OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Prat Rogent (anarquista)

Josep Prat i Rogent (Barcelona, 17 de desembre de 1866 - Barcelona, 17 de juliol de 1932) fou un anarquista català, considerat un dels configuradors de l'anarcosindicalisme.
Josep Prat neix al carrer Tallers, 25 tercer pis de Barcelona, fill de Francesc Prat i Moragas, nascut a Terrassa i ebenista d'ofici, i de Teresa Rogent i Poch nascuda a Barcelona.
Milità al Partit Republicà Federal, però es convertí a l'anarquisme cap al 1890. L'any 1896, fugint de la repressió imperant a Barcelona durant el procés de Montjuïc, va anar a viure a Vigo a casa de Ricardo Mella. Del 29 al 31 de juliol de 1896 va assistir a la Conferència anarquista de Londres representant els anarquistes espanyols. El 1907 participà en l'organització de Solidaridad Obrera a Barcelona. Contrari a l'anarquisme individualista i intel·lectualista influït per Max Stirner i Friedrich Nietzsche, procurà de fer una crítica coherent del socialisme marxista i finalment fou un decidit defensor i configurador de l'anarcosindicalisme. Entre 1909 i 1910 va recórrer diferents localitats de Catalunya (Sant Feliu de Guíxols, Terrassa, Valls) exposant la seva concepció sobre el sindicalisme i el socialisme, insistint en la necessitat que el Sindicalisme havia de ser totalment autònom i que, per tant, no podia estar sotmès a la direcció de cap partit polític.
Polemitzà des de les pàgines del diari Tierra y Libertad i del periòdic El Obrero Moderno amb socialistes i lerrouxistes. Col·laborà als periòdics El Productor (1901-1906), Tierra y Libertad (1906-09), La Publicitat, La Campana de Gràcia, La Aurora Social (òrgan de la Federació de Societats Obreres de Saragossa) (1910) i Solidaridad Obrera (1918). Endemés, traduí al castellà Luigi Fabbri, Pietro Gori, Jean Grave, Piotr Kropotkin, Augustin Hamon, Errico Malatesta i Elisée Reclus. Des del 1911 s'allunyà de la militància i no participà en més actes públics. Morí el 17 de juliol de 1932 a Barcelona al carrer Nàpols, 179.

## Obres

* La barbarie gubernamental en España (1897)
* ¿Competencia o solidaridad? (1905)
* Nuestras ignorancias (1904)
* Crónicas demoledoras (1907)
* La política jugada por los políticos (1909)
* La burguesia y el proletariado (apuntes sobre la lucha sindical) (1909)

## Referències

* ↑ «Josep Prat». Gran Enciclopèdia Catalana, 21-02-2023.
* 1 2 «Defuncions.1937. Registre núm.1057. Jutjat núm.2 de Barcelona (pàg.61 pdf)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 17-07-1932.
* ↑ «Naixements. Any 1866. Registre núm.6082 (pdf pàg.4)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 17-12-1866. [Consulta: 29 febrer 2024].
* ↑ S.G. «José Prat». La Revista blanca (Madrid)., 01-08-1932, pàg. 32.
* ↑ Romero Maura, Joaquín. La romana del diablo: ensayos sobre la violencia política en España, 1900-1950 (en castellà). Marcial Pons Historia, 2000, p. 16. ISBN 8495379171.
# Josep Maria Sans Ciurana

Josep Maria Sans Ciurana (Reus, 6 de juny 1903 - Reus, 17 de setembre de 1976) fou un ciclista català. Considerat un dels millors i més complerts de tot l'estat espanyol durant la dècada dels anys 1920-1930, segons els ranking Cyclebase.
Als 17 anys participava en totes les curses ciclistes celebrades als voltants de Reus tant a les carreres de pista com als circuits i curses de ruta. S'entrenava a la pista de terra del camp de futbol del Reus Deportiu, que llavors estava situat al camí de l'Aleixar. L'any 1921 va participar, juntament amb el seu germà Carles, en una cursa «a l'americana» celebrada a Sants, i es va classificar en tercer lloc. L'any 1922 va guanyar el «Gran Premi» de l'Exposició de Barcelona, i el 1923 va tenir el segon lloc al campionat d'Espanya de 10 kilòmetres, i el mateix any guanya un premi a la carrera «a l'americana» celebrada al Velòdrom de Badalona. Després de guanyar diversos premis provincials, l'any 1929 obté el títol de campió de Catalunya. A Sant Sebastià queda segon a la cursa del Campionat d'Espanya. També va participar en curses darrere moto i va obtenir importants guardons.
El públic l'anomenava pel seu nom esportiu "Apa Xatet!!!". Després de la seva retirada, va formar part d'una associació promotora del ciclisme, que va construir una pista de fusta desmuntable que van instal·lar a diversos punts d'Espanya.

## Referències

* 1 2 3 «Edición del dissabte 18 setembre 1976, Página 20 - Hemeroteca - MundoDeportivo.com». [Consulta: 15 setembre 2019].
* ↑ https://www.cyclebase.nl/?lang=en&page=home
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs: vol. II. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 592.

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Josep Prat i Delorta

Josep Prat i Delorta (Barcelona, 1730 - San Fernando, 22 de desembre de 1788) va ser un arquitecte català.
El seu pare va ser el mestre d'obra Pere Màrtir Prat, del qual se li suposa la vocació per l'arquitectura. Va estudiar al col·legi dels jesuïtes de Cordelles, i va formar part del gremi de Mestres de Cases i Molers de Barcelona. L'any 1774 es va esdevenir arquitecte acadèmica de mèrit de la Reial Academia de Belles Arts de San Fernando.
Des del 1763 se'l localitza a Tarragona, i fou en aquesta ciutat i altres ciutats del voltant on desenvolupà bona part de la seva carrera i on trobem el gruix de les seves obres. A partir de 1785, però, es trasllada fins a San Fernando, a Cadis, cridat per Vicente Ignacio Imperial Digueri, amb l'encàrrec d'esdevenir mestre major de totes les obres que s'estaven realitzant en aquesta nova població. En paral·lel, Prat va substituir durant un temps a Miguel de Olivares com a mestre d'obra en la construcció de la catedral de Cadis.
Prat i Delorta va tenir un paper de frontissa entre dues maneres de concebre l'arquitectura. D'una banda, provenia d'una tradició barroca i gremial, per acabar abraçant una nova manera de fer, fortament academicista i professionalitzada, sota l'empara de l'Acadèmia de San Fernando.

## Obres

Aquestes serien les seves principals obres:
* Capella de Santa Tecla de la Catedral de Tarragona (1760-1775)
* Remodel·lació de la façana de la Casa Castellarnau de Tarragona (1766)
* Col·laboració en la nova catedral de Lleida (1772)
* Projecte per a una nova duana de Tarragona (1772)
* Projecte per a l'adeqüació del port de Tarragona (1777)
* Col·laboració en la construcció de la catedral de Cadis (sense data)
Pel que sembla, Prat també participà en la definició i el disseny de l'estructura urbana de Sant Carles de la Ràpita, juntament amb els seus fills Antoni Prat i Magrans i Josep Prat i Magrans.

## Referències

* 1 2 Serra Masdéu, Anna Isabel. «Els projectes de l'arquitecte Josep Prat i l'academicisme a les Terres de l'Ebre». A: Art i lletres a les comarques de la diòcesi de Tortosa. Benicarló: Onada Edicions, 2008, p. 387 (La Barcellona ; 7). ISBN 978496623170.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Serra Masdéu, Anna Isabel. «Josep Prat Delorta» (en castellà). Diccionario Biográfico Español. [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ «Josep Prat i Delorta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Garganté Llanes, Maria. «Estudis sobre l'arquitectura de Josep Prat al Camp de Tarragona». Descobrir, 11-10-2012. [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ Serra Masdéu, 2008, p. 398

## Bibliografia

* Arranz Herrero, M. «Notes sobre l’arquitecte Josep Prat (1726-1790)». Aplec de Treballs, n. 1, 1978.
https://raco.cat/index.php/Aplec/article/view/15355
* Arranz Herrero, Manuel. Mestres d’Obres i Fusters. La construcció a Barcelona en el segle XVIII. Barcelona: Col·legi d’Aparelladors Tècnics de Barcelona, 1991.
* Serra Masdeu, Anna Isabel. Academia i Tradició: Josep Prat i l’arquitectura de la segona meitat del segle xviii a la Diòcesi de Tarragona (tesi). Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2005.
* Vila Tornos, F. La Catedral de Lleida. Lleida: Pagès Editors, 1991.
# John D. Lee

John Doyle Lee (Kaskaskia, Territori d'Illinois, 6 de setembre de 1812 - 23 de març de 1877) va ser un membre prominent de l'Església de Jesucrist dels Sants dels Últims Dies, granger, empresari, bisbe, colonitzador i l'únic jutjat i sentenciat a mort per la Massacre de Mountain Meadows.

## Infància

John Doyle Lee era fill de Ralph Lee i Sarah Elizabeth Doyle. La seva mare Sarah va morir quan John D. Lee tenia tres anys quedant només a cura del seu alcohòlic pare. Des dels 6 anys fins als 16 va viure i va treballar a la granja d'un seu oncle. Abans dels 20, es va mudar a Vandalia (Illinois) on va conèixer a la seva primera dona Agatha Ann Woolsey. Va ser en Vandalia on missioners mormons van convertir a la parella a la recentment organitzada religió.

## Lideratge

John D. Lee va ocupar diversos càrrecs d'importància en l'Església, va conèixer i va servir amb Joseph Smith i després amb Brigham Young, el successor de José Smith a la Primera presidència de l'Església. Va viatjar a Salt Lake City i va ajudar a establir diverses comunitats, entre altres Provo, St. George (Utah) i Cedar City. Va ser en aquesta última comunitat on van passar els fets de la massacre de Mountain Meadows.

## La massacre de Mountain Meadows

Hi ha diverses versions tant dels esdeveniments de la massacre de Mountain Meadows, com del rol que John D. Lee va tenir en els fets. John D. Lee va mantenir la seva innocència, va expressar eloqüentment la seva decepció davant la indiferència de Brigham Young en els últims anys de la seva vida en relació amb la massacre, i va expressar davant l'esquadró d'afusellament la seva convicció en la fe que va abraçar activament durant la seva vida adulta. Va ser excomunicat de l'església el 1870, arrestat el novembre de 1874 i tres anys després, el 23 de març de 1877 va morir afusellat pagant la condemna sentenciada a conseqüència de la seva participació en la mascarada de Mountain Meadows.
Cap altra persona va ser portada a judici pel fet. El 20 d'abril de 1961 l'Església de Jesucrist dels Sants dels Últims Dies restaurar els drets de Lee com a membre. El 2006, el president de l'Església de Jesucrist dels Sants dels Últims Dies, Gordon B. Hinckley, va inaugurar un monòlit en el lloc de la massacre com una mostra de pesar pels fets ocorreguts allí i recordatori de les víctimes.

## Referències

* ↑ «Vida i Confessions de John D. Lee.». Arxivat de l'original el 2007-05-29. [Consulta: 17 octubre 2010].
* ↑ FamilySearch.org
* ↑ FamilySearch.org
* ↑ FamilySearch.org
* ↑ PBS: New Perspectives on the West.
* ↑ Història de Utah segons OnlineUtah.com
# Juan Antonio Crespín Rodríguez

Juan Antonio Crespín Rodríguez (Avellaneda, 31 de juliol de 1961) és un exfutbolista argentí, que jugava de davanter.

## Trajectòria

Comença a jugar amb el CA Lanús, on romandria dos anys abans que en 1983 fitxara pel San Lorenzo de Almagro, amb qui debuta a la màxima categoria del seu país. No és titular en aquesta entitat, que el retorna en 1986 al Lanús, equip que per aquella època hi militava a la Segona Divisió. En el Lanús hi marcaria 16 gols en una campanya, xifra que tot i no ser en una màxima categoria, crida l'atenció d'equips europeus, i el 1988 fitxa pel Reial Saragossa.
Hi juga la campanya 88/89 amb el quadre aragonès. Hi marcaria 8 gols en 31 partits, sent el màxim golejador del seu equip, cinquè de la classificació. Però, tot això no serveix per romandre a l'equip, i marxa a l'Elx CF.
L'equip il·licità acabava de baixar a Segona Divisió. En dos anys (89/91) l'argentí va marcar 17 gols, que no van aprofitar per retornar a Primera. Al contrari, a l'estiu de 1991, l'Elx baixava a Segona B, on Crespín jugaria una temporada. Ací hi marcaria deu gols, mentre que els valencians cauen a la lligueta d'ascens.
L'estiu de 1992, l'argentí és fitxat pel Cadis CF i retorna a Primera, però tot just apareix en set ocasions amb els andalusos. A l'any següent recala al Marbella, de Segona Divisió, equip al qual marca vuit gols.
A partir de la temporada 94/95, la carrera del davanter prossegueix per la Segona Divisió B i la Tercera. Milita al CD San Fernando (94/95), Xerez CD (95/96), San Pedro de Alcántara (96/97), Novelda CF (97/98) i Santa Pola, on es retira el 1999.
Després de penjar les botes, ha seguit vinculat al món del futbol com a entrenador d'equips de base de l'Elx CF i del Santa Pola.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Juan Antonio Felipe Gallego

Juan Antonio Felipe Gallego, més conegut com a Juanito (Madrid, Espanya, 24 d'agost de 1961) és un exfutbolista espanyol que jugava com a defensa.
Va participar en els Jocs Olímpics de Moscou de 1980, on la selecció espanyola va jugar 3 partits i empataria els tres, essent eliminada.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Reial Madrid Castella CF | Espanya | 1979-1982 |
| Reial Madrid CF | Espanya | 1981-1982 |
| Reial Oviedo | Espanya | 1982-1983 |
| Reial Madrid Castella CF | Espanya | 1983-1984 |
| Reial Oviedo | Espanya | 1984-1987 |
| Rayo Vallecano | Espanya | 1987-1990 |

## Referències

* ↑ Juanito
* ↑ «Juan Antonio Felipe Gallego Olympic Results». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 28 octubre 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 29 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa de Juan Antonio Felipe Gallego a BDFutbol
# Josep Xifré

Josep Xifré és el nom dels següents personatges:
* Josep Xifré i Casas (1777–1856), home de negocis, negrer, filantrop i mecenes, pare de Josep Xifré Downing.
* Josep Xifré Downing (1822-1869), fill de Josep Xifré i Casas el qual treballà, com el seu pare, com a advocat i mecenes.
* Josep Xifré Hamel (1855-1920), fill de Josep Xifré Downing, teòsof.
* Josep Xifré i Mussach (1817-1899), religiós català del segle xix, cofundador i tercer superior general de la Congregació dels Missioners Fills de l'Immaculat cor de Maria.
# Kadohadacho

Els kadohadacho (caddo: Kadawdáachuh) són una tribu d'amerindis dels Estats Units que formava part de la confederació caddo. Actualment forma part de la Nació Caddo d'Oklahoma.

## Història

Els kadohadacho vivien tradicionalment en les fronteres de Texas, Oklahoma, Arkansas, i Louisiana. Es dedicaven a l'agricultura de blat de moro, fesols, carabassa i nous, i fabricaven arcs i ceràmica per al comerç.
Algunes partides viatgeres de kadohadachos trobaren l'expedició d'Hernando de Soto en 1541, però els espanyols no van entrar al seu territori. En 1687, la tribu va donar la benvinguda als supervivents de l'expedició de La Salle a les seves viles de Texas. Des d'aquest punt en endavant, els kadohadacho mantingueren relacions d'amistat amb els francesos.
En els segles XVII i XVIII eren un dels tres grups de tribus caddo. El seu grup estava format per quatre comunitats assentades prop de la gran corba del Riu Red.
Durant el segle xviii van ser atacats i sovint assassinats o esclavitzats pels chickasaws. No obstant això, algunes restes de la tribu van fugir a l'oest, i es van unir als nassoni i natchitoches. A finals del segle xviii, els restants kadohadacho s'unirwn al seu parents nachitoches al nord-oest de Louisiana.

## Deportació

En 1845 el govern federal dels Estats Units traslladaren als kadohadacho i hasinai a la Reserva Brazos a Texas. El 1859, aquestes tribus foren traslladades de nou, amb altres tribus caddo, a Territori Indi en una reserva situada entre el riu Canadian i el riu Washita.

## Avui

Els kadohacho són membres registrats de la Nació Caddo d'Oklahoma, amb seu a Binger, Oklahoma, junt amb els hasinai, els hainai, i altres tribus caddo. El dialecte kadohachodel caddo, força relacionat amb els dialectes hasinai i natchitoche, encara és parlat avui.

## Notes

* ↑ Edmonds 27
* ↑ Sturtevant, 617
* 1 2 3 Meredith, Howard. "Caddo (Kadohadacho)." Arxivat 2010-07-19 a Wayback Machine. Oklahoma Historical Society's Encyclopedia of Oklahoma History and Culture. (retrieved 6 Sept 2009)
* 1 2 "Kadohadacho Indian Tribe". Access Genealogy. (retrieved 6 Sept 2009)
* ↑ Sturtevant, 616
* ↑ Lauber, 30
* ↑ Vocabulary. Kiwat Hasinay Foundation. (retrieved 6 Sept 2009)

## Referències

* Edmonds, Randlett. Nusht'uhtitiʔ Hasinay: Caddo Phrasebook. Richardson, TX: Various Indian Peoples Publishing, 2003. ISBN 1-884655-00-9.
* Sturtevant, William C., general editor and Raymond D. Fogelson, volume editor. Handbook of North American Indians: Southeast. Volume 14. Washington DC: Smithsonian Institution, 2004. ISBN 0-16-072300-0.
* Lauber, Almon Wheeler. Indian Slavery in Colonial Times Within the Present Limits of the United States. New York: AMS Press, 1969. (originally published by Columbia University Press, 1913)
* Williams, Stephen; W. H Goodenough. «The Location of the Kadohadacho and Related Tribes». A: Explorations in Cultural Anthropology. New York: McGraw Hill, 1964.

## Enllaços externs

* Nació Caddo d'Oklahoma Arxivat 2008-10-20 a Wayback Machine.
* Kadohadacho Arxivat 2010-07-19 a Wayback Machine. article de l'Oklahoma Historical Society
# Kathoria

Kathoria fou un estat tributari protegit a l'agència de Bhopawar, presidència de Bombai; era un bhumiat governat per un bhúmia bhilala. La capital era la població de Kathoria on residia el bhúmia.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
* Princely States of India "Kathoria"
# Josep Maria Berenguer i Sánchez

Josep Maria Berenguer i Sánchez (Barcelona, 6 de juliol de 1944 - La Floresta (Sant Cugat del Vallès), 23 d'abril de 2012) fou un editor de còmics català. Va estudiar Belles Arts a Estocolm. Durant els anys 1960 i 1970 va treballar com a fotògraf i il·lustrador de portades de llibres i discos, i va viatjar en diverses ocasions als Estats Units.
A finals dels anys 1970 va coincidir amb l'editor de còmics Josep Toutain, quan ambdós col·laboraven en butlletí de l'associació de veïns de la Floresta, lloc on vivien. Aquest li va oferir diners per a crear una revista, sempre que fos de còmics. Així va néixer el 1979 la revista El Víbora i amb ella Edicions La Cúpula. Josep Maria Berenguer va morir a Barcelona als 67 anys, per causa d'un càncer.

## Referències

* 1 2 Cuadrado (2000), p. 336.
* ↑ Berni, El tío (24/04/2012). Fallece Josep María Berenguer, "Entrecomics".
* 1 2 3 Martí Font, J. M. (24/04/2012). Muere Josep Maria Berenguer, el 'padre' de la revista 'El Víbora', "El País".
* 1 2 Alemany, Luis (24/04/2012). Muere Josep Maria Berenguer, fundador de 'El Víbora', "El Mundo".
* ↑ «Mor Josep Maria Berenguer, el fundador del còmic "El Víbora"». 324.cat, 24-04-2012. [Consulta: 26 abril 2012].

## Bibliografia

* Cuadrado, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
# Kapili

Kapili (Kopili) és un riu de l'Índia, a Meghalaya i Assam, que neix a les muntanyes Jaintia. Després d'un curs de 262 km desaigua al riu Kalang a Jagi, a Assam a l'oest del districte de Nowgong. Els seus afluents són el Doiang o Diying, que s'alimenta dels rius del Cachar, el Jamuna, el Barpani, i l'Umiam o Kiling. Una branca a manera de canal el connecta al Kalang a Raha, a uns 32 km a l'est de la seva unió amb aquest riu. És navegable per bots de 4 tones fins a Panimur. Les principals viles a la seva riba són Chaparmukh, Jamunamukh, Kharikhana i Dharamtul.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Luis Gamonal Gago

Luis Gamonal Gago (Villadangos del Páramo, 1 de juny de 1922 - Santander, 18 de març de 1981) fou un futbolista espanyol de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Després de destacar a la Cultural Leonesa, debutà amb el FC Barcelona a primera divisió la temporada 1945-46. Aquesta temporada guanyà la Copa Eva Duarte. Posteriorment jugà dues temporades al Deportivo de La Coruña, assolint un ascens a primera divisió la temporada 1947-48, un més al Racing Club de Ferrol, i quatre més al CD Málaga, amb dos ascensos a Primera, les temporades 1948-49 i 1951-52.

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Perfil de Gamonal». amigosmalaguistas. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 17 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Karl Heinrich Barth

Karl Heinrich Barth (Baltisk, 12 de juliol de 1847 - Berlín, 23 de desembre de 1922) va ser un pianista i pedagog alemany.
Karl Heinrich Barth va néixer a Pillau, Prússia Oriental (actual Baltisk, Rússia). Poc se sap sobre els primers anys de vida de Barth, excepte que les seves primeres lliçons de piano van ser donades pel seu pare. A l'edat de nou anys, després de les primeres lliçons amb el seu pare, Heinrich Barth es va traslladar a Potsdam per estudiar amb Ludwig Seinmann. Els professors posteriors de Barth van incloure importants pianistes del segle xix. Entre aquests professors hi havia Hans von Bronsart i Carl Tausig, tots dos alumnes de Franz Liszt. Barth va establir la seva carrera com a solista, músic de cambra i professor a tot Europa. Va morir a Berlín el 1922.
El 1868, Barth va acceptar el seu primer lloc docent important com a professor de piano al Conservatori Stern. Barth va passar de l'ensenyament al Conservatori Stern a la "Hochschule für Musik" de Berlín el 1871, convertint-se en president del departament de piano el 1910. Romandria a la Hochschule de Berlín fins a la seva jubilació el 1921. [2] Mentre treballava a la "Hochschule für Musik" de Berlín, els seus alumnes incloïen al croat Svetislav Stančić, Arthur Rubinstein, Heinrich Neuhaus, Wilhelm Kempff, Siegfried Schultze i Rose i Ottilie Sutro. Els alumnes de Barth recorden el seu estil d'ensenyament com avançat, i que les seves expectatives eren altes per als seus estudiants.
Mentre vivia a Berlín, Barth va servir com a pianista de la cort al Kaiser Friedrich III de Prússia. També va actuar amb freqüència en públic amb el violinista, director d'orquestra i compositor Joseph Joachim i amb la dona de Joachim, la cantant Amalie Joachim. Va formar un trio de piano amb el violinista Heinrich de Ahna i el violoncel·lista Robert Hausmann, que era ben conegut i àmpliament celebrat. Al llarg de la seva carrera escènica, Barth va interpretar amb freqüència les obres de Johannes Brahms, a qui Barth coneixia personalment.

## Fonts

* Gilman, D.C.; Peck, H. T.; Colby, F.M., eds. (1905). "Barth, Karl Heinrich". Nova Enciclopèdia Internacional (1ª ed.). Nova York: Dodd, Mead.
# Nishi-Tōkyō

Nishitōkyō (en japonès: 西東京市 Nishitōkyō-shi) és una ciutat i municipi situat a Tòquio (Japó).

## Geografia

El municipi de Nishitōkyō es troba dins de la regió de Tòquio Occidental, és a dir, la zona no urbana de Tòquio. Nishitōkyō limita a l'est amb Nerima, a l'oest amb Kodaira, al sud amb Koganei i Musashino i al nord-est amb Higashikurume, tots a Tòquio. Al nord limita amb Niiza, a la prefectura de Saitama. El municipi es troba al bell mig de la plana de Musashino. Nishitōkyō té bona provisió d'aigua, ja que el riu Shakujii, el riu Shirako i el riu Shin (tributari del Shirako) travessen la ciutat. Del sud al nord del terme municipal hi han 5,6 quilòmetres i d'est a oest 4,8 quilòmetres.

### Barris

Hoya
* Fuji-machi
* Hibarigaoka
* Higashi-chô
* Higashi-fushimi
* Hoya-chô
* Izumi-chô
* Kita-machi
* Naka-machi
* Sakae-chô
* Shimo-hoya
* Shin-machi
* Sumiyoshi-chô
* Yagisawa
Tanashi
* Kitahara-chô
* Midori-chô
* Minami-chô
* Mukodai-chô
* Nishihara-chô
* Shibakubo-chô
* Tanashi-chô
* Yato-chô

## Història

Nishitōkyō es va fundar oficialment el 21 de gener de 2001 a partir de la unió dels municipis de Hoya i Tanashi. El nom actual del municipi vol dir en japonès "Tòquio occidental".

## Administració
### Batlles

| Nom | Inici | Fi |
| Kôhan Hôya | 2001 | 2005 |
| Kôji Sakaguchi | 2005 | 2013 |
| Kôichi Maruyama | 2013 | Ara |

### Assemblea municipal

| Partit | Partit | Membres |
| Partit Liberal Democràtic | PLD | 9 / 28 |
| Kōmeitō | KMT | 5 / 28 |
| Partit Comunista Japonés | PCJ | 4 / 28 |
| Partit Democràtic Constitucional | PDC | 3 / 28 |
| Tokyo Seikatsusha Network | NET | 2 / 28 |
| Grup Unió Futur | Ind | 2 / 28 |
| Independents | Ind | 3 / 28 |
| Escons vacants | | 0 / 28 |