OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Era Hònt de Vilamòs

Eth Lauadèr de Vilamòs o Era Hònt de Vilamòs (en aranès, el safareig o la font de Vilamòs) és una obra popular del municipi de Vilamòs (Vall d'Aran) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La font de Vilamòs es disposa arrecerada al terraplè, en sentit longitudinal i orientada al migdia com és habitual. Es tracta d'una de les fonts més importants de la Val, amb uns 20 metres de llarg. El conjunt està format pels tres elements clàssics, d'esquerra a dreta: font (hònt), abeurador (beurader) i safareig (lauader); aixoplugat per una coberta que suporten pilastres en els extrems i cinc pilars, quatre de fusta i un de marbre en el centre que duu gravada en el front de la data 1773 i un motiu molt erosionat (creu llatina?) destaca el vermell.
Els pilars són ornats amb elements clàssics, base, fust, bisellats en els quatre angles i capitells llisos. La font presenta dos brolladors frontals i dos de laterals, respectivament, sota un cos àtic i la inscripció: AÑO 1832//JAUME RELLA//REGIDOR. S'hi conserva una de les aixetes de bronze amb motius ornamentals, mentre que les dues que hi ha al costat foren resoltes amb daus de pedra treballats amb escòcies, les quals nodreixen els altres dos elements esmentats, comunicats entre si per un sobreeixidor.
* Inscripció
* Pilars de pedra i de fusta, bisellats.

## Història

Jaume Rella conegut com a regidor de Vilamòs (Çò des de Guilhem)

## Referències

* 1 2 3 «Era Hònt de Vilamòs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].
# Era Kansats

Era Kansats és una obra de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una era que ha estat reformada i rehabilitada com a habitatge, i que integra un conjunt d'edificacions articulades al voltant d'un pati central que s'annexen, linealment, les unes amb les altres i que es comuniquen internament entre si. L'edifici més occidental s'aixeca sobre dues plantes i sobreteulada i està construït amb pedra del país. Disposa de diverses obertures repartides entre les diferents façanes. En el frontis sud es troba la porta d'accés, rectangular i acaba amb llinda de fusta. Les finestres combinen formes quadrangulars amb formes rectangulars i acaben també amb llinda de fusta.

## Referències

* ↑ «Era Kansats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Era Hita Topièra

Era Hita Topièra (francès Laffite-Toupière) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Escoles Tolrà

Les Escoles Tolrà és una llar d'avis de Cabrils (Maresme). L'edifici, construïda per ser una escola, és una obra eclèctica inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Edifici

Edifici rectangular de tres plantes elevat sobre el conjunt de la població, molt a prop de l'església. Malgrat ésser construït el 1904 (sufragades les despeses per la família Tolrà) conserva l'estil eclecticista i historicista propi de les construccions oficials del darrer quart del segle xix. Fins no fa gaires anys era l'escola de monges per a nenes de les concepcionistes.

## Referències

* ↑ «Escoles Tolrà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Encontres en la foscor

Encontres en la foscor (títol original en anglès, Dark Encounter) és una pel·lícula de thriller de ciència-ficció del 2019, escrita i dirigida per Carl Strathie, en què una trobada alienígena terrorífica revela la fosca veritat darrere de la desaparició d'un nen a la Pennsilvània rural. S'ha doblat i subtitulat al català.
És el segon llargmetratge del director Carl Strathie, que va rodar el thriller de ciència-ficció Solis el 2018. El director de fotografia Bart Sienkiewicz, el muntador Chris Timson i el compositor David Stone Hamilton van treballar per a ambdues pel·lícules. L'actor Sid Phoenix es va encarregar de la veu en off com el personatge Milton per a la pel·lícula anterior, a més d'interpretar en Billy a Encontres en la foscor. Strathie és autodidacta, però va dirigir diversos curtmetratges abans de Solis.
Encontres en la foscor està ambientat a la Pennsilvània rural, encara que per raons de pressupost la pel·lícula es va rodar completament a Yorkshire. Els rodatges interiors van tenir lloc als estudis GSP, a prop de Selby. El rodatge va tenir lloc a principis del 2018.
La pel·lícula es va estrenar el 23 d'agost de 2019 al festival de cinema britànic FrightFest.

