OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juba Diogo Simão

Desportivo de Juba Diogo Simão és un club de futbol de l'illa de São Tomé, a São Tomé i Príncipe. L'equip juga en la Lliga de São Tomé de futbol en la seva divisió local. Està situat al vilatge de Diogo Simão a la localitat de Trindade, seu del districte de Mé-Zóchi i al sud-oest de la capital São Tomé.
Juba va tenir una posició moderada durant algunes temporades, el vuitè en 2013 i el cinquè en 2014. El Juba no van tenir una bona temporada i va estar dins de la zona de descens, i va sortir de la Primera Divisió després de 2015. L'any 2016 va tenir una altra mala temporada, ja que el club va acabar en la darrera posició a la Segona Divisió i va jugar el 2017 a la Tercera Divisió, però per problemes financers el club es va retirar de la temporada.

## Logotip

El seu logotip té una cresta i es divideix en quatre cantonades, groc a la part superior esquerra i verd a la part superior dreta i els colors són oposats a la part inferior amb una franja de color groc verd a la part inferior dreta. L'acrònim del nom del club, JDS, es troba a la part superior esquerra i la pilota de futbol a la part inferior esquerra.

## Estadi

Actualment, l'equip juga a la capacitat de 1.000 Campo de Diogo Simão situat a l'oest de l'assentament.

## Resultat del campionat entre illes

| Temporada | Divisió | Posició | Jugats | Guanya | Empata | Perd | GF | GC | GD | Punts | Qualificació/descens |
| 2012 | 2 | | 18 | - | - | - | - | - | - | - | Ascens a la Primera Divisió Regional |
| 2013 | 2 | 8 | 18 | 4 | 5 | 9 | 27 | 37 | -10 | 17 | |
| 2014 | 2 | 5 | 18 | - | - | - | - | - | - | - | |
| 2015 | 2 | | 18 | - | - | - | - | - | - | - | Descens a Segona Divisió Regional |
| 2016 | 3 | 12 | 18 | - | - | - | - | - | - | - | Promociona a Tercera Divisió Regional |

## Referències

* ↑ Desportivo de Juba a soccerway

## Enllaços externs

* Fitxa del Club a Soccerway
* Fitxa del Club a Final Ball
* Fitxa del Club a vflnet.com
# Livermore (Califòrnia)

Livermore és una ciutat ubicada al Comtat d'Alameda, Estats Units d'Amèrica, de 73.345 habitants segons el cens de l'any 2000 i amb una densitat de 1.313 per km². Es troba a uns 140 quilòmetres per carratera de la capital de l'estat, Sacramento. L'actual alcalde és Marshall Kamena.
La ciutat és coneguda per ostentar el rècord Guiness de la bombeta elèctrica que porta més anys funcionant de manera ininterrumpuda: des del 1901 es troba al parc de bombers de Livermore, i n'és una de les atraccions turístiques.

## Ciutats agermanades

* Quetzaltenango (Guatemala)
* Snezhinsk (Rússia)
* Yotsukaidō (Japó)

## Referències

* ↑ Una bombilla en California bate récord mundial al llevar 107 años encendida a El País, 10/5/2008 (castellà)

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial de la Ciutat de Livermore Arxivat 2005-08-19 a Wayback Machine. (anglès)
# Picnòmetre

* Picnòmetre de Gay-Lussac buit
* Picnòmetre de Gay-Lussac ple
Un picnòmetre és un recipient de capacitat i massa conegudes usat en la mesura de densitats de líquids. El nom prové del grec πυκνός (pyknós), "densitat".
Els picnòmetre són recipients de vidre que es tapen amb un tap que disposa d'un capil·lar, de manera que hom pot mesurar el volum amb gran precisió. Això permet determinar la densitat d'un líquid a partir de la densitat d'un altre líquid, com ara l'aigua o el mercuri.
Hi ha diferents models de picnòmetres, alguns d'ells amb termòmetres. També s'han dissenyat picnòmetres per mesurar la densitat de sòlids que es presenten en forma de pols (ciment, arena, etc.). Els picnòmetres més emprats són:
* Picnòmetre de Gay-Lussac: té un tap llarg perforat per un capil·lar que permet mesurar amb molta precisió els volums dels líquids.
* Picnòmetre de Hubbard-Carmick: té un tap més curt que el de Gay-Lussac i s'empra per mesurar densitats de líquids viscosos (olis, pintures, etc.), emulsions, etc.
* Picnòmetre de Le Châtelier: és semblant a un matràs aforat, amb dues graduacions al coll, que és llarg, separades per un eixamplament. S'empra per mesurar densitats de sòlids com els ciments, arena, i altres que es presenten en forma de pols.
* Picnòmetre de Chapman: està format per un cilindre graduat amb dos bulbs a la part inferior. S'empra per determinar el percentatge aproximat d'humitat en la superfície i en els buids dels agregats fins i la seva densitat.

## Referències

* ↑ Institut d'Estudis Catalans. Diccionari de la llengua catalana. Barcelona: Edicions 62. Enciclopèdia Catalana, 2007. ISBN 978-84-297-5977-8.
* ↑ «Specific Gravity» (en anglès). Catalog. Thomas Scientific. [Consulta: 9 desembre 2009].
* ↑ «Chapman Specific Gravity Flask» (en anglès). Catalog. Gilson Company Inc.. [Consulta: 9 desembre 2009].
Equipament de laboratori de química :
# Griselles (Costa d'Or)

Griselles és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 73 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Griselles era de 73 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 73 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 28 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 71 eren cases i 1 era un apartament. Dels 37 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 9 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Griselles el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 2 | 85 a 89 | 2 |
| 1 | 80 a 84 | 0 |
| 3 | 75 a 79 | 5 |
| 5 | 70 a 74 | 4 |
| 3 | 65 a 69 | 5 |
| 2 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 5 |
| 1 | 50 a 54 | 3 |
| 2 | 45 a 49 | 1 |
| 2 | 40 a 44 | 5 |
| 2 | 35 a 39 | 3 |
| 0 | 30 a 34 | 1 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 1 | 20 a 24 | 0 |
| 3 | 15 a 19 | 3 |
| 1 | 10 a 14 | 0 |
| 5 | 5 a 9 | 0 |
| 1 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 38 persones, 30 eren actives i 8 eren inactives. De les 30 persones actives 27 estaven ocupades (14 homes i 13 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 8 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Griselles hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 579 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Griselles a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Griselles a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Llac de Crvanjsko

El llac de Crvanjsko o Uloško és un llac natural del municipi de Kalinovik, a la República Sèrbia, Bòsnia i Hercegovina. S'anomena Uloško pel poble d'Ulog, que es troba a prop, o bé Crvanjsko, perquè es troba al peu del cim Crvanj.
El llac es troba a 1058 metres sobre el nivell del mar, la seva longitud és d'uns 500 metres, l'amplada és d'uns 200 i la profunditat d'uns 25 metres. Aquesta profunditat es troba al costat de la muntanya Crvanj, a l'oest, i disminueix gradualment cap al costat oposat. Al vessant oest també es troba el cim Mali Vrh, de 1274 m, mentre que el costat septentrional està envoltat d'una fageda. L'aigua que drena flueix cap el riu Neretva.

## Referències

* ↑ «SRD "Ulog" - Ulog». bistrobih.ba. Arxivat de l'original el 3 de maig 2009. [Consulta: 17 setembre 2017].
* ↑ «Uloško jezero». bistrobih.ba. Arxivat de l'original el 2 de març 2008. [Consulta: 17 setembre 2017].
* ↑ «Turistička organizacija Republike Srpske: Crvanjsko jezero». Туристичка организација Републике Српске. [Consulta: 17 setembre 2017].
# Josep Granés i Pedro

Josep Granés i Pedro (Lleida, 14 de febrer de 1934) fou un futbolista català de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Començà a destacar a la UE Lleida molt jove i l'any 1952 fou fitxat pel Reial Madrid. No gaudí de gaire minuts al conjunt blanc, que el cedí al Reial Betis i al CE Castelló, a Tercera i Segona Divisió, respectivament. Amb l'Hèrcules CF jugà a primera divisió la temporada 1955-56. També jugà a Segona amb la UE Lleida, Terrassa FC, CD Comtal i RCD Mallorca on fou campió de lliga, i a Tercera amb el CE Europa, el CF Reus Deportiu i novament la UE Lleida.

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 4 «Fitxa de Granés». Veterans del Reial Madrid. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Fitxa a leyendablanca». leyendablanca. Arxivat de l'original el 2016-04-03. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Fitxa a herculanos». herculanos. [Consulta: 17 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Dia Internacional per a la Tolerància

El Dia Internacional per a la Tolerància és una festivitat anual assenyalada el 16 de novembre per l'Assemblea General de les Nacions Unides amb l'objectiu de convidar als Estats Membres a vetllar i preservar la tolerància social com un valor universal.

## Institució

El 12 de desembre de 1996, a la 82a sessió plenària, l'Assemblea General de les Nacions Unides aprovà la Resolució 51/95 per la qual «convida als Estats Membres al fet que el 16 de novembre de cada any observin el Dia Internacional per a la Tolerància amb activitats adequades dirigides tant als centres d'ensenyament com al públic en general».
| « | La tolerància, ni indulgència ni indiferència: respecte Les Nacions Unides s'han compromès a enfortir la tolerància mitjançant el foment de la comprensió mútua entre les cultures i els pobles. Aquest imperatiu està a la base de la Carta de les Nacions Unides i de la Declaració Universal dels Drets Humans i és més important que mai en una era en què l'extremisme i el radicalisme violents van en augment i els conflictes es caracteritzen per un menyspreu fonamental de la vida humana. El 1995, els Estats membres de l'Organització de les Nacions Unides per a l'Educació, la Ciència i la Cultura (UNESCO) van adoptar la Declaració de Principis sobre la Tolerància. La Declaració afirma, entre altres coses, que la tolerància no és indulgència o indiferència, sinó que és el respecte i el saber apreciar la riquesa i varietat de les cultures del món i les diferents formes d'expressió dels éssers humans. La tolerància reconeix els drets humans universals i les llibertats fonamentals dels altres. La gent és naturalment diversa; només la tolerància pot garantir la supervivència de les comunitats mixtes a cada regió del món. La Declaració descriu la tolerància no només com un deure moral, sinó com un requeriment polític i legal per als individus, els grups i els estats. Situa a la tolerància en el marc del dret internacional sobre drets humans, elaborats en els últims cinquanta anys i demana als estats que legislin per a protegir la igualtat d'oportunitats de tots els grups i individus de la societat. | » |
| — Organització de les Nacions Unides |||

## Referències

* ↑ «Día Internacional para la Tolerancia» (en castellà). Nacions Unides. [Consulta: 17 novembre 2019].

## Vegeu també

* Aliança de Civilitzacions
* Dia internacional per a l'eliminació de la violència contra les dones

## Enllaços externs

* Dia Internacional per a la Tolerància - Lloc web oficial (xinès) (anglès) (castellà) (francès) (rus)
# Piobesi Torinese

Piobesi Torinese (en piemontès Piobes) és una comuna italiana situada a la ciutat metropolitana de Torí, al Piemont. El maig de 2021 tenia 3875 habitants.
Pel seu territori corre el riu Chisola.

## Administració

* Alcalde: Fiorenzo Demichelis
* Data d'assumpció: 26/05/2014
* Partit: llista cívica

## Referències

* ↑ «Dato ISTAT».
# Guilhem Peire de Cazals

Guilhem Peire de Cazals (fl. primera meitat del segle xiii) fou un trobador occità.

## Vida

En l'índex del cançoner C se l'anomena Guilhem Peire Cazals de Caortz, cosa que permet de suposar que era originari de Caors (al Carcí; actualment al departament d'Òlt). No es té cap vida ni altres dades que ens donin informació sobre aquest trobador. La cronologia s'estableix perquè té un partiment amb Bernart de la Barta i aquest trobador té alguna peça datable de 1229. També el 1240 Guilhem Figueira imita en un sirventès l'estrofisme d'una cançó de Guilhem Peire de Cazals, cosa que indica que la cançó és anterior.
Deixant de banda el partiment, la resta de peces conservades de Guilhem Peire de Cazals són cançons. Moltes de les cançons s'envien a un tal Ardit, senhal que sembla més aviat el d'un amic que el d'una dama. O també pot ser el d'un joglar, ja que en una cançó l'envia a mon Ardit, que mos cantars romansa. L'estil de la poesia de Guilhem Peire de Cazals és el del trobar ric; algunes peces tenen una versificació artificiosa, com Eras, pus vey mon benastruc amb "mots refranh" a cada vers que es presenten en ordre invertit segons l'estrofa sigui parell o senar.

## Obra

* (227,1) Ab lo Pascor (cançó)
* (227,2) A l'avinen mazan (cançó)
* (227,3) Eras, pus vey mon benastruc (cançó)
* (227,4) [Ara] m'es belh [qu'] hom s'es[bau]dey chanson (cançó)
* (227,5) A trop gran ferenza'm tenh (cançó)
* (227,6) Be·m plagr' ueymais qu'ab vos, dona, 'm valgues (cançó)
* (227,7) Bernart de la Bart' ancse'm platz (partiment amb Bernart de la Barta)
* (227,8) D'una leu chanso ai cor que m'entremeta (cançó)
* (227,9) Enquera, si'l plagues (cançó)
* (227,10) Ja tant no cugey que'm trigues (cançó)
* (227,11) Per re no'm tenria (cançó)

## Referències

* ↑ Riquer, Los trovadores, p. 1320
* ↑ És la poesia que reprodueix Riquer a Los trovadores
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 3, 1320-1324 [comentari, i edició i traducció a l'espanyol d'una composició]

### Edicions

* Jean Mouzat, Les poèmes de Gaucelm Faidit, Troubadour du XIIe siècle, suivi de: Guilhem Peire de Cazals, troubadour du XIIIe siècle et de: Le troubadour Arnaut de Tintinhac, París/Ginebra, 1989 [reimpressió conjunta de tres edicions. La de Guilhem Peire de Cazals fou publicada originalment a París el 1954]
* Alessio Collura, Guillem Peire de Cazals. Be·m plagr’ueymais qu’ab vos, dona, ·m valgues (BdT 227.6), Lecturae tropatorum 4, 2011

### Repertoris

* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Guilhem Peire de Cazals és el número PC 227]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-227/227%20-%20Guilhem%20Peire%20de%20Cazals.htm
# El tuerto Angustias

El tuerto Angustias s una pel·lícula mexicana de 1974 dirigida per José Delfoss i protagonitzada per Sonia Furió, Julián Bravo i Leonardo Morán. Va ser filmada a Guatemala.

## Argument

Rosaura Ventura (Furió) és una dona que ha fet una fortuna prostituint-se, i que contracta condemnats a mort perquè treballin en la seva mina de mercuri. Té com a mà dreta a Sebastián «El Tuerto» Angustias, un home que es va guanyar el seu sobrenom quan, per defensar a una cabaretera, el van deixar borni. Un dia, quan s'ha d'obligar els indis al fet que portin cinabri de la mina de Rosaura, el jove indi Santos (Bravo) es mostra insolent i després servil a Rosaura i ella li perdona la vida quan li roba una vaca i talla la llengua a un tinent desobedient, per la qual cosa el noi es guanya la voluntat de Rosaura. Rosaura després li encarrega al Tuerto descobrir qui fa desaparèixer als condemnats. Descobreix que el jove Santos és el líder dels condemnats, i el mata quan Rosaura li celebra el seu aniversari.

## Repartiment

* Sonia Furió com Rosaura Ventura.
* Julián Bravo com Santos.
* Leonardo Morán
* Josefina Cabrera
* Luzmila Hoyos de González
* Claudio Lanuza
* Olga Marroquín
* María Teresa Martínez
* Alfonso Milian
* Mario Montufar
* Antonio Raxel

## Referències

* 1 2 Amador & Ayala Blanco, p. 285
* ↑ López García, p. 55
* ↑ Tapia Campos & Aguilar Plata, p. 70

## Bibliografia

* Amador, María Luisa; Ayala Blanco, Jorge. Cartelera cinematográfica, 1980-1989. UNAM, 2006.
* López García, Pedro. Alicantinos en el cine. Cineastas en Alicante. Editorial Club Universitario, 2013.
* Tapia Campos, Martha Laura; Aguilar Plata, Blanca. La violencia nuestra de cada día. Print to e-book, 2014.

## Enllaços externs

* El tuerto Angustias a YouTube
# Llac de Garda

El llac de Garda (en llombard Lag de Garda, en vènet Łago de Garda, en italià Lago di Garda o Benàco, en llatí Benacus) és un llac d'Itàlia, el més gran del país, que té riba a la província de Brescia a la Llombardia, a la província de Verona al Vèneto, i a la província de Trento al Trentino-Tirol del Sud (Trentino-Alt Adige).

## Ubicació

Al nord d'Itàlia, entre els Alps i la Val Padana, es troba el llac de Garda, a uns 25 km a l'oest de Verona i a uns 95 km a l'est de Milà. Tres regions (amb les seves respectives províncies) es reparteixen el llac:
* Al nord: Trentino - Alto Adigio (Trento)
* A l'oest: Llombardia (Brescia)
* A l'est: Vèneto (Verona).
El llac es troba a les coordenades geogràfiques següents:
* Latitud: entre els 45° 27′ N i els 45° 53′ N
* Longitud: entre els 10° 31′ E i els 10° 52′ E
* Altitud: 65 msnm

## Clima

El clima és mediterrani i suau, la qual cosa ha contribuït, a part de la bellesa paisatgística, a fer del llac de Garda una important atracció turística internacional. La temperatura mitjana anual és de 12,5 °C, oscil·lant entre els 1,5 °C al gener i els 23 °C al juliol. Les precipitacions són abundants (850 mm anuals) i repartides durant tot l'any. A causa de l'efecte tèrmic de l'Ora, a les tardes es registren regularment corrents d'aire a través del llac, fet que fa que hi abundin surfistes.

## Flora i fauna

La vegetació regnant al voltant del llac és mediterrània: xiprer, cedre, baladre, olivera i, rarament, margalló. La riquesa aqüífera del llac inclou una trentena d'espècies de peixos, entre les principals cal destacar-ne: l'anguila, la carpa, el lucius ('lluç de riu'), la tenca i la truita de riu.

## Agricultura

Al voltant del llac, es pot parlar de dues zones de cultiu: al nord, la vinya, i al sud i oest l'olivera i els cítrics.

## Localitats al llac de Garda

| Llombardia | Vèneto | Trentino-Alto Adige |
| Limone sul Garda Campione Gargnano Toscolano Gardone Riviera Saló San Felice del Benaco Manerba del Garda Padenghe Lonato Desenzano del Garda Sirmione | Peschiera del Garda Lazise Bardolino Garda Torri del Benaco Porto di Brenzone Malcesine | Riva del Garda Linfanetto Torbole |

## Història

El febrer de 1439, Biagio Assereto va derrotar un estol venecià protegit per Gattamelatta, que es va transportar de l'Adige al llac de Garda per terra, amb l'objectiu d'aixecar el setge milanès de Brescia.

## Fotogaleria

* Gardasee, vista des de Torbole
* Malcesine
* Port de Torri del Benaco
* Vista sud del llac, prop de Peschiera del Garda (Verona, Itàlia) (probablement amb el llac Frassino o riu Mincio), fins a les muntanyes de la banda de Brescia (Itàlia), pintura del 1533 per Girolamo dai Libri

## Referències

* ↑ Mallett, M. E.; Hale, J. R.. The Military Organisation of a Renaissance State: Venice C. 1400 To 1617 (en anglès). Cambridge University Press, 2006, p. 98-99. ISBN 0521032474.

## Enllaços externs

* Plana web oficial del llac de Garda.
# Los Combals

Los Combals (en francès Valmascle) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Kenton

«Kenton» té aquests significats:
* Anglaterra:
** Kenton (Devon)
** Kenton (Londres)
** Kenton (Suffolk)
** Kenton (Tyne i Wear)
* Estats Units:
** Kenton (Delaware)
** Kenton (Ohio)
** Kenton (Oklahoma)
** Kenton (Tennessee)
** Kenton Vale, Kentucky
* Biografies:
** Stan Kenton
# Piobetta

Piobetta (en cors Piupetta) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 30 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 43 | 70 | 60 | 56 | 40 | 30 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Pierre Lorenzi | PS | |
# El turment i l'èxtasi

El turment i l'èxtasi (títol original en anglès The Agony and the Ecstasy) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Carol Reed i estrenada l'any 1965. Superproducció històrica de la mà del cineasta britànic Sir Carol Reed (El tercer home), que va adaptar la novel·la d'Irving Stone per realitzar aquest film que retrata la vida tempestuosa del controvertit artista renaixentista Miquel Àngel. La història se centra principalment en les relacions d'aquest i el papa Juli II. Dos personatges encarnats per dos grans actors, com Charlton Heston i Rex Harrison, que al llarg de les seves carreres ja havien interpretat altres personatges històrics. Heston havia donat vida a personalitats de la talla de Marc Antoni, Moisès o Joan Baptista. Harrison, per la seva banda, va estar inoblidable interpretant a Juli Cèsar a la Cleopatra de Mankiewicz.
Ha estat doblada al català.

## Repartiment

* Charlton Heston: Miquel Àngel
* Rex Harrison: Juli II
* Diane Cilento: la comtessa de Médicis
* Harry Andrews: Bramante
* Alberto Lupo: el duc d'Urbino
* Adolfo Celi: Joan de Médicis
* John Stacy: Sangallo
* Tomás Milián: Raphaël
* Fausto Tozzi: el contramestre
* Venantino Venantini: Paris de Grassi

## Premis

Va ser nominada a 5 Oscars:
* Millor fotografia en color
* Millor direcció artística en color
* Millor vestuari en color
* Millor so
* Millor música original

## Referències

* ↑ «The Agony and the Ecstasy». The New York Times.
* ↑ «El turment i l'èxtasi». esadir.cat.
# Llac de Conillac

El Llac de Conillac és un llac artificial situat a la dreta de la Tet, al costat nord de la vila de Vinçà, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situat a llevant de la vila de Vinçà, en el darrer tram del Còrrec de Conillac abans d'abocar-se en la Tet, dins del Pantà de Vinçà. Aquest llac la major part de l'any roman sense aigua en bona part de la seva superfície.
La presa que permet l'existència d'aquest llac és el mateix talús per on discorren la carretera N - 116 i el ferrocarril de Perpinyà a Prada i a la Tor de Querol.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «195 - Vinçà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Vinçà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ El Llac de Conillac en els ortofotomapes de l'IGN