OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aspectes socials de la teoria de l'evolució

Els aspectes socials de la teoria de l'evolució han estat considerables. A mesura que l'explicació científica de la diversitat de la vida es desenvolupava, moltes vegades substituïa explicacions alternatives, algunes de les quals ben arrelades. Com que la teoria de l'evolució inclou una explicació de l'origen de la humanitat, tingué un impacte profund sobre les societats humanes. Alguns s'oposaren vigorosament a l'acceptació de l'explicació científica, degut principalment a les seves implicacions religioses (per exemple, pel seu rebuig implícit d'una "creació especial" dels éssers humans, com ho descriu la Bíblia). Això ha provocat una intensa controvèrsia creació-evolució a l'educació pública, principalment als Estats Units.
# Mortons Gap

Mortons Gap és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 952 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mortons Gap tenia 952 habitants, 396 habitatges, i 283 famílies. La densitat de població era de 382,9 habitants/km².
Dels 396 habitatges en un 27,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,1% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 28,3% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 17,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.031 $ i la renda mediana per família de 34.276 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 17.105 $. La renda per capita de la població era de 13.875 $. Entorn del 10,9% de les famílies i el 13,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mortons Gap». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mortons Gap». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Maria Teresa de Lara Carbó

Maria Teresa de Lara Carbó (Girona, 13 de desembre de 1942) és una política espanyola, diputada per Madrid al Congrés, durant la VI, VII, VIII, IX, X, XI i XII legislatures.

## Biografia

Llicenciada en Química, té estudis en Estadística Superior en la branca d'Investigació Operativa i és diplomada en Economia. Militant del Partit Popular, entre 1987 i 1995 va ser diputada a l'Assemblea de Madrid durant la II, III i IV legislatures, en què va ser portaveu de Medi Ambient, i durant la V legislatura, entre 1995 i 1996, va ser senadora.
Al març de 1996 va ser elegida diputada per la circumscripció de Madrid al Congrés dels Diputats, i reelegida en cadascuna de les eleccions des de llavors. Com a Degana de l'Assemblea, presideix l'antiga Oficina del Congrés i va ser responsable de dirigir les sessions constitutives de les XI i XII legislatures.
Ha estat portaveu de la Comissió de Medi Ambient en la VIII legislatura, portaveu de la Comissió de Canvi Climàtic en la IX legislatura, portaveu de Medi Ambient del Grup Parlamentari Popular en la X legislatura, portaveu de la Comissió d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient i presidenta de la Comissió de Medi Ambient i Canvi Climàtic del PP. A més ha estat membre de la Junta Directiva Nacional del Partit Popular.

## Referències

* ↑ Congreso de los Diputados. «Lara Carbó, María Teresa de». [Consulta: 11 octubre 2017].
* ↑ PP Madrid. «María Teresa de Lara Carbó». Arxivat de l'original el 11 d'octubre de 2017. [Consulta: 11 octubre 2017].
* ↑ Senado de España. «Lara Carbó, María Teresa de». [Consulta: 11 octubre 2017].
* ↑ Grupo Parlamentario Popular. «Lara Carbó, María Teresa de». [Consulta: 11 octubre 2017].
* ↑ Partido Popular. «Mª Teresa de Lara Carbó». [Consulta: 11 octubre 2017].
# Blauet nan capvermell

El blauet nan capvermell o blauet pigmeu de cap vermell (Ispidina lecontei) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita la selva d'Àfrica Occidental i Central, des de Guinea fins a Ghana, Nigèria, i des de Camerun cap a l'est fins a Uganda i cap al sud fins al nord d'Angola.

## Referències

* ↑ Blauet pigmeu de cap vermell a CERCATERM Rev. 29/04/2012
# La Hiruela

La Hiruela és un municipi de la Comunitat de Madrid. Té una superfície de 17,18 km² amb una població de 76 habitants i una densitat de 4,42 habitants / km².

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 50 | 56 | 77 | 90 |
# Tom Gauld

Tom Gauld és un dibuixant de còmic i il·lustrador escocès nascut a Aberdeenshire l'any 1976.

