OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Calapatell

El Calapatell més conegut com a Woggle-Bug (en anglès) és un personatge de la literatura, on en els llibres d'Oz, escrits per L. Frank Baum se'n fa referència. En la literatura és el millor i el més ben educat de la seva espècie. Zoològicament parlant és un Insecte d'unes quatre línies de llarg, amb unes ales superiors més curtes que el cos. És de color cendra, menys en la part posterior que presenta color coure. Es posa en el blat i el rosega de tal manera que queda només la càscara, a més a més, deixa un gust pèsim a la farina que surt d'aquell blat que mai arriba a fermentar. Sovint se l'associa amb insectes hemípters descrits en la zoologia real, deixant de banda la literatura.

## Descripció literaria en els llibres d'Oz

El Calapatell ha estat educat a fons gràcies al professor Nowitall. El Calapatell és més aviat plà, amb una esquena lluent de color marró fosc i un color marró clar a ratlles i frontal blanc. El seu nas acaba en una antena amb forma d'espiral i les orelles s'assemblen a les cues d'un porc. Porta un frac de color blau fosc amb un folre de seda groga i una flor al trau, una armilla blanca, calces de color marró groguenc, i un barret de copa. Té una afició per fer jocs de paraules, i pot ser una mica aclaparador per intentar impressionar als altres amb la seva condició completament educada.

## Referències

* 1 2 Descripció (anglès)
* 1 2 La Maravillosa Tierra de Oz (castellà)
* ↑ Jaime Boy, Junta y Consulado de Comercio (Barcelona, Spain) (castellà)
* ↑ Calapatillo (castellà)
* ↑ Descripció completa Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. (anglès)
# Las Californias

Las Californias era una de les divisions administratives del virregnat de la Nova Espanya. Estava format per 2 províncies majors, que abastaven la província de Vella Califòrnia, els actuals estats mexicans de Baixa Califòrnia i Baixa Califòrnia Sud, i també per la província de Nova Califòrnia, els actuals estats estatunidencs de Califòrnia, Nevada, Arizona i Utah.
A pesar dels intents d'Hernán Cortés per a establir en 1535 un govern en la zona nomenant un alcalde major en Santa Cruz, i del nomenament de Sebastián Vizcaíno com a governador de les Califòrnies en 1598, la península va quedar al principi sense colonitzar. Durant el període de 1642 a 1689 va estar unida a la jurisdicció de Sinaloa, en Nova Biscaia. Judicialment pertanyia a l'Audiència de Guadalajara. En l'aspecte militar de 1697 a 1767 va estar subordinada directament al virrei. On el primer Governador nomenat pel virrei, va ser Gaspar de Portolà, que va arribar a la província de Loreto a final de l'any 1767. Però al següent any, la península va ser dividida en 2 departaments, Nord i Sud. I entre 1788 a 1794, les Califòrnies van ser adjuntades a la Comandància General de les Províncies Internes. En aquest moment, Monterrey es va convertir en la capital de la Vella Califòrnia o Baixa Califòrnia i Nova Califòrnia o Alta Califòrnia.

## Vegeu també

* Evolució territorial de Mèxic

## Referències

* ↑ «Mathes, W. Michael. An Historical Survey of the Missions (àngles)». Arxivat de l'original el 2007-05-20. [Consulta: 20 maig 2007].
* ↑ «Almirante de las Californias (castellà)». Arxivat de l'original el 2015-06-16. [Consulta: 24 desembre 2009].
# Malur cua de palla meridional

El malur cua de palla meridional (Stipiturus malachurus) és un ocell de la família dels malúrids (Maluridae).

## Hàbitat i distribució

Habita vegetació baixa, praderies i dunes de les zones costaneres d'Austràlia, des del sud-est de Queensland, cap al sud, a través de l'est de Nova Gal·les del Sud i Victòria fins Tasmània. Sud-est d'Austràlia Meridional.

## Referències

* ↑ «Malur cua de palla meridional». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2022(català)
# Josep Niebla

Josep Alvarez Niebla, més conegut pel nom artístic de Josep Niebla, (Tetuan, 1945 - Girona, 8 de novembre de 2021) fou un pintor expressionista català.
Va cursar estudis superiors de Belles Arts a Tetuan, que va ampliar a Sevilla, Barcelona i París. L'any 1962 va decidir instal·lar-se a Girona on va participar activament en la vida del país, fins a emplaçar la seva casa-taller en una masia a Casavells, al Baix Empordà. Des que el 1961 va presentar la primera exposició individual al Centro Cultural de Ceuta, ha realitzat gairebé 200 exposicions a Europa, Àsia, Àfrica i Amèrica. El 1975 guanyà el gran premi de la Biennal Internacional de Barcelona. L'any 1982 realitzà una pintura de grans dimensions per encàrrec de l'ajuntament de Platja d'Aro amb lletres de l'alfabet com a motiu pictòric i diversos objectes (fustes, neó, radiografies) a la tela. Ha pintat altres murals de gran format (Sant Feliu de Guíxols, 1984; Buenos Aires, 1987-88 i Barcelona, 1992), i ha realitzat també cartells, gravats, collages i il·lustracions per a llibres de bibliòfil. Ha exposat sovint tant a dins com a fora de l'Estat espanyol, i l'any 1992 tingué lloc a Girona una mostra retrospectiva de la seva obra. Des de la dècada dels 1980 resideix a Casavells, on té el seu estudi i la seva fundació. El 2017 el Museu de Montserrat va organitzar una exposició en homenatge seu.
* Escultura de Josep Niebla a Amposta
* Mural de Josep Niebla a l'interior del recinte esportiu Estació del Nord

## Referències

* ↑ Vàzquez, Eva. «Mor Josep Niebla». ElPuntAvui.cat, 09-11-2021. [Consulta: 10 novembre 2021].
* ↑ «Mor als 76 anys el pintor i escultor Josep Niebla». CCMA.cat, 09-11-2021. [Consulta: 9 novembre 2021].
* ↑ «Josep Niebla». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Montserrat homenatja el pintor Josep Niebla amb una exposició antològica». Diari de Girona, 02-10-2017.
* ↑ «Josep Niebla revisa 50 anys de trajectòria a Montserrat». El Punt Avui, 11-10-2017.
# Masoveria Vella de l'Arimany

La Masoveria Vella de l'Arimany és una masia de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular irregular (10 x 7 m), disposada obliquament respecte a la casa pairal. Coberta a dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana situada més o menys a ponent. Està adossada al pendent del terreny per la façana Est i assentada sobre un bloc de pedra. Consta de planta baixa (corts) i pis (porxo). Presenta un pont cobert en funció de porxo al primer pis, que la uneix amb la casa pairal. No té una estructura clàssica de pagesia. Presenta també un annex modern al sector Nord, assentat damunt de murs antics i utilitzat com a corts. No presenta cap eix de simetria excepte als badius del porxo de la façana principal. La llinda de roure del portal principal està datada (175..?). La part habitable sembla molt petita.

## Història

Masia antiga relacionada amb l'Arimany.
La trobem registrada als fogatges de les "Parròquies del terme de Corcó, St. Jolia de Cabrera, St. Llorens Dosmunts, St. Bartomeu Sagorga, St. Vicens de Casserres y St. Martí Çescorts, fogajat a 11 d'octubre 1553 per Bartomeu Bertrana balle com apar en cartes 241", on consta un tal "Pere Arimany".

## Referències

* 1 2 3 «Masoveria Vella de l'Arimany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Simpsonichthys macaubensis

Simpsonichthys macaubensis és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ «Simpsonichthys macaubensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Cal Beringues

Cal Beringues és una casa a la vila de Sallent (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La casa fou construïda per un farmacèutic anomenat Badia. Actualment és de la família Llorens, però hi habita un altre farmacèutic anomenat Lluís Beringues.
L'edifici està compost de dos cossos. Un de cara al Carrer Àngel Guimerà i de xamfrà, està format per una planta baixa de dos pisos i unes golfes. Té una forma imitant els edificis renaixentistes. Només els balcons trenquen la semblança. Una cornisa separa el segon pis de les golfes, fetes d'un altre material. Fins a la cornisa està construït de pedra picada o encoixinada, les golfes són de totxo, un segon cos, de planta baixa que segueix les formes de l'altra façana, d'un pis amb unes arcades amb decoració de medallons renaixentistes, i un segon pis, amb una gran terrassa, no té golfes. En el xamfrà té un petit jardí al davant de l'edifici.

