'Entrecasteaux.

## Referències

* ↑ «Corb carapelat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Josep Mestres i Miquel

Josep Mestres i Miquel (Vilallonga del Camp, 1868 — Vilallonga del Camp, 1949) fou un polític, metge i agrònom català.

## Biografia

Va ser membre de la Unió Federal Nacionalista Republicana, en representació del qual fou diputat provincial, president de la diputació de Tarragona (1913-1919) i conseller de la Mancomunitat de Catalunya (1914-1919). El 1917, el partit estava aflebit per la marxa al Partido Reformista de Melquiades Álvarez de personatges com Lluís Companys, Eusebi Corominas i Josep Zulueta, i la desfeta en les eleccions legislatives de l'abril del 1916. Mestres deideix crear junt amb Companys, Layret i Marcel·lí Domingo el Partit Republicà Català.
Propietari i director de la revista Tarragona Agrícola, quan es produí el cop d'estat del general Primo de Rivera l'any 1923 fou destituït del càrrec de degà del Col·legi Oficial de Metges de Tarragona.

## Bibliografia

* Balcells, Albert. El projecte d'autonomia de la Mancomunitat de Catalunya del 1919 i el seu context històric (PDF). Barcelona: Parlament de Catalunya, 2010, p. 150.

## Enllaços externs

* Josep Mestres i Miquel | Galeria de Metges Catalans
# Critó d'Eges

Critó d'Eges (en llatí Criton, en grec antic Κρίτων "Kríton") fou un filòsof pitagòric grec. Va deixar almenys una obra, περὶ προνοίας καὶ ἀγαθῆς τύχης, de la que Estobeu (Stobaeus) en va conservar un fragment. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ 1.Criton of Aegae a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 895
# Ich suche Dich

Ich suche Dich (en alemany: T'estic buscant) és una pel·lícula alemanya rodada en 1956 i dirigida i protagonitzada per Otto Wilhelm Fischer, que també va escriure el guió a partir de l'obra Jupiter Laughs d'A. J. Cronin. Part dels exteriors de la pel·lícula foren rodats al castell de Seeleiten a Murnau (Baviera).

## Repartiment

* O. W. Fischer - Dr. Paul Venner
* Anouk Aimée - Francoise Maurer
* Nadja Tiller - Gaby Brugg
* Otto Brüggeman - Dr. Brugg
* Paul Bildt - Dr. Drews
* Peter-Timm Schaufuß - Dr. Durchgutt
* Hilde Wagener - Senior Nurse Fanny
* Robert Meyn - Appel
* Ursula Herion - Jenny
* Anton Tiller - Baron Greiler
* Eva Klein-Donath - Frau Konsulin
* Hermann Erhardt - Patient Forster
* Franziska Liebing - Frau Forster
* Harriet Geßner - Nurse Anna

## Premis

* Fou guardonada amb la Conquilla de plata del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1957 i el Premi OCIC.
* Otto Wilhelm Fischer va guanyar el premi al millor actor estranger a les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1959.

## Referències

* ↑ Ich suche Dich a filmportal.de
* ↑ Festival de Cinema de Sant Sebastià a IMDB
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1959». CEC. Arxivat de l'original el 2018-02-12. [Consulta: 10 febrer 2018].
# Àrea protegida

Les àrees protegides són espais creats per la societat en el seu conjunt, articulant esforços que garanteixin la vida en condicions de benestar, és a dir, la conservació de la biodiversitat així com el manteniment dels processos ecològics necessaris per a la seua preservació i el desenvolupament d'Homo sapiens.
Les àrees protegides contribueixen a la conservació del patrimoni natural i cultural del país i ajuden a reduir les pressions causades per algunes activitats humanes sobre aquests ambients. En elles, l'impacte es redueix a la mínima expressió i, per tant, es transformen en llocs de referència per a apreciar els efectes de la protecció.

## Llocs que poden ser àrees protegides

* Parc natural
* Parc Nacional: àrees on existeixen un o diversos ecosistemes que no es troben significativament alterats per l'explotació i ocupació humana. Aquestes àrees tenen espècies vegetals i animals, llocs geomorfològics o hàbitats que ameriten un especial interès científic, educatiu i recreatiu, o representen paisatges naturals d'una bellesa excepcional.
* Monument natural: àrees que contenen normalment un o diversos elements naturals específics de notable importància nacional, tals com una formació geològica, un lloc natural únic, espècies o hàbitats o vegetals que podrien estar amenaçats. En aquests llocs la intervenció humana, si és que està permesa, és molt lleu i està baix control estricte.
* Paisatge protegit: superfície de territori, terrestre o marí, en el qual l'home ha intervingut significativament l'ambient però que, juntament amb la naturalesa, ha produït una zona de caràcter definit, de singular bellesa escènica o amb valor de testimoniatge natural, i que podrà contenir valors ecològics o culturals.
* Llocs de protecció: aquelles àrees relativament menudes que posseeixen valor crític, a causa que:
* Tenen espècies de flora o fauna rellevants.
* En elles es compleixen etapes claus del cicle biològic d'algunes espècies.
* Són importants per l'ecosistema que integren.
* Contenen manifestacions geològiques, geomorfològiques o arqueològiques rellevants.

## Vegeu també

* Monument nacional (Estats Units)
* Llei d'Àrees Salvatges

## Enllaços externs

* World Database on Protected Areas Arxivat 2009-08-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Kristiansenita

La kristiansenita és un mineral de la classe dels silicats que pertany i dona nom al grup de la kristiansenita. Rep el seu nom de Roy Kristiansen (1943-), mineralogista noruec aficionat que va observar per primera vegada el nou mineral. És coautor de set noves descripcions de minerals.

## Característiques

La kristiansenita és un silicat que va ser aprovat com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2000, i publicada per primera vegada l'any 2001. La seva fórmula química va ser redefinida l'any 2022, passant a ser: Ca₂Sc₂Sn₂(Si₂O₇)₂(Si₂O₆OH)₂. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 5,5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kristiansenita pertany a «09.BC: Estructures de sorosilicats (dímers), grups Si₂O₇, sense anions no tetraèdrics; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: gittinsita, keiviïta-(Y), keiviïta-(Yb), thortveitita, itrialita-(Y), keldyshita, khibinskita, parakeldyshita, rankinita, barisilita, edgarbaileyita i percleveïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pegmatita Heftetjern, a Tørdal, Drangedal, al comtat de Telemark, Noruega. També ha estat descrita a Kožichovice, a la regió de Vysočina (República Txeca); a Cadalso de los Vidrios, a Madrid (Espanya); i a alguns indrets de les localitats italianes d'Oltrefiume i Feriolo, al Piemont.

## Referències

* ↑ «Kristiansenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 octubre 2017].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 70». European Journal of Mineralogy, 34, 6, 09-12-2022, pàg. 591–601. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-591-2022 [Consulta: 27 desembre 2022].
# Ouad Essafa

Ouad Essafa (en àrab وادي الصفاء, Wādī aṣ-Ṣafāʾ) és una comuna rural de la província de Chtouka-Aït Baha, a la regió de Souss-Massa, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 56.547 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Coll de Bena

El Coll de Bena és un coll de carretera rural del límit dels termes comunals d'Enveig i la Tor de Querol, tots dos de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
Està situat a 1.591,7 metres d'altitud, al nord-est de Riuters, al sud-est de Salit i al sud-oest de Bena, a la dreta del Riu de Bena, en el lloc on la pista rural esmentada franqueja la carena que separa les valls del Riu de Bena, a llevant, i del Riu de Salit, a ponent.

## Referències

* ↑ El Coll de Bena en els ortofotomapes de l'IGN
# Fred Basset

Fred Basset és el protagonista d'una tira còmica homònima creada pel dibuixant escocès Alex Graham i publicada per primera vegada al Daily Mail el 8 de juliol de 1963. Els seus amos són un matrimoni de classe mitjana, ella és mestressa de casa. El gos reflexiona sobre la vida i es decanta per la comoditat, fugint de situacions de perill amb altres gossos. Barreja conductes animals, com la recerca d'ossos o els concursos canins, amb pensament humanitzats, que el lector veu en els globus. El gos no parla, a diferència d'altres animals de còmic. La tira es publica a diversos diaris de tot el món des de 1963.
Les tires de dibuixos animats de Fred s'anomenen; Wurzel a Alemanya, Lillo il Cane Saggio (Lillo el gos savi) a Itàlia, Lorang a Noruega, Laban a Suècia i Retu, Pitko o Koiraskoira a Finlàndia.

## Referències

* 1 2 Maria Esposito «Fred Basset is back». C21 Media, 13-08-2004.
* ↑ «Titles of Over 230 Comics in Finnish». Arxivat de l'original el 16 de desembre 2007. [Consulta: 11 març 2007].
# Jordi Fibla Feito

Jordi Fibla Feito (Barcelona, 1946) és un traductor català, guardonat el 2015 amb el Premi Nacional a l'Obra d'un Traductor pel Ministeri de Cultura d'Espanya.
Després de cursar estudis de Filosofia i Lletres —Historia Moderna i Filologia anglesa—, va treballar com a corrector d'estil en dues editorials. El 1978, va dirigir els seus passos definitivament cap a la traducció a l'espanyol de textos literaris en anglès, especialment narrativa i assaig, encara que versionant també autors del francès com Edgar Morin, Patrick Rambaud o Jacques Attali. Ja a principis del segle xxi, es va especialitzar en la traducció del japonès, amb obres de Yukio Mishima o Murasaki Shikibu, entre d'altres. Amb més de tres-centes obres traduïdes, destaquen les d'autors clàssics com Vladímir Nabókov, John Kennedy Toole, Rudyard Kipling o D. H. Lawrence; els premis Nobel sud-africans Nadine Gordimer i John Maxwell Coetzee, així com el novel·lista australià David Malouf. També ha traduït dinou obres del nord-americà Philip Roth, al que considera el seu favorit. El 2015 se li va atorgar el Premi Nacional a l'Obra d'un Traductor per «la seva llarga trajectòria [...] professional, la seva versatilitat i la qualitat de la seva obra», en paraules del jurat.

## Referències

* 1 2 Bono, Ferrán «Jordi Fibla demuestra el placer intelectual de la traducción». El País, 05-11-2015 [Consulta: 7 desembre 2015].
* ↑ Europa Press. «Jordi Fibla, Premi Nacional a l'Obra d'un Traductor 2015». Agència Europa Press, 05-11-2015. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ «El ministro de Educación, Cultura y Deporte felicita a Jordi Fibla y a Arnau Pons». Gobierno de España, 05-11-2015. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ «Fibla i Pons, Premio Nacional de traducció». elpuntavui.cat. El Punt Avui, 06-11-2015. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ EFE «Jordi Fibla gana el Premio Nacional de Traducción». La Vanguardia, 05-11-2015 [Consulta: 5 desembre 2015].
* ↑ «Jordi Fibla y Arnau Pons, premios nacionales de Traducción». hoyesarte.com, 05-11-2015. [Consulta: 7 desembre 2015].
* ↑ «Jordi Fibla, Premi Nacional a l'Obra d'un Traductor 2015». Aldia.cat. Agència Europa Press. [Consulta: 13 desembre 2015].
# Critérium des Espoirs

El Critérium des Espoirs va ser una competició ciclista francesa per etapes que es disputa anualment per les carreteres del departament dels Pirineus Atlàntics i finalitzava a Sant Joan Lohitzune.
La cursa es va disputar de 2003 al 2005, i la seva última edició formà part de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2003 | Anthony Geslin | Camille Bouquet | Dominique Rault |
| 2004 | Carl Naibo | Dominique Rault | Thomas Lövkvist |
| 2005 | Jean Mespoulède | Christophe Rinero | Fabrice Jeandesboz |

## Enllaços externs

* Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Ichac

Itsac (en francès Itzac) és un municipi francès, de la regió d'Occitània i del departament del Tarn.

## Demografia

Evolució de la població INSEE i Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 383 | 385 | 391 | 351 | 422 | 426 | 413 | 414 | 466 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 480 | 461 | 452 | 437 | 392 | 384 | 380 | 367 | 318 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 310 | 254 | 260 | 199 | 181 | 158 | 151 | 167 | 151 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 121 | 125 | 127 | 106 | 98 | 111 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jacques Muffato | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Jocs Olímpics de Sankt Moritz

«Jocs Olímpics de Sankt Moritz» té aquests significats:
* Jocs Olímpics d'Hivern de 1928
* Jocs Olímpics d'Hivern de 1948
# L'Arma

L'Arma (piemontès Macra) és un municipi italià, situat a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 66 habitants. Està situat a la Val Maira, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Cèlas, la Màrmol, Sant Pèire, San Damiano Macra i Estròp.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Teresa Totino | Llista cívica |
# Clinoenstatita

La clinoenstatita és un mineral silicat que pertany al subgrup dels clinopiroxens.

## Característiques

La clinoenstatita és un inosilicat de fórmula química MgSiO₃. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6. És un polimorf de l'enstatita i de l'akimotoïta, és a dir que presenta la mateixa composició química però es forma en diferent sistema cristal·lí. És un mineral isoestructural amb la clinoferrosilita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.DA - Inosilicats amb 2 cadenes senzilles periòdiques, Si₂O₆; família dels piroxens» juntament amb els següents minerals: donpeacorita, enstatita, ferrosilita, clinoferrosilita, kanoïta, pigeonita, augita, diòpsid, esseneïta, hedenbergita, johannsenita, petedunnita, davisita, kushiroïta, grossmanita, aegirina-augita, omfacita, aegirina, jadeïta, jervisita, cosmoclor, namansilita, natalyita i espodumena.

## Formació i jaciments

Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta, inclosa l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Clinoenstatite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 febrer 2023].
# Josep Royo i Gómez

Josep Royo i Gómez (Castelló de la Plana, 14 de maig de 1895 - Caracas, 30 de desembre, 1961) fou un geòleg, paleontòleg i polític valencià.

## Biografia

El 1921 es doctorà en Ciències Naturals a la Universitat de Madrid, i des del 1922 treballà com a professor de mineralogia i geologia en el Museu Nacional de Ciències Naturals de Madrid. Va ser el primer dinóleg d'importància a Espanya, en investigar entre 1918 i 1927 diversos jaciments paleontològics del Mesozoic de zones de la meitat oriental de la Península, especialment en el Sistema Ibèric.
De 1930 a 1939 fou secretari de la Secció de Ciències de l'Ateneu Científic i Literari de Madrid i col·laborà també en la Societat Castellonenca de Cultura. Alhora, milità a Acció Republicana, partit amb el qual fou elegit diputat per Castelló a les eleccions generals espanyoles de 1931. El 1938 fou Sotssecretari de la Junta per a l'Ampliació d'Estudis i Investigacions Científiques
Després de la guerra civil espanyola es va exiliar a Colòmbia, on va fundar el Servei Geològic Nacional, organitzà el Museu Geològic Nacional, i publicà Mapa geològic de Colòmbia (1945). El 1951 fou convidat a establir-se a Veneçuela, on el 1960 va obtenir la nacionalitat, i fou professor del departament de Geologia de la Universitat Central de Veneçuela i de mineralogia i geologia a l'Institut Pedagògic Nacional. També hi fou considerat el primer professional de la paleontologia de vertebrats, contribuint en l'organització de la primera col·lecció de vertebrats fòssils de Veneçuela. Investigà amb Josep Maria Cruxent, el jaciment arqueològic i prehistòric de Muaco (estat de Falcón).

## Obres

* Prácticas de mineralogía y geología (1928)

## Notes i referències

* ↑ Glick, Thomas. «Josep Royo i Gómez». A: Ciència i Tècnica als Països Catalans: una aproximació biogràfica. Barcelona: Fundació Catalana per a la Recerca, 1995, p. 1279-1304. ISBN 84-7583-441-8.
* ↑ Dades extretes del panell informatiu del MUJA, on apareix com José Royo y González, i és l'únic dinòleg espanyol entre la galeria de fotografies exhibida.

## Enllaços externs

* Biografia
* Biografia Arxivat 2006-06-26 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Costel Pantilimon

Costel Fane Pantilimon (Bacău, Romania, 1 de febrer de 1987) és un futbolista professional romanès que juga pel Nottingham Forest FC de la Premier League com a porter. Amb una alçada de 203 cm és actualment el jugador més alt de la Premier League.

## Enllaços externs

* Dades estadístiques sobre Costel Pantilimon a soccerbase.com
# Ich weiß, daß mein Erlöser lebt, BWV 160

Ich weiβ, daβ mein Erlöser lebt, BWV 160, és una cantata religiosa atribuïda en el passat a Johann Sebastian Bach, però que fou composta per Georg Philliph Telemann, amb text d'Erdmann Neummeister, per al dilluns de Pasqua. Fou interpretada per Bach el 21 d'abril de 1726. La localització actual en el Catàleg de Bach és Anh.III, 157.

## Bibliografia

* Edmon Lemaître. “Guide de La Musique Sacrée et chorale profane. L'âge baroque 1600-1750”. Fayard, París, 1992.
* Daniel S. Vega Cernuda. “Bach. Repertorio completo de la música vocal”. Cátedra, Barcelona, 2004.
* Alfred Dürr. “The Cantatas of J. S. Bach”. Oxford University Press, Oxford, 2005.

## Enllaços externs

* Bach Cantatas Website
* J.S. Bach Home Page Arxivat 2015-09-06 a Wayback Machine.
# Jocs Olímpics de Tòquio

«Jocs Olímpics de Tòquio» té aquests significats:
* Jocs Olímpics d'Estiu de 1964
* Jocs Olímpics d'Estiu de 2020
# L'Armentera (l'Esquirol)

L'Armentera és una masia de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia clàssica de planta rectangular (12 x 11 m), on s'observen diverses fases constructives. Presenta dos volums ben marcats pel traçat de la teulada, un adossat a la façana sud del cos original, amb funció de porxo. Coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana principal, actual, situada a tramuntana. Presenta també uns annexes a la façana Est que devien ser coberts i actualment són dependències de la casa de colònies. La façana principal no presenta cap eix de simetria i s'accedeix al portal d'entrada per una escala. La resta de façanes no presenten cap mena de simetria, excepte la sud, on hi ha el porxo i quatre finestres. Hi ha obertures de pedra picada i també de totxo. Les façanes Nord i Oest estan arrebossades.

## Història

Masia antiga documentada al segle xiv. El nom sembla que provingui de "arment" o "armenter", o sigui, pastor de bestiar gros. És la casa on serví en Toni Gros, fundador de Can Toni.
Apareix en el "Nomenclator de la Provincia de Barcelona. Partido Judicial de Vich. 1860" com a casa de pagès.

## Referències

* 1 2 3 «L'Armentera 8». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Agrupació Socialista Madrilenya

Agrupació Socialista Madrilenya va ser la denominació que va tenir la primera secció socialista-marxista a Espanya, en temps de la I Internacional. Fundada el 1879 per Pablo Iglesias i altres socialistes internacionalistes a Madrid, fou el nucli originari del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE). Va mantenir el seu nom fins a fins de la dècada de 1970, que va passar a anomenar-se Federació Socialista Madrilenya.

## Referències

* ↑ «Institución - Partido Socialista Obrero Español. Agrupación Socialista Madrileña». [Consulta: 10 novembre 2021].
# Comitatenses Palatini

Els comitatenses palatini (les "tropes del palau") o auxilia palatina eren una unita d'elit de l'exèrcit del Baix Imperi, que normalment formaven part dels comitatus praesentales, o exèrcits de l'escolta imperial. En l'elaborada jerarquia de graus del diferents cossos de l'exèrcit, els palatini se situaven un rang per sota dels scholares (membres dels regiments de cavalleria d'elit coneguts com a Escoles), però per damunt dels comitatenses (regiments d'infanteria pesant) i dels limitanei (tropes de les fronteres).
La paraula prové del llatí palatium, i fa referència a que aquests regiments originàriament servien d'escolta imperial. Més endavant se'ls trobava també als exèrcits dels comitatus (uns exèrcits mòbils de campoanya), encara que tenien un estatus i una paga més alta que la resta de regiments d'aquell cos. Quan es va escriure la Notitia Dignitatum (ca. 395) i en la part que feia referència a l'Imperi Romà d'Orient, el 80% dels regiments dels comitatus praesentales d'aquella part de l'Imperi tenien la categoria de palatini i el 14% eren comitatus regionals.
Els comitatenses palatini van ser creats per l'emperador Constantí I el Gran després de llicenciar i dissoldre la Guàrdia Pretoriana l'any 312, i als seus inicis s'hi van integrar antics pretorians. Com passava als regiments dels comitatus, els regiments de cavalleria dels comitatenses palatini rebien el nom de vexillationes i els regiments d'infanteria es deien legiones o auxilia. Es creu que les vexillationes palatinae podien tenir entre 400 i 600 homes, les legiones palatinae entre 800 i 1200 i les auxilia palatina entre 800 i 1000 i de vegades entre 400 i 600.

## Referències

* ↑ Le Boec, Y. El ejército romano: instrumento para la conquista de un imperio. Barcelona: Ariel, 2004, p. 9-14, 16, 35. ISBN 9788434467231.
* ↑ Southern, Patricia. The Roman army. Stroud, Gloucestershie: Amberley Publishing, 2014, p. 119-120. ISBN 9781445620893.
# Consell de Col·legis de Procuradors dels Tribunals de Catalunya

Consell de Col·legis de Procuradors dels Tribunals de Catalunya és una corporació de dret públic, amb personalitat jurídica pròpia i capacitat plena, que constitueix l'òrgan superior, representatiu i executiu de la totalitat dels col·legis dels procuradors dels tribunals existents a Catalunya, és a dir, els de Barcelona, Girona, Lleida, Manresa, Mataró, Reus, Tarragona, Terrassa i Tortosa. Ostenta la presidència l'Excma. Sra. Anna Moleres, degana de Barcelona. El 2005 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Funcions

Les seves funcions en relació amb la professió de procurador són:
* Coordinar els col·legis i representar la professió.
* Recollir i elaborar les normes deontològiques comunes.
* Aprovar els seus estatuts.
* Conèixer els conflictes que sorgeixen entre col·legis.
* Resoldre els recursos sobre els quals tingui competència.
* Exercir les funcions disciplinàries que li corresponguin.
* Aprovar el seu propi pressupost.
* Fixar la participació equitativa dels col·legis en les despeses.
* Informar sobre totes les normes que el Govern de la Generalitat prepari relatives a la professió.
* Prestar col·laboració als col·legis en la interpretació de les normes professionals de caràcter general, tot acomodant-ne el contingut a les situacions concretes.
* Intervenir segons el que preveuen les normes legals en els casos d'agrupació, segregació i dissolució de col·legis catalans.
* Vetllar pel compliment de le normes professionals contingudes en l'Estatut general dels procuradors dels tribunals d'Espanya.
* Fomentar, crear i organitzar institucions, serveis i activitats que tinguin per objectiu la promoció cultural, l'assistència social i sanitària, la cooperació i el mutualisme, i tot el que sigui necessari, tot establint acords i convenis, si cal, amb l'Administració o les entitats que correspongui.
* Relacionar-se amb els altres organismes professionals de l'Estat i de les comunitats autònomes, per a tot el que sigui d'interès per als col·legis de Catalunya i, en general, per a la professió de procurador dels tribunals.

## Enllaços externs

* Pàgina del Consell