## Referències

* ↑ «Encontres en la foscor». Goita què fan, ara!. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Interview with Carl Strathie on Solis», December 11, 2018.
* ↑ «On the Set of Dark Encounter, Yorkshire-made sci-fi film from Carl Strathie», 25-09-2019.
# Encontro Irmandiño

Encontro Irmandiño és una organització que forma part del partit polític ANOVA-Irmandade Nacionalista i que anteriorment va estar integrada en el Bloc Nacionalista Gallec com a corrent interna.

## Història

Encontro Irmandiño va ser fundat com a corrent interna del Bloc Nacionalista Galego (BNG) el 21 de juliol de 2007 en una reunió en Santiago de Compostel·la. Encapçalat per Xosé Manuel Beiras, defensa una retorn als principis fundacionals del BNG, com la democràcia interna, l'assemblearisme i la comunicació fluida entre els estaments de l'organització. Té uns documents de base que guien el seu treball polític.
En la XII Assemblea Nacional del BNG, celebrada a Santiago de Compostel·la el 2 i 3 de desembre de 2006, la llista propugnada pel Encontro Irmandiño va aconseguir nou dels cinquanta membres del Consell Nacional i tres en l'Executiva Nacional. Va ser la segona llista en nombre de vots, amb 449 (17,09%). Després de perdre els seus candidats (Xosé Manuel Beiras i Carlos Aymerich) i la seva candidatura (en aliança amb Máis Galiza, CS, PNG, EN, Inzar, UG i EGS) en la XIII Assemblea del BNG, Encontro Irmandiño convocà una Assemblea Nacional Extraordinària el 12 de febrer de 2012 al recinte firal d'Amio, en la qual decidí abandonar el BNG.
El 14 de març de 2012 Encontro Irmandiño va anunciar que havia començat a contactar amb altres petites formacions de cara a la creació d'una plataforma electoral, entre les quals estarien Máis Galiza, Esquerda Nacionalista, Espazo Ecosocialista Galego, Nova Esquerda Socialista, Frente Popular Galega (FPG), Partido Comunista do Povo Galego (PCPG), Movemento pola Base (MpB), Causa Galiza, Fronte Obreira Galega (FOGA) (creat per exsindicalistes de la CIG), Nacionalistas de Marín i un petit sector escindit del PSOE de Vigo. Aquesta plataforma, que tindria el nom temporal de Novo Proxecto Común, donaria lloc al nou partit polític ANOVA-Irmandade Nacionalista.

## Referències

* ↑ El Encontro Irmandiño se constituye como partido bajo el liderato de Beiras, La Opinión, 20 de febrer de 2011.
* ↑ O Encontro Irmandiño constitúese en colectivo, Galicia Confidencial, 20 de juliol de 2007.
* ↑ Beiras se va tras 30 años en el BNG, La Voz de Galicia, 13 de febrer de 2012.
* ↑ Once grupos nacionalistas abren contactos para confluir, La Voz de Galicia, 14 de març de 2012.
* ↑ El proyecto de refundación del nacionalismo toma forma, El Mundo, 14 de març de 2011.
# Encomia

Encomia o encomium és una paraula llatina que deriva del grec antic enkomion (ἐγκώμιον ), que significa "l'elogi d'una persona o cosa". Un altre equivalent llatí és laudatio, un discurs d'elogi a algú o alguna cosa.
Originalment, era la cançó cantada pel cor al κῶμος, o processó festiva, celebrat als grans jocs nacionals en honor del vencedor, ja sigui el dia de la seva victòria o en el seu aniversari. La paraula va venir després per a designar qualsevol cançó escrita en celebració de persones distingides, i en temps posteriors qualsevol panegíric parlat o escrit.
Encomium també es refereix a diversos aspectes diferents de la retòrica :
* Una categoria general d'oratòria
* Un mètode dins de la pedagogia retòrica
* Una figura retòrica que lloa una persona o una cosa, però que es produeix a una escala més petita que un discurs sencer
* El vuitè exercici de la sèrie progymnasmata
* Un gènere literari que incloïa cinc elements: pròleg, naixement i educació, actes de la vida de la persona, comparacions utilitzades per lloar el tema i epíleg.
   * El basilikos logos (encomium imperial), un gènere formal a l'Imperi Romà d'Orient

## Exemples

* El famós Encomium d'Helena de Gòrgias ofereix diverses justificacions per excusar l'adulteri d'Helena de Troia
* A l'Elogi de la follia d'Erasme de Rotterdam, Folly es compon un encomi per a ella mateixa
* De Pippini regis Victoria Avarica és un encomi medieval de la victòria de Pipí d'Itàlia sobre els àvars
* Encomium Emmae Reginae és un encomium medieval de la reina Emma de Normandia
* Laudes Mediolanensis civitatis o Versum de Mediolano civitatis és una encomia medieval de Milà
* Versus de Verona és un encomi medieval de Verona
* Polychronion es canta a la litúrgia de les esglésies que segueixen el ritu bizantí
* L'apòstol Pau fa servir una mena d'encomi en la seva lloança de l'amor, a 1 Corintis 13; el pròleg és els versos 1–3, els actes són els v. 4–7, la comparació són els v. 8–12 i l'epíleg és 13:13–14:1.

## Referències

* ↑ ἐγκώμιον. Liddell, Henry George; Scott, Robert; A Greek–English Lexicon del Projecte Perseus
* ↑ Harry Thurston Peck, Harpers Dictionary of Classical Antiquities (1898), Encomion
# Espai de noms XML

Els espais de noms XML són un mecanisme per assegurar que els elements i els atributs d'un document XML tinguin noms únics. Estan definits en una recomanació del World_Wide_Web_Consortium. El problema que resolen és l'ambigüitat que sorgeix quan un document XML conté noms d'elements o d'atributs provinents de diversos vocabularis i en resulten diversos elements o atributs homònims: si a cada vocabulari se li dona un espai de noms diferent, es resol l'ambigüitat.
Un exemple simple seria el d'un document que referencia un client i una comanda, i en què tant l'element del client com el de la comanda tenen un element descendent anomenat id ("identificador"), de manera que les referències a l'element id són ambigües. Emplaçar els diferents elements id en espais de noms diferents eliminaria l'ambigüitat.

## Referències

* ↑ «XML Namespaces». [Consulta: 13 octubre 2020].
* ↑ Bray, Tim; Dave Hollander, Andrew Layman, Richard Tobin, Henry S. Thompson. «Namespaces in XML 1.0» (en anglès). W3C, 01-12-2009. [Consulta: 15 juliol 2014].
# Eo (instrument)

L'eo (hangul: 어; hanja: 敔) és un instrument de percussió de Corea, de la família dels idiòfons. Està fet de fusta tallada amb forma de tigre amb una serra a l'espatlla amb vint-i-set dents de fusta, tot ell en un suport rectangular. Es toca amb una vara de fusta de bambú oberta en nou tires, per a marcar els finals de seccions. El seu nom deriva del xinès yǔ. S'empra en les pràctiques on les peces són de procedència xinesa.
Aquest tigre de fusta s'utilitza a les cerimònies Confucianes i les cerimònies del santuari ancestral reial per posar fi a la música orquestral. L'intèrpret dona tres cops al cap del tigre i després passa la vara de bambú per damunt la serra. Aquest patró es repeteix tres vegades.

## Referències

* ↑ Kugak Pangmulgwan = Museum of Gugak.. ISBN 9788985952606.
* 1 2 3 Hye-Gu, Lee. Korean music and instruments (en anglès). Seoul: National Classical Music Instute of Korea,, 1986.
* 1 2 Eolssigu! The sounds of Korea (en anglès, català, castellà). Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2017.
* ↑ «daehanmindecline». [Consulta: 21 novembre 2017].

## Vegeu també

* Música de Corea
# Estadi Op Flohr

L'Estadi Op Flohr és un estadi multiús a la ciutat de Grevenmacher, Luxemburg.
Actualment es fa servir principalment per a partits de futbol i és l'estadi del Club Sportif Grevenmacher. Té capacitat per a 4.062 persones.

## Galeria

* Stade Op Flohr, costat sud-est
* Stade Op Flohr, entrada

## Referències

* ↑ «Stadion». CS Grevenmacher. Arxivat de l'Stadion original el 2014-07-17. [Consulta: 18 octubre 2015].

## Enllaços externs

* L'estadi a World Stadiums - Luxembourg Arxivat 2012-09-18 at Archive.is
# Espineta amb caragolins

Espineta amb caragolins és un plat típic tarragoní relacionat amb la seva festa major dedicades a la patrona Santa Tecla. També és conegut pel nom de Plat de Santa Tecla. L'últim vers de totes les representacions del Ball de Dames i Vells de Tarragona fa referència a aquest plat:
| « | Santa Tecla gloriosa, mare dels tarragonins. Què tenim avui per dinar? Espineta amb caragolins! | » |

## Ingredients i recepta

És un plat on s'utilitzen diversos ingredients. Tot i així de forma imprescindible d'aquest plat en forma part l'espineta, una part de l'especejament de la tonyina, els caragols ja sigui en mida normal o en mida més petita (caragolins), patata, ceba i tomàquet. El plat conté una picada que pot ser romesco o similar.

