OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Setge de Cadaqués (1655)
## Antecedents

L'any 1655 l'exèrcit francès inicià un nou atac en el front català. Per tal d'aixecar el bloqueig de Roses, calia prendre entre altres Cadaqués. L'operació fou concebuda com una empresa mixta en què un exèrcit terrestre posaria setge a la vila mentre una flota que transportava d'altra banda tropes terrestres assetjaria la plaça per la façana marítima.

## L'exèrcit francès

L'exèrcit terrestre estava format per la companyia de guàrdies del Príncep de Conti, el de cavalleria d'Aubeterre, Mérinville i Cauvisson i els regiments d'infants de Vaissaux-Candale, el d'Hocquincourt, Normandie i Champagne. Per la seva banda la flota que sortí d'Agde transportava els regiments de Poitou, Marine, Royal (irlandois), Mercoeur i Provence. La flota estava composta per 6 vaixells comandats pel Duc de Mercoeur (L'almiral La Lune de 48 canons botat el 1641, Le vice-almiral Le Mercoeur de 70 canons, Le César de 54 canons botat el 1648, L'Anna de 46 canons botat el 1650, Le Dragon de 46 canons botat el 1646, Le Samuel), almenys una galiota i 6 galeres comandades per Gaspar de Comminges de la Ferrière (La Ferrière, La Collongue, La Mercoeur, La Montréal, La Castelane i La Boisise).

## El setge

Bloquejada per mar i terra, la plaça tenia ja la trinxera oberta el 10 de maig. El dia 27 de maig la plaça capitulava.

## Conseqüències

Un cop alliberades les tropes franceses anaren a posar setge a Castelló d'Empúries. Pel que fa a la flota, les galeres anaren entre Còrsega i Sardenya a fer el cors, però una tempesta en provocà la pèrdua de 5 d'elles. Pel que fa a les tropes terrestres, aquestes assetjaren Castelló d'Empúries que ocupaven el 10 de juliol.
Els francesos ja no abandonarien Cadaqués fins al final del conflicte encara que la guarnició passava fam i els soldats desertaven a manta. El 1658 s'hi estava de guarnició el regiment d'Andouville.

## Fonts

* Gazette de France, Número Extraordinari de 25 de juny de 1655.
* La Chrorographie ou description de Provence. Tome II. Charles David Imprimeur du Roy, du Clergé et de la Ville. Aix, 1664. Pàg. 989.
* Sébastien de Beaulieu, Plan de la ville de Cap de Quiers, en Catalogne, assiégé et pris par les armées du Roy très-chrétien Louis XIIII commandées par Monsieur le prince de Conty, vice-Roy de Catalogne, Roussillon et Cerdagne le jour de may 1655. (Nota, el dia no s'especifica en el plànol).
# Eleccions presidencials ruandeses de 1978

Les eleccions presidencials ruandeses de 1978 van tenir lloc a Ruanda el 24 de desembre de 1978, una setmana després que la nova constitució del país fos aprovada en un refèrendum. La constitució havia convertit el país en un sistema unipartidista amb el Moviment Republicà Nacional per la Democràcia i el Desenvolupament com a únic partit legal. El seu líder, el president Juvénal Habyarimana que havia assolit el poder en un cop d'estat el 1973, era l'únic candidat. Els resultats van mostrar el 99% dels vots a favor de la seva candidatura.

## Resultats

| Elecció | % |
| A favor | 98,99 |
| En contra | 1,01 |
| Total | 100 |
| Total: African Elections Database |||

## Referències

* ↑ Elections in Rwanda African Elections Database
# Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria

La Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria (en italià Città metropolitana di Reggio Calabria) és una ciutat metropolitana de la regió de la Calàbria a Itàlia. La seva capital és Reggio de Calàbria.
Limita a l'oest amb el mar Tirrè, i al sud i a l'est amb el mar Jònic. Pel nord-est contacta amb la província de Catanzaro i pel nord-oest amb la província de Vibo Valentia. L'extrem sud-este està a 3,2 km de Sicília.
Té una àrea de 3.183 km², i una població total de 554.428 Hab. (2016) Hi ha 97 municipis a la ciutat metropolitana.
El 7 d'agost de 2016 va reemplaçar a la província de Reggio de Calàbria.

## Referències

* ↑ Arxivat 2018-12-16 a Wayback Machine. Dades ISTAT
* ↑ Città metropolitane, province e unioni di comuni: cosa cambia, governo.it
# Cantó de Seurre

El cantó de Seurre és un cantó francès del departament de Costa d'Or, situat al districte de Beaune. Té 23 municipis i el cap és Seurre.

## Municipis

* Auvillars-sur-Saône
* Bagnot
* Bonnencontre
* Bousselange
* Broin
* Chamblanc
* Chivres
* Corberon
* Corgengoux
* Glanon
* Grosbois-lès-Tichey
* Jallanges
* Labergement-lès-Seurre
* Labruyère
* Lanthes
* Lechâtelet
* Montmain
* Pagny-la-Ville
* Pagny-le-Château
* Pouilly-sur-Saône
* Seurre
* Tichey
* Trugny

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | M. Page | divers droite |
| 1949-1976 | Maurice Florentin | RI |
| 1976-1982 | Robert Michelin | PS |
| 1982-2008 | Jean-Noël Couzon | UDF-CDS, després divers droite |
| 2008- | Emmanuelle Coint | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 7.249 | 8.075 | 7.792 | 7.955 | 8.363 | 8.609 | 9.656 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Parc de la Unitat

El parc de la Unitat és una zona Verda del barri barceloní d'Horta situada a l'interior de l'illa de cases envoltada pel passeig Valldaura, carrer Lloret de Mar, Canigó i Eduard Toda. El nom del parc, batejat el 1991, rau en el desig d'aleshores d'unió de les dues associacions de veïns del barri, enfrontades tradicionalment per causes polítiques. En aquest lloc hi havia hagut la masia can Sitjar Xic, que a finals de la dècada de 1970 va passar a mans de l'Ajuntament i va ser enderrocada.
El parc està construït sobre un aparcament i va ser completament reformat l'any 2010. L'espai consta d'una plaça central amb àrees de joc infantils de diverses edats i una zona d'estada ombrejada per unes pèrgoles. Al voltant d'aquesta plaça hi ha un seguit de zones enjardinades i parterres de sauló amb arbres de diferents espècies com Albizia julibrissin, Jacaranda mimosifolia, Ligustrum lucidum, Magnolia grandiflora, Populus alba, Prunus cerasifera o Tipuana tipu.
Al sector Nord del parc hi ha l'escola bressol municipal Valldaura, i dos accessos que comuniquen l'espai central amb el passeig Valldaura.

## Referències

* ↑ «Història dels noms dels carrers de Barcelona». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Carta Arqueològica de Barcelona». Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 «Remodelació del Parc de Unitat». BIMSA.
* ↑ «Horta estrena el nou parc de la Unitat». CatalunyaPress.
* ↑ «Arbrat de Zona». Ajuntament de Barcelona.
# Quiterio Olmedo

Quiterio Olmedo (21 de desembre de 1970 - ?) fou un futbolista paraguaià.

## Selecció del Paraguai

Va formar part de l'equip paraguaià a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ 1930 FIFA World Cup Uruguay Arxivat 10-11-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Quiterio Olmedo Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Schizopygopsis kessleri

Schizopygopsis kessleri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, Y. i W. Cao, 2000. Cyprinidae: Schizothoracinae. p. 273-390. A: P. Yue, et al. (Eds).Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Pequín (Xina). 1-661.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sant'Andrea del Garigliano

Sant'Andrea del Garigliano és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 130 km al sud-est de Roma i a uns 50 km al sud-est de Frosinone.
Sant'Andrea del Garigliano limita amb els municipis de Castelforte, Rocca d'Evandro, Sant'Ambrogio sul Garigliano, Sant'Apollinare i Vallemaio.
A 1 de gener de 2019 tenia 1.432 habitants.

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Cantó de Serris

El cantó de Serris és una divisió administrativa francesa del departament de Sena i Marne, situat al districte de Torcy i al districte de Meaux. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Bailly-Romainvilliers
* Bouleurs
* Boutigny
* Chessy
* Condé-Sainte-Libiaire
* Couilly-Pont-aux-Dames
* Coulommes
* Coupvray
* Coutevroult
* Crécy-la-Chapelle
* Esbly
* La Haute-Maison
* Magny-le-Hongre
* Montry
* Quincy-Voisins
* Saint-Fiacre
* Saint-Germain-sur-Morin
* Sancy
* Serris
* Tigeaux
* Vaucourtois
* Villemareuil
* Villiers-sur-Morin
* Voulangis

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-186 du 18 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de Seine-et-Marne
# Parc de la Valira

El Parc de la Valira, o Parc del Valira, és un parc situat a l'oest de la ciutat pirinenca de la Seu d'Urgell, a la riba del riu la Valira, que poc després desemboca al Segre. Dins del parc es troba l'anomenat parc dels Enamorats i el Claustre Modern.

## Claustre de Racionero

Claustre de finals del segle xx situat al parc de la Valira, al carrer de la Circumvalació. El claustre que busca ser una rèplica del claustre romànic de la Catedral, té alguns dels capitells ornamentats amb figures de personatges famosos i històrics del segle XX entre els quals hi ha músics, actors, esportistes, polítics, religiosos o científics. Inaugurat el 1990, va ser dissenyat i construït per l'escriptor i urbanista urgellenc Lluís Racionero.

## Referències

* ↑ «La Seu d'Urgell: Els monuments». GGCC. L'Enciclopèdia. [Consulta: 14 maig 2012].
# Gino Paoli

Gino Paoli (Monfalcone, 23 de setembre de 1934) és un músic i compositor italià.
És reconegut com un dels més grans representants de la música italiana dels anys seixanta i setanta. Ha escrit i interpretat cançons de gran popularitat, com Il cielo in una stanza (El cel en una habitació), La gatta (La gata), Che cosa c'è (Què passa), Senza fine (Sense fi), Sapore di sale (Gust de sal), Una lunga storia d'amore (Una llarga història d'amor) i Quattro amici (Quatre amics).
Al llarg de la seva dilatada carrera com a cantautor, iniciada l'any 1959, ha participat en cinc edicions del Festival de San Remo, ha publicat més de 30 àlbums d'estudi i en directe, i ha compost música per a bandes sonores de films.
Tot i que la majoria de les cançons que canta són composicions pròpies, l'any 1974 va publicar I semafori rossi non sono Dio, un disc dedicat totalment a temes de Serrat traduïts a l'italià, on destaca la cançó "Mediterraneo"
En Appropriazione indebita, un altre àlbum dedicat a reelaboracions i traduccions d'alguns temes clàssics de la música internacional, versiona Il vestito rosso, adaptació de la popular "Penélope" també de Joan Manuel Serrat.
Gino Paoli ha visitat una vegada Catalunya, concretament el 17 de juliol de 2009, participant en el concert col·lectiu "Visions de la Mediterrània" dirigit per Joan Albert Amargós dins del Festival Internacional de la Porta Ferrada de Sant Feliu de Guíxols.

## Discografia

* 1961 - Gino Paoli
* 1962 - Le cose dell'amore
* 1964 - Basta chiudere gli occhi
* 1965 - Gino Paoli allò Studio A
* 1966 - Le canzoni per "Emmeti"
* 1967 - Gino Paoli and The Casuals
* 1971 - Le due facce dell'amore
* 1971 - Rileggendo vecchie lettere d'amore
* 1972 - Amare per vivere
* 1974 - I semafori rossi non sono Dio
* 1975 - Ciao, salutime un po' Zena
* 1976 - Le canzoni di Gino Paoli
* 1977 - Il mio mestiere
* 1978 - La ragazza senza nome
* 1979 - Il gioco della vita
* 1980 - Ha tutte le carte in regola
* 1984 - Averti addosso
* 1984 - La luna e il Sig. Hyde
* 1985 - Insieme
* 1986 - Cosa farò da grande
* 1988 - Sempre
* 1988 - L'ufficio delle cose perdute
* 1989 - Gino Paoli '89 dal vivo
* 1991 - