OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Palau de Schleissheim

El Palau de Schleissheim és un antiga residència de la família reial bavaresa ubicada a la localitat d'Oberschleißheim, a les proximitats de Múnic.
El Palau en qüestió fou creat com una residència campestre del duc Guillem V de Baviera, a les proximitats del Palau de Dachau. Però, fou sota el regnat de Maximilià I de Baviera que la petita residència campestre prengué unes mides considerables essent embellit i engrandit.
Al llarg del segle xvii, el Palau ocupà un espai central en la vida de la família electoral bavaresa i principalment en la vida de l'elector Ferran I Maria de Baviera que hi morí el 1679. Així, el 1684, l'elector Maximilià II Manuel de Baviera ordenà la construcció d'un petit pavelló a la residència, anomenat de Lustheim, sota l'arquitecte Enrico Zuccalli. El pavelló esdevingué un regal de noces de l'elctor a l'arxiduquessa Maria Antònia d'Àustria, la seva primera muller.
L'obra de Zuccalli no es limità al pavelló de Lustheim sinó que també dirigí la construcció d'un nou palau entre 1701 i 1704 en un moment en què les expectatives de Maximilià II Manuel de Baviera en el marc de la Guerra de Successió espanyola era molt altes. Quan a partir de 1704 la participació bavaresa a la guerra decaigué, les obres es veieren interrompudes.
Les obres de construcció del nou palau de Schleissheim es reprengueren el 1619 i s'allargaren fins al 1726. A la mort de l'elector, el seu successor, Carles Albert de Baviera, preferí residir a Nymphenburg i el Palau quedà incomplet amb una única ala construïda.
L'elector Maximilià III Josep de Baviera redecorà diverses sales i habitacions del Palau en estil rococó. I durant el regnat de Lluís I de Baviera s'acabaren diverses habitacions i escales del palau i ordenà l'exposició de diversos retrats barrocs que encara avui s'hi exposen.
El parc del Palau manté la disposició barroca dels jardins, un fet insòlit a Alemanya. Els jardines foren dissenyats per Dominique Girard, deixeble de Le Notre, el 1720.
# Pantodonts

Els pantodonts (Pantodonta) són un subordre (o, segons alguns, un ordre) de mamífers euteris extints. Els pantodonts són ben coneguts del Paleocè de Nord-amèrica i Àsia. Un gènere primerenc, Pantolambda i Alcidedorbignya, visqué durant el Paleocè a Sud-amèrica. Els pantodonts aparegueren a principis del Paleocè amb una mida similar a la d'un gat, però a principis de l'Eocè ja havien esdevingut herbívors de la mida d'una vaca, sent els mamífers terrestres més gran del seu temps. S'extingiren sobtadament a mitjans de l'Eocè.
# Pantographa

Pantographa és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrita per Julius Lederer el 1863.

## Taxonomia

* Pantographa acoetesalis (Walker, 1859)
* Pantographa expansalis (Lederer, 1863)
* Pantographa gorgonalis Druce, 1895
* Pantographa idmonalis Druce, 1895
* Pantographa limata Grote & Robinson, 1867
* Pantographa prorogata (Hampson, 1912)
* Pantographa scripturalis (Guenée, 1854)
* Pantographa serratilinealis (Lederer, 1863)
* Pantographa suffusalis Druce, 1895

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 13 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Pantographa Lederer, 1863» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Pantà de Sallente

El pantà de Sallente és un embassament que pertany al riu Flamisell (conca de la Noguera Pallaresa), format per una presa situada al municipi de la Torre de Cabdella, a la comarca del Pallars Jussà. La seva superfície és de 28 hectàrees i el volum de l'aigua continguda és de 4,24 hectòmetres cúbics.
És un embassament que recull l'aigua provinent del pantà dels Llacs de Cabdella i, per tant, de l'estany Gento i dels vint-i-sis llacs glacials interconnectats que hi ha a la capçalera del Flamisell.
Està situat en el sector nord del terme municipal de La Torre de Cabdella, del Pallars Jussà, i és fàcilment accessible, ja que des de Cabdella hi mena una pista asfaltada que és la continuació cap al nord de la carretera L-503.
Sota l'embassament hi ha la central hidroelèctrica de Sallente-Estany Gento, estrenada l'any 1985. Aquesta central hidroelèctrica situada a La Torre de Cabdella, aprofita les aigües recollides per una gran xarxa de canals subterranis construïda a principis del segle xx. Aquesta xarxa de canals s'expandeix des dels estanys de Cubieso, Nariolo, Tort, Saburó, de Mar i altres més petits. La central de Sallente-Estany Gento, és reversible, és a dir, pot bombar l'aigua des del llac inferior de Sallente, fins al superior de Gento.
Es pot seguir la ruta que coincideix amb el traçat de l'antic carrilet utilitzat per al transport de materials i treballadors, començat a construir l'any 1912, el qual unia les obres hidroelèctriques que la societat Energia Elèctrica de Catalunya feia a l'estany Gento (a 2.142 m) amb les de la cambra d'aigües de la central de Sallente-Estany Gento (d'on surten les canonades que fan el salt d'aigua per moure les turbines) i l'estació de dalt del funicular de la central (2.136 m).

## Dades

* Aigua embassada (2018): 4 hm³

## Vegeu també

* Embassaments de Catalunya
* Central de bombament
* Llista d'instal·lacions de generació d'energia elèctrica de Catalunya

## Enllaços externs

* Els embassaments al web de l'ACA

## Referències

* ↑ Plan hidrológico del rio Noguera Pallaresa (pdf) (en castellà). Confederación hidrológica del Ebro, maig 2008, pàgina 102 [Consulta: 16 maig 2020].
* ↑ www.embalses.net - Sallente
# Otto Sander

Otto Sander (Hannover, Alemanya, 30 de juny del 1941 − Berlín, Alemanya, 12 de setembre del 2013) fou un actor de cinema, teatre i doblatge alemany, actiu des del 1964 fins que va morir.

## Biografia

Otto Sander va créixer a Kassel. Al final dels seus estudis, efectua el seu servei militar com a oficial de reserva a la marina, a continuació estudia ciències del teatre, la història de l'art i filosofia. L'any 1965, comença com a actor. Després del seu primer film, encara l'any 1965, marxa a Múnic amb la finalitat d'esdevenir actor a temps complert.
La seva carrera està estretament lligada al Schaubühne de Berlín, on va actuar sota la direcció de Peter Stein. La seva veu calenta i forta li ha valgut el malnom de The Voice (en anglès). Sander sovint ha estat utilitzat com a narrador de documentals per a la televisió, i ha llegit molts « llibres parlats » als anys 1990.
L'any 1990, va ser membre del jurat al 40e Festival Internacional de Cinema de Berlín.Un dels seus papers ha estat el de l'àngel Cassiel a Der Himmel über Berlin de Wim Wenders.
Va fer igualment doblatge de films. Va posar la seva veu entre d'altres a Dustin Hoffman i a Ian McKellen.
Otto Sander va estar casat amb l'actriu Monika Hansen i és el sogre de Ben i Meret Becker.
Va ser elegit membre de l'Acadèmia de les arts de Berlín l'any 1985.

## Filmografia

* 1973: Einer von uns beiden
* 1974: Meine Sorgen möcht' ich haben
* 1975: Lehmanns Erzählungen
* 1976: Die Marquise von O
* 1976: Vier gegen die Bank
* 1978: Trilogie des Wiedersehens
* 1979: El timbal de llauna (Die Blechtrommel)
* 1980: Palermo oder Wolfsburg
* 1980: Eine Liebe in Deutschland
* 1981: El submarí (Das Boot)
* 1986: Rosa Luxemburg
* 1987: Der Himmel über Berlin
* 1988: Der Bruch
* 1988: Zum Beispiel Otto Spalt
* 1993: In weiter Ferne, so nah!
* 1994: Im weißen Rößl am Wolfgangsee
* 1994: Das Loch
* 1995: Nikolaikirche
* 1995: Lumière et compagnie
* 1996: Gespräch mit dem Biest
* 1997: Comedian Harmonists
* 1999: Der Einstein des Sex
* 2000: Les Misérables (sèrie de televisió)
* 2001: Sass
* 2002: Tödliches Vertrauen
* 2005: Little Spoon
* 2008: Krabat y el molino del diablo

## Premis i nominacions
### Premis

* 2008: Berlinale Camera

## Referències

* ↑ «German actor Otto Sander dies at 72» (en anglès). BBC News, 12-09-2013.
* ↑ «Schon als Schüler der Star: Kasseler erinnern sich an Otto Sander» (en alemany). https://www.hna.de, 13-09-2013.
* ↑ «Juries 1990». [Consulta: 11 juliol 2018].
* ↑ Michalzik, Peter «Otto Sander ist tot: Engel mit Witz und großer Stimme» (en alemany). Berliner Zeitung. Arxivat de l'original el 2013-09-15 [Consulta: 11 juliol 2018].
* ↑ «Otto Sander - Von 1985 bis 1993 Mitglied der Akademie der Künste, Berlin (West), Sektion Darstellende Kunst. Seit 1993 Mitglied der Akademie der Künste, Berlin, Sektion Darstellende Kunst]».
# Dassault Ouragan

El Dassault M.D.450 Ouragan va ser el primer caça bombarder a reacció dissenyat a França que entrà en producció. Va suposar un ressorgiment de la indústria aeronàutica francesa després de la Segona Guerra Mundial. L'Ouragan va estar en servei amb les forces aèries de França, l'Índia, Israel i El Salvador

## Operadors

Dades de World Air Forces

### França

* Exèrcit de l'aire francès va operar 370 exemplars, sense comptar amb els prototips.

### Índia

* Força Aèria Índia va operar 104 avions.

### Israel

* Força Aèria Israeliana va operar 75 avions.

### El Salvador

* Força Aèria Salvadorenya va operar 18 avions.

## Especificacions (M.D.450B)

Dades de Munson and Green.
Característiques generals
* Tripulació: una persona
* Longitud: 10,73 m
* Envergadura: 13,16 m
* Alçada: 4,14 m
* Superfície de l'ala 23,8 m²
* Relació d'aspecte: 7,3:1
* Pes buit: 4.142 kg
* Pes carregat: 7.404 kg
* Pes màxim d'enlairament: 7.900 kg
* Motor: 1× turboreactor Rolls-Royce Nene 104B , 22,2 kN
Rendiment
* Velocitat màxima absoluta : Mach 0.83
* Velocitat màxima: 940 km/h (508 nusos) (Mach 0,76) a nivell del mar
* Velocitat de creuer: 750 km/h
* Radi de combat: 450 km
* Abast en trasllat: 920 km
* Sostre de servei: 13.000 m
* Ràtio d'ascens: 38 m/s
* Distància d'enlairament: 783 m (2.570 peus)
* Distància d'aterratge: 910 m (2.985 peus)
Armament
* Metralladores: 4 canons automàtics Hispano-Suiza HS.404 de calibre 20 mm i 125 cartutxos cadascun
* Coets: 16 coets aire-terra de 105 mm de diàmetre Brandt T-10; o, 2 contenidors llançacoets Matra amb 18 coets SNEB de 68 mm de diàmtres
* Bombes: 2.270 kg de càrrega en 4 pilons externes, incloent diverses bombes de caiguda lliure (per exemple 2 de 454 kg (1,000 lliures) o 2 bombes amb 458 litres de napalm o dipòsits de combustible externs per augmentar l'autonomia.

## Referències

* ↑ http://www.worldairforces.com/Countries/countriesindex.html Accessdate 12 August 2012
* ↑ Munson 1967, p.12
* ↑ Green 2001

## Bibliografia

* Cohen, Eliezer. Israel's Best Defense: The First Full Story of the Israeli Air Force. New York: Orion Books, 1993. ISBN 0-517-58790-4.
* Donald, David and Jon Lake, eds. Encyclopedia of World Military Aircraft. London: AIRtime Publishing, 1996. ISBN 1-880588-24-2.
* Green, William and Gordon Swanborough. The Great Book of Fighters. St. Paul, Minnesota: MBI Publishing, 2001. ISBN 0-7603-1194-3.
* Jackson, Paul. "Ouragon:Ancestor of Rafale." Air Enthusiast, No. 37, September–December 1988, pp. 15–24, 75–78. Bromley, Kent, UK: Pilot Press, 1988, ISSN 0143-5450.
* Kopenhagen, W., ed. Das große Flugzeug-Typenbuch (en alemany). Stuttgart: Transpress Publishing House, 1987. ISBN 3-344-00162-0.
* "MD 450 Ouragan." Military Dassault aircraft, Dassault Aviation. Retrieved: 5 September 2008.
* Munson, Kenneth. The Dassault M.D. 450 Ouragan: Profile 143. London: Profile Publications, 1967.

## Enllaços externs

* Pàgina de Dassault Aviation sobre el model MD 450 Ouragan (anglès)
# Dassault Systèmes

Dassault Systèmes és un editor de programari especialitzat en disseny 3D, maqueta digital 3D i solucions per a la gestió del cicle de vida del producte (PLM).
Creada el 1981 per informatitzar el disseny d'avions, Dassault Systèmes, basada en la idea de "virtualització del món", ha ampliat la seva activitat en el desenvolupament i comercialització de programari professional per a tots els camps, tant industrials (aeronàutics com de defensa, etc. enginyeria i construcció, energia, béns de consum, etc.) allò referent, entre d'altres, a l'arquitectura o les ciències de la vida.
El 2015, Dassault Systèmes va ser l'editor de programari francès líder en facturació i el segon d'Europa després del SAP alemany.
La companyia té la seu central a Vélizy-Villacoublay, a la part nord del centre tecnològic París-Saclay.

## Referències

* ↑ (francès)Dassault Systemes : un vieux champion pour la French Tech

## Enllaços externs

* Dassault Systèmes - Lloc web oficial
# Demobotys

Demobotys és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Demobotys monoceralis Munroe & Mutuura, 1969
* Demobotys pervulgalis (Hampson, 1913)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 23 desembre 2018].
# Demnat

Demnat, Damnat, Demnate (en àrab دمنات, Damnāt; en amazic ⴷⵎⵏⴰⵜ) és un municipi amazic de la província d'Azilal de la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 29.504 persones. Es troba al Marroc central a les muntanyes de l'Atles a 120 km de Marràqueix, a 960 metres d'altitud, a la vall de l'uadi Tassawt. La zona produeix olives i vinya. La ciutat té un recinte rectangular amb un antic barri jueu (el 1950 unes dos mil persones, la meitat de la població, eren jueus). Celebra mercat d'oli, cuiro i bestiar, a més dels productes de les tribus de la muntanya (pells, llana, dàtils). La seva prosperitat es deu a la seva ubicació a la carretera entre Meknes i Fes, i Marràqueix per un costat i cap a la regió del Draa i Tafilalt de l'altra.

## Història

Encara que la fundació és antiga no és esmentada per cap autor antic. El primer que l'anomena fou Lleó l'Africà al segle xv que parla d'al-Madina i dona una descripció que correspon bé amb Damnat i assenyala ja la importància dels jueus locals. A la traducció apareix Adimmei que podria ser un error per Adimnat.
La seva història local és sense interès. Al segle xix els jueus foren perseguits per les autoritats. Finalment l'11 de maig de 1887 el sultà Mawlay Hasan els va donar un nou barri en comptes de l'antic. Charles de Foucauld va visitar la ciutat el 6 i 7 d'octubre de 1883 i va constatar el bon tracte als jueus i la bona convivència amb els amazics musulmans. A 4 km al sud-est hi ha una cova, Imi n-fri, on musulmans i jueus fan culte junts a una font miraculosa. El 1905 Said Boulifa va estudiar el parlar amazic de la zona (Ahl Demnat). El 1912 fou ocupada pel coronel Mangin.
El personatge principal de la ciutat fou Ali ben Sulayman al-Damnati, autor de l'obra Daradjat mirkat al-Suud ila Sunan Abi Dawud (Caire 1928).

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ P. Flamand, Un Mellah en pays berbère: Demnate; París 1952

## Enllaços externs

* Lexicorient Arxivat 2008-07-07 a Wayback Machine.
* http://www.demnate.net
# David Bustos González

David Bustos González (Palma, 25 d'agost de 1990) és un atleta mallorquí especialitzat en els 800 metres i els 1500 metres. És considerat un corredor de 1500 amb molt de futur.
Als 1500 metres, va acabar quart als Campionats Mundials Juvenils d'Atletisme de 2007 i va competir als Campionats Mundials Júnior d'Atletisme de 2008 sense arribar a la final. Als 800 metres, va guanyar la medalla d'or als Campionats d'Europa Júnior d'Atletisme de 2009 i competí als Campionats Mundials Indoor d'Atletisme 2010 sense arribar a la final.
La seva millor marca als 800 metres és 1:47.05 minuts (indoor), aconseguida als Campionats del Món Indoor 2010 a Doha. Als 1500 metres, la seva marca és de 3:39.84 minuts, aconseguida el juny del 2009 a Màlaga.
Als 800 m, participà en els Campionats d'Europa d'Atletisme de 2010 celebrats a Barcelona, però no aconseguí arribar a la final.

## Referències

* ↑ http://www.iaaf.org.lbwa.ntt.net/news/kind=103/newsid=55333.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
* 1 2 3 IAAF, perfil de David Bustos González
* ↑ http://dbalears.cat/actualitat/Esports/david-bustos-queda-eliminat-dels-800-metres.html Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Web oficial (castellà)
# Dimítrios Vúlgaris

Dimítrios Vúlgaris (en grec: Δημήτριος Βούλγαρης) (20 de desembre de 1802 - 10 de gener de 1878), fou un polític grec originari d'Hidra. Va ser vuit vegades Primer ministre de Grècia.
Va néixer el 20 de desembre 1802 a Hidra a les Illes Saròniques. Durant la Guerra d'independència de Grècia, va participar en les operacions navals contra les forces de l'Imperi otomà.
Després que la independència fos assolida, Vúlgaris va arribar a estar implicat en política com a opositor del governador Ioannis Kapodístrias.
El 1843, Vúlgaris va ser designat al recentment creat senat i el 1847, va ser ministre dels assumptes Navals.
Va ser primer ministre per primera vegada el 1855 durant la Guerra de Crimea. Va ser va triar una altra vegada, malgrat la corrupció i el frau extensos durant les eleccions. Ell mateix i tots els seus 8 governs van estar marcats per la corrupció.
Vúlgaris va estar implicat en el cop contra Otó I de Grècia l'octubre de 1862. Finalment, el 1875, Kharílaos Trikupis va publicar en un diari, el famós l'article Qui és culpable? ("Τις πταίει;"), respecte a la pèrdua de diners públics i la corrupció del govern.
Després d'una forta protesta pública, Jordi I de Grècia va destituir Vúlgaris. Les autoritats van processar molts dels seus associats en una varietat de càrrecs. Vúlgaris va caure malalt i va morir el 10 de gener de 1878.

## Enllaços externs

* Biografía Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
# Death Wish (Sèrie de pel·lícules)

Death Wish és una sèrie de cinc pel·lícules d'acció drama i crims basades en la novel·la de 1972 escrita per Brian Garfield. Als llargmetratges Paul Kersey, personatge principal és interpretat per Charles Bronson. Kersey va néixer a Nova York de la dècada de 1920. El pare de Kersey va ser un Anglès-americà originari de l'Anglaterra Normanda i la seva mare ve de Provo, Utah. Norman Kersey té un avantpassat anglès, Pierre Whitmore Keèrsye, que va adaptar el cognom a l'anglès normatiu esdevenint Kersey. Kersey va servir en la Segona Guerra Mundial des de 1944 fins a 1945. El 1953, va servir a la Guerra de Corea en el cos mèdic. En la dècada de 1950, va viatjar a Nova York per instal·lar-s'hi.

## Títols

* Death Wish (1974).
* Death Wish 2 (1982). Títol en català: Jo sóc la justícia.
* Death Wish 3 (1985). Títol en català: El justicier de la nit
* Death Wish 4 The crackdown (1987). Títol en català: Jo sóc la justícia 2
* Death Wish 5 The Face of Death (1994). Títol en català: El retorn del justicier.

## Referències

* ↑ «Paul Kersey Quotes». Internet Movie Database. Arxivat de l'original el 2007-11-09. [Consulta: 29 gener 2006].
* ↑ El portal lingüístic de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA)«Enllaç». Arxivat de l'original el 2012-04-03. [Consulta: 16 maig 2011].
# Director comercial

A una empresa, el director comercial és el màxim responsable del departament comercial. En dependència directa del director general de la companyia el Director Comercial és responsable del compliment dels objectius de vendes d'aquesta.
Del director comercial depenen dues àrees principals:
* Vendes
* Marketing

## Funcions

Entre les funcions que desenvolupa el director comercial destaquen:

### Personal

* Selecció del personal del departament comercial.
* Detecció de necessitats i seguiment dels plans de formació de tot el personal del departament comercial.
* Establiment de la política de retribució i incentius del personal de vendes.
* Motivació del personal del departament.

### Objetius

* Elaboració del pressupost de vendes anual.
* Elaboració i valoració dels objectius comercials.
* Elaboració dels pressupostos de despeses del departament comercial.

### Vendes

* Definició de política de preus i condicions comercials.
* Gestió de venda de grans comptes.
* Realització de visites d'acompanyament amb els venedors o coaching
* Manteniment d'una relació continuada amb els clients per a conèixer les seves necessitats o problemes.

### Seguiment

* Despatx, assessorament i direcció dels venedors.
* Supervisió de les gestions comercials.
* Supervisió de les despeses comercials, en especial, les de vendes.
* Identificació d'indicadors del departament, mesura dels mateixos amb una determinada freqüència i establiment de mesures correctores. Entre ells:
** Ràtios de visita
** Incidències
** Devolucions de mercaderia
** Vendes per sobre de risc
** Impagats i endarreriment de cobraments
** Clients de baixa rendibilitat
* Relació i comunicació continuada amb proveïdors
* Freqüència de Devolucions

### Màrqueting

* Establiment de les línies generals del pla de màrqueting i en concret el màrqueting mix:
** Política de producte
** Política de preu
** Política de distribució
** Política de comunicació
* Seguiment de l'execució del Pla de Màrqueting
* Control de les despeses de Màrqueting
# Depelsha Thomas McGruder

Depelsha Thomas McGruder (Brooklyn, Nova York, Estats Units, 7 d'octubre de 1972) és una empresària i activista estatunidenca.
Nascuda el 7 d'octubre de 1972 al barri novaiorquès de Brooklyn, va estudiar periodisme a la Universitat Howard. Va completar els seus estudis en Administració i Direcció d'Empreses a l'Escola de Negocis de Harvard i a la Yale School of Management.
Depelsha és la fundadora i presidenta de Moms of Black Boys United (Mares de Nois Negres Unides) i MOBB United for Social Change (MOBB Unides pel Canvi Social), organitzacions germanes que es dediquen a millorar la percepció i el tractament que els nois i homes negres tenen en l'aplicació de la llei i en la societat. Va decidir crear aquesta associació després de veure les morts violentes d'Alton Sterling, de Philando Castile així com d'altres ciutadans negres. El que va començar sent un grup de Facebook va acabar comptant amb més de 180 mil membres en tot el país.
Depelsha va treballar com a cap d'operacions de la Ràdio Pública de Nova York i actualment treballa com a vicepresidenta, COO i tresorera de la Fundació Ford. A més, també forma part de la junta directiva de l'organització Classy. L'any 2021, va ser nomenada una de les 100 Dones de la BBC.

## Referències

* ↑ «Raising Black Children to Thrive in America» (en anglès). Harvard Business School. [Consulta: 5 març 2022].
* 1 2 «Depelsha McGruder» (en anglès). Oak Tree Capital. [Consulta: 5 març 2022].
* 1 2 «Depelsha McGruder» (en anglès). Ford Foundation. [Consulta: 25 febrer 2022].
* 1 2 3 «MOBB UNITED LEADERSHIP» (en anglès). Mothers of Black Boys United. [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ «Classy Welcomes Ford Foundation COO Depelsha McGruder to Its Board of Directors» (en anglès). Classy, 20-04-2021. [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ «BBC 100 Women 2021: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 07-12-2021.
# Dominique Janssen

Dominique Janssen és una defensa de futbol internacional des de 2014 pels Països Baixos, amb els que ha jugat el Mundial 2015. Amb el Arsenal ha guanyat una Copa d'Anglaterra.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| | D2 | RKSV Wittenhorst |
| 13/14 - 14/15 | D1 | SGS Essen | 42 | 03 |
| 2015 - act. | D1 | Arsenal FC | 23 | 05 | 19/11/2016 |
| 2011 - 2012 | Selecció sub-17 | Selecció sub-17 | 14 | 03 |
| 2012 - 2013 | Selecció sub-19 | Selecció sub-19 | 24 | 00 |
| 2014 - act. | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 18 | 00 | 22/10/2016 |

## Palmarès

* Competició
* Títols — Seleccions nacionals ||||
* Títols — Clubs ||||
* 1 Copa
* Reconeixements — Premis ||||
* Reconeixements — Seleccions de jugadores ||||

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-08-19. [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ The FA