## Referències

* ↑ «Santa Tecla gastronòmica». Ajuntament de Tarragona. [Consulta: 30 octubre 2015].

## Enllaços externs

* 25 versions de l'espineta amb caragolins Arxivat 2016-12-22 a Wayback Machine.
* Recepta al programa Cuines
* Recepta a www.catalunya.com
# Estanislau de Kostka Aguiló i Aguiló

Estanislau de Kostka Aguiló i Aguiló (Palma, 13 de novembre de 1859 — Palma, Mallorca, 9 de gener de 1917) fou un erudit i bibliòfil. Era fill de Tomàs Aguiló i Forteza.
Va estudiar dret a la ciutat de València i més tard treballà com a arxiver en diverses institucions mallorquines. Va col·laborar amb Quadrado i dirigí la publicació de la Societat Arqueològica Lul·liana Bolletí. Entre 1899 i 1917 va ser president d'aquesta mateixa organització. Ha escrit diversos textos històrics relatius a l'illa de Mallorca publicats dispersos en revistes i en alguns opuscles.

## Referències

* ↑ «Estanislau de Kostka Aguiló i Aguiló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Estannur

Un estannur és un compost químic format per la combinació de l'element estany i un o més elements menys electronegatius que ell. El mot estannur deriva del nom llatí stannum, estany.

## Nomenclatura

Els estannurs són combinacions de l'estany amb elements més electropositius o, cosa que és el mateix, menys electronegatius. La IUPAC ha establert que, a efectes d'anomenar els estannurs, els elements més electropositius són el plom, tots els dels grups 1 a 13 de la taula periòdica, els lantànids i els actínids. És a dir, els grups situats a l'esquerra del grup 14 de l'estany i el plom que està a sota.
Per anomenar aquests composts s'empra la nomenclatura de composició estequiomètrica, preferint-se la que indica la proporció de cada element mitjançant prefixos de quantitat. Els noms es formen començant per estannur precedit per un prefix, si cal, que indica la proporció de l'estany al compost; després la preposició de, i s'acaba amb el nom de l'altre element, també precedit del prefix que indiqui la proporció, si cal. Exemples:
* KSn{\textstyle KSn}: estannur de potassi
* KSn$_5${\textstyle KSn_{5}}: pentaestannur de potassi
* K$_4$Sn$_9${\textstyle K_{4}Sn_{9}}: nonaestanur de tetrapotassi

## Estannurs binaris

Els estannurs són composts intermetàl·lics. Els metalls alcalins formen una gran varietat d'estannurs binaris: NaSn, Na$_7$Sn$_{12}$, NaSn$_2${\textstyle NaSn, Na_{7}Sn_{12}, NaSn_{2}}, NaSn$_5$, KSn, K$_4$Sn$_9${\textstyle NaSn_{5}, KSn, K_{4}Sn_{9}}, K$_6$Sn$_{25}$, K$_4$Sn$_{23}$, {\textstyle K_{6}Sn_{25}, K_{4}Sn_{23}, } RbSn, CsSn{\textstyle RbSn, CsSn}.

## Referències

* ↑ Casassas i Simó, E.; Sales i Cabré, J. Nomenclatura de química inorgànica: recomanacions de 1990. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1997. ISBN 9788472833609.
* 1 2 Connelly, N.G; Damhus, T.; Hartshorn, R.M.; Hutton, A.T. Nomenclature of Inorganic Chemistry - IUPAC Recommendations 2005. RSC Publishing, 2005. ISBN 978-0-85404-438-2 [Consulta: 3 novembre 2015]. Arxivat 2015-05-20 a Wayback Machine.
* ↑ Pöttgen, R.; Johrendt, D. Intermetallics: Synthesis, Structure, Function. Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2014. ISBN 9783486856187.
# Eupràxia de Bulgària

Eupràxia o Pérsia de Bulgària (Евпраксия Българска o Персика en búlgar) va ser una princesa búlgara del segle IX. Era la filla major del Kniaz Borís I de Bulgària (r. 852–889) i la seua segona esposa Maria. Els seus germans van ser el príncep Vladímir (r. 889–893), el tsar Simeó el Gran (r. 893–927), els prínceps Gabriel i Jacob i la princesa Anna. El seu nom apareix en l'Evangeli de Cividale de l'any 867 en el qual s'enumeren els fills de Boris.
En la pel·lícula búlara Borís I el paper de Eupraxia va ser interpretat per Aneta Petrovska.