## Notes

* 1 2 «Cal Beringues». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
# ESTO

ESTO és una empresa de crèdit al consum fintech, especialitzada en oferir als comerciants plataformes de crèdit i tecnologies de pagament.
Entre els seus socis hi ha distribuïdors del mercat europeu: IDeal, ELKOR, BigBox, JYSK, Kaup24, ONOFF, Goldtime, Sportland i molts més.
La companyia té cinc oficines: a Tallinn, Tartu, Riga, Vílnius i Kíev.

## Història

ESTO es va establir el 2017 a Tallin per Mikk Metsa, Martin Ustaal i Mikk Mihkel Nurges.
ESTO és el nom curt d'Estònia. El mateix any, ESTO va entrar al sector del comerç electrònic d'Estònia amb la seva plataforma de crèdit construïda internament (ESTO checkout) per donar suport a les vendes dels comerciants en línia d'Estònia.
L'any 2019, la companyia va llançar el seu segon producte dissenyat com a banca digital de consum: el compte ESTO. L'agost de 2019, ESTO havia emès uns 26.000 préstecs i tenia una cartera de préstecs neta de 7 milions d'euros.
El 2020, ESTO va entrar al sector de pagaments de comerç electrònic (ESTO Pay).
El 2021, la companyia va obrir les seves oficines de representació a Lituània i Letònia i va entrar a nous mercats als Estats Bàltics.
A finals de 2021, ESTO va assolir 1.200 associacions comercials actives.
L'any 2021, l'empresa va rebre un préstec de 4 milions d'euros per part de Citadele Bank. El finançament està destinat a actius corrents, la qual cosa reforçarà les operacions de la companyia a Estònia i augmentarà la seva expansió al mercat bàltic.

## Referències

* ↑ Reprise, Оплаченная информация:. «Финансовый сектор Эстонии — история успеха пришла и в Латвию» (en rus), 21-03-2022. [Consulta: 21 abril 2022].
* ↑ «MeetFrank». [Consulta: 21 abril 2022].
* 1 2 3 «4 aastaga 1200 poodi ja kauplust – kuidas võitis Eesti üks suurimaid makselahenduste pakkujaid, ESTO, oma partnerite usalduse?». [Consulta: 21 abril 2022].
* 1 2 3 «Miks usaldab üle 500 e-poe ja kaupluse Eestis just ESTO makselahendusi?» (en estonià). [Consulta: 21 abril 2022].
* ↑ «Investment opportunities from Estonia grow, as ESTO launches on Mintos!» (en anglès americà), 20-09-2019. Arxivat de l'original el 2022-10-01. [Consulta: 21 abril 2022].
* ↑ «Labs of Latvia» (en letó). [Consulta: 21 abril 2022].
# Lagoon Engine

Lagoon Engine (ラグーンエンジン) és un manga creat per Yukiru Sugisaki (杉崎ゆきる), del gènere Shōjo, encara que presentant menudes característiques d'altres gèneres com el shōnen-ai o el Shōnen. Els seus protagonistes són Ragun, de 12 anys, i el seu germà menut Jin Ragun, d'11 anys, els quals han d'exorcitzar als maga, que són esperits. Per a derrotar els maga, han d'endevinar el seu nom.
Publicat com a sèrie a la revista Kadokawa Asuka, ja duu 7 volums recopilatoris en el país nipó, sent el sèptim llançat el 17 de novembre del 2007.

## Referències

* ↑ «Pàgina dedicada al tom en la web de l'editorial». Arxivat de l'original el 2007-10-23. [Consulta: 9 juliol 2009].

## Enllaços externs

* Pàgina de l'autora de l'obra (japonès).
# Malur de dors violaci

El malur de dors violaci (Malurus assimilis) és una espècie d'ocell de la família dels malúrids (Maluridae).