## Biografia

Gauld va créixer al nord d'Escòcia, en un entorn rural, i des de petit va tenir interès pel dibuix.
Va estudiar il·lustració a l'Edinburgh College of Art, on va començar a dibuixar còmics, al Royal College of Art, on va conèixer la seva amiga Simone Lia, amb qui realitzarà diferents obres i a la Universitat d'Edimburg.
Actualment viu a Londres amb la seva esposa, l'artista Jo Taylor, i els seus fills.
Les seves obres més importants són The Gigantic Robot, Goliath i You're All Just Jealous of My Jetpack. També ha signat nombroses històries curtes com Guardians of the Kingdom, Robots, Monsters etc., Hunter and Painter i les seves tires Move to the City, que es van publicar setmanalment en el Time Out de Londres durant els anys 2001-2002.
També ha dibuixat caricatures i il·lustracions per a The New Yorker (incloses algunes portades), The New York Times, The Guardian i New Scientist.

## Bibliografia

* First (amb Simone Lia) (2001)
* Guardians of the Kingdom (2001)
* Second (amb Simone Lia) (2002)
* Three Very Small Comics vol. 1 (2002)
* Both (amb Simone Lia) (2003)
* Move to the City (2004)
* Three Very Small Comics vol. 2 (2004)
* Robots, Monsters etc. (2006)
* Three Very Small Comics vol. 3 (2007)
* The Hairy Monster: a guide (2006)
* Hunter and Painter (2007)
* The Wise Robot Will Answer Your Question Now (2008)
* The Gigantic Robot (2009)
* 12 Postcards (2010)
* Goliath (2012)
* You're All Just Jealous of My Jetpack (2013); editat per Salamandra Graphic com Todo el mundo tiene envidia de mi mochila voladora
* Mooncop (2016); editat per Salamandra Graphic com Un policia en la luna
* Baking With Kafka (2017); editat per Salamandra Graphic com En la cocina con Kafka

## Referències

* ↑ «Tom Gauld | CCCB». [Consulta: 17 setembre 2018].
* ↑ «Q & A with Tom Gauld» (en anglès). The Casual Optimist, 24-08-2011.
* ↑ «Tom Gauld» (en anglès). Comic-Con International: San Diego, 03-12-2012.
* ↑ «Cover Story: Tom Gauld's “Fall Library”» (en anglès). The New Yorker.
* ↑ Arenós, Pau «Joyce és divertit» (en castellà). elperiodico, 06-05-2015.
* ↑ «UN POLICÍA EN LA LUNA (Tom Gauld)». [Consulta: 17 setembre 2018].
* ↑ Abella, Anna «Tom Gauld, el dibujante que ama los libros» (en castellà). elperiodico, 14-05-2018.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
* Tom Gauld a la Library of Congress
# Cristopher Mansilla Almonacid

Cristopher Javier Mansilla Almonacid (Punta Arenas, 24 de maig del 1990 – 10 de maig de 2021) fou un ciclista xilè que combinava tant la ruta com la pista. Des del 2016 militava a l'equip Start Vaxes. Els seus principals resultats els va aconseguir en els Campionats Panamericans en pista. Morí d'una trombosi pulmonar derivada de la COVID-19.
El seu germà Luis també s'ha dedicat al ciclisme.

## Palmarès en pista

* 2008
** 1r als Campionats Panamericans en Velocitat per equips
* 2011
** 1r als Campionats Panamericans en Madison (amb Antonio Cabrera)
* 2012
** 1r als Campionats Panamericans en Madison (amb Antonio Cabrera)

## Palmarès en ruta

* 2011
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Xile
* 2012
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Xile
* 2013
** Vencedor de 2 etapes a la Rutes d'Amèrica
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Doble Bragado
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Mendoza
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Doble Bragado

## Referències

* ↑ (castellà) «Falleció el seleccionado chileno de ciclismo Cristopher Mansilla Almonacid».
* ↑ «Cristopher Mansilla». procyclingstats.com. [Consulta: 6 desembre 2017].
* ↑ «Luis y Cristopher Mansilla logran nuevas medallas para Chile en el Panamericano de Ciclismo en Pista». eldeportero.cl, 12-09-2014 [Consulta: 6 desembre 2017].
* ↑ «Muere Cristopher Mansilla de Covid-19 tras su desgarrador último mensaje» (en castellà), 11-05-2021. [Consulta: 14 maig 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Llista de monts de pietat dels Països Catalans

Aquesta és una llista incompleta dels principals monts de pietat que han existit als Països Catalans, ordenats per l'any que van ser fundats.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. Madrid: Espasa-Calpe, 1978 (1918), p. 472 (vol. XXXVI). (en castellà)
* ↑ «Llista de monts de pietat dels Països Catalans». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Llista de caixes d'estalvi de Catalunya
# Colibrí ermità cuaample

El colibrí ermità cuaample (Anopetia gounellei) és un ocell de la subfamília dels fetornitins (Phaethornithinae), dins la família dels troquílids (Trochilidae). És l'única espècie del gènere Anopetia (Simon 1918). Habita clars del bosc i sotabosc de les terres baixes de l'est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Colibrí ermità cuaample». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
# Maria Teresa de Borbó i de Saxònia

Maria Teresa Antonieta Francesca de Borbó i de Saxònia (Portici, 29 de novembre de 1749 - 30 d'abril de 1750) va ser una princesa napolitana, filla de Carles VII de Nàpols i V de Sicília i futur Carles III d'Espanya, morta en la infància.
Va néixer al Palau Reial de Portici el 29 de novembre de 1749. Va ser la vuitena filla de Carles VII de Nàpols i V de Sicília —el futur Carles III d'Espanya— i de la princesa Maria Amàlia de Saxònia. Va tenir la consideració de princesa de Nàpols, però no la d'infanta d'Espanya, atès que va morir abans de l'ascens al tron del seu pare i tampoc hi havia encara tradició de donar el títol als nets dels reis. La seva salut era molt delicada i va morir al cap de cinc mesos, el 30 d'abril de 1750. Va ser enterrada a la basílica de Santa Clara de Nàpols.

## Referències

* 1 2 «María Teresa Antonieta Francisca de Borbón y Sajonia» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 7 març 2022].
* ↑ Robles do Campo, Carlos «Los infantes de España bajo la Ley Sálica». Anales de la Real Academia Matritense de Heráldica y Genealogía, vol. 10, 2007, pàg. 322. Arxivat de l'original el 2022-10-05 [Consulta: 7 març 2022].
* ↑ Martínez Cuesta, Juan. Don Gabriel de Borbón y Sajonia: mecenas ilustrado en la España de Carlos III (en castellà). Ronda: Real Maestranza de Caballería de Ronda, 2003, p. 30.
* ↑ Ezquerra del Bayo, Joaquín. Casas Reales de España. Retratos de niños. (en castellà). vol. 2. Madrid: Junta de Iconografía Nacional, 1926, p. 11.
# Biscutella laevigata

Biscutella laevigata és una espècie de planta brassicàcia és una de les espècies similars anomenades llunetes. Biscutella deriva del llatí bi= «doble» i scutella = «petita copa»; laevigata, és un epítet específic llatí que significa "dentada". Habita a gran part d'Europa, incloent els Països Catalans. Prolifera en talussos, fissures de roques i zones ermes. Biscutella laevigata és una planta perenne de fins a 50 cm d'alt. Les fulles basals poden formar una roseta; les fulles caulinars són més petites i enteres. Les flors són grogues de 5-10 mm de diàmetre. La beina és molt més ampla que llarga amb dos lòbuls arrodonits. Floreix a la primavera i l'estiuo.

## Sinònims

* Biscutella alpestris Waldst. & Kit.
* Biscutella alpicola Jord.
* Biscutella anchusifolia Marz.-Penc. ex Rchb.
* Biscutella angustifolia Timb.-Lagr.
* Biscutella bucsecsii Simonk.
* Biscutella collina Jord.
* Biscutella depressa Thomas ex DC.
* Biscutella glabra Clairv.
* Biscutella longifolia Vill.
* Biscutella lucida Balb. ex DC.
* Biscutella mediterranea var. pivroides (Jord.) Rouy & Foucaud
* Biscutella montenegrina Rohlena
* Biscutella obcordata Rchb.
* Biscutella oreites Jord.
* Biscutella picroides Jord.
* Biscutella riberensis (O.Bolòs & Masclans) Mateo & M.B.Crespo
* Biscutella saxatilis Spreng.
* Biscutella seticarpa Simonk.
* Biscutella spathulata DC.
* Biscutella subspathulata Lam.
* Biscutella tergestina Jord.
* Biscutella timbalii Giraudias
* Biscutella tirolensis (Mach.-Laur.) H.Hess Landolt & Hirzel
* Biscutella valentina var. laevigata (L.) J.Grau & Klingenberg
* Biscutella valentina var. lucida (Balb. ex DC.) Govaerts
* Biscutella valentina var. montenegrina (Rohlena) Govaerts
* Biscutella varia var. collina Rouy & Foucaud
* Crucifera biscutella E.H.L.Krause
* Thlaspidium laevigatum (L.) Medik.

### subsp. austriaca (Jord.) Mach.-Laur.

* Biscutella austriaca Jord.
* Biscutella minor Jord.
* Biscutella valentina var. hungarica (Soó) Govaerts

### subsp. kerneri Mach.-Laur.

* Biscutella kerneri (Mach.-Laur.) Lawalrée
* Biscutella longifolia subsp. kerneri (Mach.-Laur.) Á.Löve & D.Löve
* Biscutella varia subsp. kerneri (Mach.-Laur. ex Heywood) Peniast.

### subsp. varia (Dumort.) Rouy & Foucaud

* Biscutella alsatica Jord.
* Biscutella ambigua var. tenuifolia Bluff & Fingerh.
* Biscutella gracilis (Mach.-Laur.) Lawalrée
* Biscutella varia Dumort.
* Biscutella verna Matih. ex Nyman

## Referències

* ↑ En Epítetos Botánicos
* ↑ Biscutella laevigata en PlantList

## Bibliografia

* Warwick, S. I., A. Francis & I. A. Al-Shehbaz. 2006. Brassicaceae: Species checklist and database on CD-Rom. Pl. Syst. Evol. 259: 249–258.
# La barca

La barca és el nom de les següents obres:
* La barca (pintura), pintura d'Antonio Graner Viñuelas del 1890
* La barca (pel·lícula), pel·lícula del 1921 dirigida per Buster Keaton
# Torrent de la Manyosa

El torrent de la Manyosa és un torrent del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situat a prop de l'extrem nord-oriental del terme, a llevant de la masia de la Manyosa, prop d'on hi ha la Font de la Manyosa. Es forma en el punt de trobada de la Serra de Granera amb el Serrat del Pedró, en el vessant sud-est del Castellar i a ponent de la Roca de l'Àliga, des d'on davalla cap al nord per tal de girar aviat cap al nord-est, cap a la masia de la Manyosa. Passa a migdia d'aquesta masia, travessant la Quintana de la Manyosa i el Camí del Marcet a la Manyosa, que segueix un bon tros pel costat nord, i es decanta cap a l'est-nord-est, al nord de la Serra Pelada, i ja més cap al nord-est, s'aboca en la riera del Marcet quasi al termenal amb Castellterçol, a migdia de la Font Canaleta.

## Enllaços externs

* El Torrent de la Manyosa en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cristoforo Landino

Cristoforo Landino (Florència, 1424 - 1498), va ser un humanista i orador italià. Mestre de Llorenç el Magnífic i membre de l'Acadèmia platònica florentina, on va entaular amistat amb Marsilio Ficino. Va escriure un comentari sobre La Divina Comèdia de Dant, tractats de filosofia i unes importants epístoles.
Com a professor de retòrica, es va especialitzar en l'estudi d'Horaci i Virgili. Va traduir a la llengua vulgar la Història Natural de Plini. Va comentar a Dant i a Petrarca. De forma especial per aquest treball la República de Florència li va donar una casa als voltants de la ciutat, on va morir.
Apareix representat al costat d'altres poetes com Marsilio Ficino, Gentile de Becci i Angelo Poliziano, al fresc Aparició de l'àngel a sant Zacaríes de l'any 1486 pintat per Domenico Ghirlandaio per a l'església de santa Maria Novella de Florencia.

## Referències

* Erich Lessing, La Renaissance italienne mise en images, Fribourg, Hatier, 1985.
# Museu Nacional de l'Aràbia Saudita

El Museu Nacional de l'Aràbia Saudita (àrab: متحف السعودية الوطني, Matḥaf as-Saʿūdiyya al-Waṭanī) és el més important museu nacional del Regne de l'Aràbia Saudita. Fundat el 1999, és part del Centre històric Rei Abdul Aziz a la ciutat de Riad.
El Museu Nacional va ser part del Pla de Desenvolupament Murabba per a la renovació de la zona antiga dels voltants del districte del palau de Murabba per les Celebracions del Centenari a l'Aràbia Saudita. Així, el termini per a la finalització es va fixar a principis de 1999, deixant només 26 mesos per a la planificació i construcció del museu des de zero.

## Referències

* ↑ «Història del museu». Arxivat de l'original el 2004-06-16. [Consulta: 31 març 2013].
* ↑ «Història del museu». Arxivat de l'original el 2008-12-30. [Consulta: 31 març 2013].
# Coll del Pillon

Coll del Pillon (francès: Col du Pillon) és un port de muntanya de 1546 m als Alps suïssos occidentals, que enllaça els pobles d'Aigle, Le Sépey i Les Diablerets (al cantó de Vaud) amb Gstaad (al cantó de Berna).
El coll és troba dins del cantó de Vaud, aproximadament a un quilòmetre de la frontera amb el cantó de Berna. A sobre del coll s'hi troba el massís dels Diablerets i l'estació inferior del telefèric (Glacier 3000) cap al pic Scex Rouge surt del port mateix. La carretera, oberta tot l'any, té un pendent de l'11% i el tonatge màxim autoritzat és de 32 tones.

## Referències

* ↑ «Swiss Geoportal». [Consulta: 13 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Perfil a climbbybike.com
# Biniatzent

Biniatzent és una de les alqueries que formen el municipi de Mancor de la Vall.
El seu nom és d'origen àrab, encara que no descifrat. També fou entregada al Paborde de Tarragona. Al febrer de 1241 apareix escrit Benizen. El procurador del dit Paborde, Bernat de Sagristà estableix a Bertan i a la seva dona Pereta les cases i algorfa de dita possessió. L'any 1367 apareix com a propietari Gerald Pons. El 26 de gener de 1457 el seu propietari és Jaume Coll i en dit dia ho ven a Bernat Reus, que habitava a la Parròquia d'Algaida. Aquesta Familia ha retingut una part de Biniatzent fins passat la meitat del segle actual. L'any 1560 és dels hereus de Blai Reus que morí intestat. A causa d'aquesta mort sense deixar hereu, es dividí en dues parts iguals entre els seus fills Bartomeu i Jaume, d'aleshores ençà es coneixen l'una com Biniatzent d'Alt i l'altra com Biniatzent de Baix.

## Referències

* ↑ «El 10% del pressupost, per tomar cases il·legals de Biniatzent d'Alt». Ara Balears, 05-12-2013. [Consulta: 16 novembre 2015].
* ↑ «El fiscal investiga un delicte contra el territori a Mancor». dBalears, 08-11-2010. Arxivat de l'original el 2015-11-17. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Namar

Namar va ser una regió de Mesopotàmia al nord-oest d'Apišal i Akkad. Es va revoltar contra Naram-Sin d'Accàdia l'any 2260 aC.
Un poema accadi del segon mil·lenni explica que diferents ciutats de Mesopotàmia es van sublevar contra Naram-Sin al començament del seu regnat. Les ciutats eren Kix, Kutha, Kazallu, Marad, Umma, Nippur, Uruk, Sippar, els països de Magan, els regnes elamites (Warakshe -que les inscripcions anomenen Parahsum), Awan, Anshan, Xeriku (anomenat Sirihum), Mardaman i segurament també Zahara o Zakhara (potser Apirak), el país de Simurrum, Namar, Apišal i Mari. Encara que el relat diu que totes les revoltes van ser simultànies és possible que no ho fossin, i que hi haguessin participat altres estats en el transcurs dels anys. Però Naram-Sin les va derrotar totes i va conservar l'imperi unit.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (eds.). Los imperios del antiguo oriente: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 86, 105. ISBN 8432301183.
# La barraca (sèrie de televisió)

La barraca és una sèrie de televisió dirigida per León Klimovsky i estrenada per Televisió Espanyola el 1979. Es basa en la novel·la homònima de Vicent Blasco Ibáñez, adaptada per Manuel Mur Oti i amb música d'Alfonso Santiesteban. La sintonia d'obertura, Si al final, estava cantada per Victoria Abril. El 30 de març del 2009 la sèrie va ser reestrenada a la pàgina web de Radiotelevisió Espanyola, on es poden mirar complets tots els capítols i de manera permanent.

## Repartiment

* Álvaro de Luna - Batiste
* Marisa de Leza - Teresa
* Victoria Abril - Roseta
* Juan Carlos Naya - Tonet
* Lola Herrera - Pepeta
* Luis Suárez - Pimentó
* Eduardo Fajardo - Barret
* Terele Pávez - Amparo
* Gabriel Llopart - Don Joaquín
* Fernando Hilbeck - Copa
* Adrián Ortega - Salvador
* Miguel Ayones - Metge

## Referències

* ↑ «El compositor Alfonso Santisteban fallece en Málaga a los 69 años» (en castellà). El Periódico, 24-05-2013. [Consulta: 24 abril 2016].
* ↑ - rtve.es - Tots els capítols de La barraca online (30/01/2009)
# Raúl Ricardo Dos Santos González

Raúl Ricardo Dos Santos González (castellà: Raúl Dos Santos) (Montevideo, 19 d'abril de 1967 - 4 de juliol de 2024) va ser un futbolista uruguaià conegut també com a el Loco Dos Santos. Va jugar com a davanter a diversos equips sud-americans, així com a l'Albacete Balompié i al Vila-real Club de Futbol.
Com a jugador, va militar al CA Basáñez 1987/90; Defensor Sporting 1991/92; Albacete Balompié (Espanya) 1992/95; Vila-real CF 95/96; Defensor Sporting 1996; Club Bolívar (Bolívia) 1997; CA Progreso 1998 i CS Cerrito 1999. Va jugar també a la selecció de futbol de l'Uruguai. Com a entrenador, va dirigir a l'Sportivo Cerrito el 2000 i el 2002.

## Palmarès
### CA Basáñez

* Màxim golejador de Segona divisió de l'Uruguai (1990)

### Defensor Sporting

* Lliga uruguaiana de futbol (1991)

## Referències

* ↑ «Muere 'El loco' Dos Santos, exjugador del Albacete, a los 57 años» (en castellà), 04-07-2024. [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ «Muere Raúl Dos Santos, exfutbolista uruguayo de Albacete y Villarreal» (en espanyol europeu), 04-07-2024. [Consulta: 17 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Estadístiques a la Primera divisió espanyola - LFP (castellà)
* Estadístiques amb la selecció de l'Uruguai Arxivat 2004-11-01 a Wayback Machine. (castellà)
* Dos Santos al Vila-real CF (castellà)
# Coll del Pal (Prats de Molló)

El Coll del Pal és un coll de muntanya dels Pirineus situat a 2.320,5 m alt que uneix les comarques del Ripollès i el Vallespir, entre els termes municipal de Setcases i comunal de Prats de Molló i la Presta.
És a la zona sud-oest del terme de Prats de Molló i la Presta, al nord-est del de Setcases. És a ponent del Pic de Costabona, a migdia del Bac de Costabona.
En aquesta collada hi ha un curiós giny astronòmic que marca el pas del Meridià verd i que a les 12 del migdia, hora solar, permet de comprovar l'encaix de l'ombra que genera amb unes fites. El monumental aparell té un regle amb la mesura d'un metre, en record dels astrònoms Méchain i Delambre. Una mica més endavant, i camí del Costabona, es pot veure un bloc geodèsic de pedra i un rètol que indica que ens trobem dins la Reserva Natural de Prats de Molló - la Presta i tot seguit un rellotge de sol i una roca esculpida que recorden, novament, el pas pel Meridià verd.
Són diverses les rutes de senderisme que passen per Roca Colom, pel camí del Canigó.
Al Coll del Pal hi ha la fita fronterera número 513 entre els estats francès i espanyol. És una fita de base quadrada, grossa, capçada per una forma piramidal, amb el número de color negre damunt d'una marc blanc. En aquest cas no hi ha creu. És a la vora oest del coll.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «125 - Prats de Molló i la Presta». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Prats de Molló». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Coll del Pal en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Ruta de Vallter a Costabona
* ↑ Pàgina web dedicada a les fites frontereres de la demarcació de Girona