## Referències

* ↑ Duĭchev, Ivan. Проучвания върху средновековната българска история и култура. Edició de ciència i art, 1986.
* ↑ «Aneta Petrovska». [Consulta: 19 novembre 2017].
* «Пламен Павлов - "Повестта за българската царкиня Персика" и историческата памет за княз Борис-Михаил». [Consulta: 19 novembre 2017].
# Evarist Basiana i Arbiell

Evarist Basiana i Arbiell (Tàrrega, 13 abril 1893 - Manresa, 22 octubre 1967) fou un dibuixant i pintor català. Precursor a Manresa dels nous estils de l'impressionisme, el cubisme i el simbolisme.

## Biografia

Nascut a Tàrrega, quan tot just tenia dos anys va traslladar-se a Manresa amb els seus pares i germans. L'any 1906 va entrar com a aprenent al taller del pintor Morell, amb qui va col·laborar en l'elaboració de treballs de pintura decorativa i daurats de l'altar del Santíssim del Monestir de Montserrat.
L'any 1912 es traslladà a Barcelona, on estudià dibuix artístic a l'Escola d'Arts i Oficis i Belles Arts, obtenint la qualificació d'excel·lent. Durant els anys següents amplià els seus estudis a Llotja, el Niu Artístic, l'Acadèmia Arts i l'escola de Francesc Galí, a més de rebre classes particulars d'Antoni Gelabert i Calvo Verdonces. L'artista romangué a Barcelona fins a l'any 1922, tot freqüentant els Quatre Gats i aprofitant per fer almenys dues estades a París, on s'imbuí de l'idealisme de Hegel, de Nietzsche, d'idees naturistes, de la teoria de l'evolució i sobretot, de les incisives incursions al cubisme de Picasso i Braque.
El 1923 es va establir a Manresa i va guanyar la plaça de professor de dibuix a l'Escola d'Arts i Oficis de la ciutat.
El 1927 inicià la seva carrera expositiva, tot presentant trenta-tres obres a les Galeries Dalmau, que tingué una recepció positiva per part de la crítica. Posteriorment també exposà al Saló de Primavera de Barcelona (1932), a la mostra d'artistes manresans celebrada a la Galeria Catalònia (1934), la "Penya d'Art" de Manresa (1934) o el Salo dels independents de Barcelona (1936), entre d'altres.
Professor a l'Escola d'Arts i Oficis de Manresa fins a l'any 1939, va viure gran part de la seva vida a Manresa, on va pintar paisatges, bodegons i també són coneguts els seus dibuixos de figures. Basiana va ser no solament professor de notables pintors com Ángel Gutiérrez Maestro, si no també tutor particular de la pintora catalana Carmen Selves influint a la seva percepció racional del color. L'any 1966 el Cercle Artístic de Manresa li feu una exposició homenatge.

## Referències

* ↑ Macià, 1993, p. 25.
* ↑ «Evarist Basiana i Arbiell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Macià, 1993, p. 14-15.
* 1 2 Macià, 1993, p. 15.
* 1 2 3 Macià, 1993, p. 17.

## Bibliografia

* Macià, Albert. Basiana. Mestre de pintors. Manresa: Cercle Artístic de Manresa, 1993. ISBN 84-86327-07-5.
* VILARÓ, Joan. Art a Manresa Segles XIX i XX. Editat per Llibreria Sobrerroca.

## Enllaços externs

* «Basiana i Arbiell, Evarist. La República a Manresa en un clic».
* «Evarist Basiana i Arbiell».
# Etta Falconer

Etta Falconer (Tupelo, 21 de novembre de 1933 - Atlanta, 19 de setembre de 2002), de soltera Etta Zuber, va ser una matemàtica negra estatunidenca.