## Hàbitat i distribució

Habita garrigues, sotabosc, mallee i encara manglars del nord-est i sud d'Austràlia Occidental, el Territori del Nord, cap a l'est fins La Terra d'Arnhem i des de l'interior fins a la costa Austràlia Meridional.

## Taxonomia

Considerada sovint coespecífica amb el malur de Lambert, es consideren espècies diferents arran els treballs de McLean et al. 2017.

## Referències

* ↑ AJ McLean, L Joseph, A Toon, DJ Schmidt, A Drew, IJ Mason et JM Hughes. 2017. Reassessment of a possible case of intraspecific gene flow across Australia's Great Dividing Range in the Variegated Fairy Wren, Malurus lamberti (Aves: Maluridae), and its systematic consequences. Biological Journal of the Linnean Society 122: 210–223.
# Josep Negre i Oliveras

Josep Negre i Oliveras (Lludient, Alt Millars, 13 de maig del 1875 - Argelers de la Marenda, Rosselló, 24 de desembre del 1939) fou un dirigent anarcosindicalista valencià.
Instal·lat a Barcelona, treballava com a tipògraf i el 1907 participà en la fundació de Solidaridad Obrera (1907). El 1908 tingué una actitud destacada juntament amb Tomás Herreros Miguel en la vaga de vuit mesos contra el periòdic El Progreso, òrgan del Partit Republicà Radical d'Alejandro Lerroux. Fou membre del comitè de vaga format durant la Setmana Tràgica del 1909.
Va ser l'últim secretari general de Solidaritat Obrera i el primer de la CNT en ser elegit durant el congrés fundacional el 19 de novembre del 1910. El 1911 fou detingut i empresonat per participar en una vaga de solidaritat amb els minaires del País Basc.
Després de ser alliberat, el 1913 va assistir al Primer Congrés Internacional Sindicalista celebrat a Londres del 27 de setembre al 2 d'octubre, on va fer la seva intervenció en valencià. El 1914 formà part d'una comissió clandestina de la CRTC, que intentava reorganitzar la CNT.
Fou redactor i director de Solidaridad Obrera el 1916 i abandonà la militància activa el 1917 dolgut perquè Salvador Seguí i Rubinat, Salvador Quemades i Manuel Buenacasa Tomeo l'acusaren públicament de germanòfil i de relacionar-se amb l'ambaixada alemanya. Tot i així, quan començà la vaga de la Canadenca ja s'havia reintegrat a l'aparell de propaganda de la CNT i, per això, acabà empresonat aquell 1919 a la nau Pelayo al port de Barcelona.
Durant la Guerra Civil va col·laborar en campanyes de propaganda del Sindicat d'Indústries Siderometal·lúrgiques, i en acabar el conflicte s'exilià a França el 1939 i fou internat en el camp de concentració d'Argelers on morí. La seva família va restar a cura del seu amic, l'anarquista francès Maxime Mattéi.

## Obres

* ¿Qué es el sindicalismo? (1919)
* Recuerdos de un viejo militante (1936)
* ¿Qué es el colectivismo anarquista? (1937)

## Enllaços externs

* Biografia a veuobrera.org
* Josep Negre a estelnegre.org
# Khalaf ibn Abd al-Aziz al-Kabtawri

Abu-l-Qàssim Khàlaf ibn Abd-al-Aziz al-Ghafiqí al-Qabtawrí o, més senzillament, al-Qabtawrí (Qabtawra 1219 - Medina 1304) fou un poeta i escriptor andalusí nascut a l'illa de Qabtawra o Qabtura al Guadalquivir (moderna Isla Mayor, al sud de Sevilla). Fou cap de la cancelleria de l'emirat azàfida de Ceuta fins a la mort de l'emir Abu-l-Qàssim al-Azafí època en la qual va deixar abundants escrits epistolars. La seva poesia és considerada una concessió als gustos del seu temps.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. "(al-)Ḳabtawrī".

## Referències

* ↑ Hila, M. H. el- «al-Ḳabtawrī» (en anglès). Encyclopaedia of Islam, Second Edition, 24-04-2012.
# Fernando Muñoz García (futbolista valencià)

* Aquest article tracta sobre el futbolista valencià. Si cerqueu el futbolista andalús, vegeu «Fernando Muñoz García».
Ferran Muñoz García, conegut futbolísticament com a Fernando, (Sagunt, 8 de novembre de 1925 - ?) fou un futbolista valencià de les dècades de 1940 i 1950.
Començà a destacar al CD Acero de la seva ciutat Sagunt, i a continuació a l'Imperial CF de Murcia i al Cadis CF durant la temporada 1948-49. Ingressà al RCD Espanyol, on hi jugà durant dues temporades (1949 a 1951) amb 13 partits jugats a primera divisió. Posteriorment fou jugador del CE Alcoià, a Segona, el Reial Oviedo, novament a Primera, i acabà la seva carrera al Caudal Deportivo, amb el qual jugà a Segona Divisió entre 1953 i 1956.

## Referències

* ↑ «Fitxa de Fernando». cadistas1910. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 «Fitxa a BDFutbol». BDFutbol. [Consulta: 7 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Labora Fontbernat M-1938

El Labora Fontbernat M-1938 va ser un subfusell d'origen català. Creat el 1936 per la Comissió d'Indústries de Guerra realment tenia dues versions: el Labora, produït a Barcelona, i el Fontbernat, fabricat a la unió de tallers d'Olot. Amb un mecanitzat d'alta qualitat, l'M-1938 va ser emprat durant la Guerra Civil espanyola i posteriorment també l'usarien els maquis i els franquistes.

## Característiques

L'M-1938 era una arma d'alta qualitat dissenyada des de zero per la Comissió d'Indústries de Guerra. Els mecanismes eren senzills però de laboriosa fabricació. Això es devia, en gran part, a la inclusió d'unes aletes de refrigeració circulars al voltant del canó.
Estava fet d'acer maquinat i utilitzava una munició del 9 x 23 mm llarg. El carregador era de tipus petaca i anava col·locat verticalment sota el tub, amb un brocal amb peces de fusta que servia per subjectar-lo. El tancament de l'M-1938 era més lleuger que el d'altres subfusells i per això feia servir una molla més potent.
Se'n van fabricar diverses sèries amb petites diferències entre elles: els del 1938 tenien una alça regulable i un selector de tir i fiador al costat esquerre. Inicialment el fiador era un simple passador que bloquejava el tir. També hi ha versions sense selector, que només poden disparar a ràfega. En total se'n van fabricar entre 1.000 i 2.000 unitats.
Va ser utilitzat originàriament per l'exèrcit de la Segona República Espanyola, i també per les tropes franquistes que van confiscar-les en acabar el conflicte.

## Referències

* ↑ Manrique i Molina, 2006, p. 107.
* ↑ Manrique i Molina, 2006, p. 108.

## Bibliografia

* Manrique, José María; Molina, Lucas. Las armas de la Guerra Civil española (en espanyol). Madrid: La esfera de los libros, 2006, p. 613. ISBN 84-9734-475-8 [Consulta: 12 octubre 2016].

## Vegeu també

* AAC-1937
* Pistola F. Ascaso
* Tanc Sadurní

## Enllaços externs

* industriesdeguerra.blogspot.com, Labora Fontbernat M-1938
* TV3, Del pintallavis a la bala Arxivat 2012-10-11 a Wayback Machine.
* (anglès) securityarms.com, Labora Fontbernat M-1938
* (castellà) Instituto de Historia y cultura militar, Producción catalana de guerra Arxivat 2009-06-14 a Wayback Machine.
# Malur dorsi-rogenc

Malurus melanocephalus és una espècie d'ocell passeriforme de la família Maluridae. És endèmica d'Austràlia i sol trobar-se prop dels rius i litorals al llarg de les franges costaneres del nord i aquest del continent australià, des de Kimberley en el nord-oest fins a Hunter Valley en Nova Gal·les del Sud.
# Nefer

«Nefer» té aquests significats:
* El faraó egipci de la dinastia VI (segle XXII aC) Nefer.
* El jeroglífic egipci nefer.
# Fossar de Jesús

El Fossar de Jesús és el cementiri del raval de Jesús, a Tortosa (Baix Ebre), inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És de planta rectangular (lleugerament irregular) i situat fora del nucli urbà de Jesús, a uns 500/800m, pel camí dels Molins del Comte (una vegada travessat el pont de l'antiga línia del ferrocarril de Val de Zafàn). Així, doncs, aquest resta a la banda dreta del mateix camí que va cap a l'ermita de Sant Bernabé dels Molins (situada una mica més amunt del fossar). Aquest està envoltat per una tàpia, tota ella uniforme amb l'excepció de la part corresponent al costat dret de la porta principal d'accés, dins del seu primer tram. La porta d'accés es presenta, en la seva part superior, esbiaixada i rematada per un senzill frontó. Des de la porta principal es dona a una petita avinguda que, flanquejada de xiprers, dona a l'antiga capella del fossar (avui sense culte). La susdita avinguda queda creuada per d'altres, tot dibuixant un traçat en forma de creu grega, per la qual cosa la superfície del fossar queda dividida en quatre parts més o menys similars (tot tenint en compte que la planta rectangular bàsica es divideix en un gran quadrat principal i un petit rectangle secundari).
La capella del fossar és de planta rectangular (quasi quadrada) i és situada al final de l'avinguda que travessa el recinte del fossar, i connecta amb les unitats de nínxols que hi ha afegides a tot el llarg de la tàpia. L'estructura de la capella és molt simple, car és d'un cos prismàtic amb teulada a dues aigües (de dos vessants), i dos cossos més petits afegits als laterals amb teulades d'una vessant. L'ornamentació, concentrada a la part superior d'aquesta, és també de gran simplicitat. En el frontó de la façana principal s'obre un òcul. Remata la construcció un campanar d'espadanya coronat amb creu metàl·lica. La part baixa de la façana principal només disposa de porta (també el lateral esquerra), mentre el cos dret s'obrí una finestra.

## Història

Fins a l'últim quart de segle xix, els enterraments dels habitants morts del Jesús es feien al fossar de la veïna població de Roquetes, ja que el Jesús no tenia fossar propi, a més depenia d'aquella, però un cop Roquetes quedà segregada de Tortosa (1880) es requerí un fossar nou: així la data de 1880 marca l'origen del fossar del Jesús.
La capella fou edificada amb seguretat al mateix temps s'aixecava tot el recinte del fossar de Jesús (aproximadament per la dècada de 1880). Des de fa anys no s'utilitza per al culte, i en l'actualitat serveix com a magatzems d'eines i materials diversos.

## Referències

* 1 2 «Fossar de Jesús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* 1 2 «Capella del fossar de Jesús». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2014].
# Mel·lífer d'Adolfina

El mel·lífer d'Adolfina (Myzomela adolphinae) és un ocell de la família dels melifàgids (Meliphagidae). Viu a la vegetació secundària i terres de conreu de les muntanyes del nord-oest, est i sud-est de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Mel·lífer d'Adolfina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 22/04/2022(català)
# Canal Cea-Carrión

El canal Cea-Carrión és una obra d'enginyeria civil que es va començar a construir el 1994 i que s'inaugurà el 1996. Aquest canal discorre 47 quilòmetres per les províncies de Lleó, Palència i Valladolid i permet el transvasament d'aigua dolça provinent de l'embassament de Riaño a la conca del riu Carrión. L'ús principal de l'aigua és l'agricultura, ja que permet el regadiu de diversos milers d'hectàrees.
Malgrat discórrer per un terreny pla, va ser necessària la construcció de diversos túnels i sifons.

## Dades tècniques

Dades tècniques de la infraestructura hidràulica:
* Longitud: 47 quilòmetres
* Superfície dominada: 2000 hectàrees
* Superfície regada: 287 hectàrees
* Cabal màxim en origen: 20 m³/s

## Referències

* ↑ diariopalentino.es. «Agricultura transformará en regadío 1.220 ha de Fuentes, Autillo, Guaza y Frechilla» (en castellà), març 2012. [Consulta: 21 juny 2013].
* ↑ «Portal de la CHD - Canal de Cea-Carrión» (en castellà). Confederación Hidrográfica del Duero. Arxivat de l'original el 28 de juny 2012. [Consulta: 21 juny 2013].