## Vida i Obra

Eta Zuber va néixer en una família negra a l'estat de Mississippi i tota la seva educació va ser segregada, primer a l'institut de Tupelo i després a la universitat Fisk de Nashville (Tennessee) en la qual es va graduar el 1953. L'any següent va obtenir el màster a la universitat de Wisconsin, però el xoc cultural que va significar estar en una societat no segregada la va fer retornar a Mississippi, on va fer de professor a l'institut d'Okolona, una població propera a la seva vila natal de Tupelo. Aquí va ser in va conèixer qui seria el seu marit, Dolan Falconer, amb qui va tenir tres fills i va canviar el seu cognom.
El curs 1963-64 va ser professora a l'institut de Chattanooga (Tennessee) i a partir de 1964 i fins que es va retirar el 2002 va ser professora del Spelman College d'Atlanta, una escola universitària dirigida a dones negras, excepte el curs 1971-72 que va ser docent a la universitat estatal de Norfolk. Durant els seus primers anys al Spelman va fer cursos de perfeccionament docent a la universitat d'Illinois i va obtenir el doctorat a la universitat Emory el 1969 amb una tesi d'àlgebra avançada.
Falconer va tenir una gran influència en totes les dones negres que es van titular al Spelman College i en l'elaboració dels currículums i l'rganització dels departements de matemàtiques del Spelman i d'altres institucions.

## Referències

* 1 2 Spagenburg i Moser, 2003, p. 76.
* 1 2 Oakes, 2007, p. 315.
* ↑ Borum, Hilton i Walker, 2016, p. 10.
* ↑ Beery et al., 2017, p. 114.

## Bibliografia

* Beery, Janet L.; Greenwald, Sarah J.; Jensen-Vallin, Jacqueline A.; Mast, Maura B. Women in Mathematics (en anglès). Springer, 2017. ISBN 978-3-319-66694-5.
* Borum, Viveka; Hilton, Adriel Adon; Walker, Erica «The Role of Black Colleges in the Development of Mathematicians» (en anglès). Journal of Research Iniciatives, Vol. 2, Num. 1, 2016, pàg. Art. 6. ISSN: 2168-9083.
* Oakes, Elizabeth H. «Falconer, Etta Zuber». A: Elizabeth Oakes (ed.). Encyclopedia of World Scientists (en anglès). Infobase Publishing, 2007, p. 315-316. ISBN 978-0-8160-6158-7.
* Spagenburg, Ray; Moser, Kit. «Falconer, Etta Zuber». A: African Americans in Science, Math, and Invention (en anglès). Facts on File, 2003, p. 76-79. ISBN 0-8160-4806-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Etta Falconer» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Macho, M. «Etta Zuber Falconer, matemática y educadora» (en castellà). Euskal Herriko Unibertsitatea, 2014. [Consulta: 7 gener 2024].
* Bailey, LaKieia. «Etta Falconer» (en anglès). Agnes Scott College, 2002. [Consulta: 7 gener 2024].
* Williams, Scott. «Etta Zuber Falconer» (en anglès). Black Women in Mathematics - University of Buffalo, 2008. [Consulta: 7 gener 2024].
# Etsy

Etsy és un lloc web de comerç electrònic centrat en articles fets a mà o de tipus vintage, així com materials d'art i artesania. Aquests articles cobreixen una àmplia gamma que inclou productes d'art, fotografia, roba, joieria, comestibles, bany i bellesa, edredons, llaminadures i joguines. Tots els articles vintage han de tenir com a mínim 20 anys. Aquests articles van des de botes velles o patins de gel, a vestits, barrets i bufandes. El lloc segueix la tradició de les fires d'artesania oberta, oferint als venedors botigues personals, on poden llistar els seus objectes amb un cost de $ 0.20. S'ha comparat a un encreuament astut entre Amazon i eBay, o amb el soterrani de l'àvia.

## Referències

* ↑ «Etsy.com Site Info». Alexa Internet. Arxivat de l'original el 2011-07-04. [Consulta: 12 juliol 2011].
* ↑ Walker, Rob «Handmade 2.0». New York Times Magazine. New York Times, 16-12-2007 [Consulta: 17 desembre 2007].
* ↑ Ryzik, Melena «Where the Crafts Babes and D.I.Y. Dudes Are». New York Times, 24-06-2007 [Consulta: 19 desembre 2007].
* ↑ Slatalla, Michelle «Rooting Around Grandma's Basement in Cyberspace». New York Times, 18-01-2007 [Consulta: 19 desembre 2007].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial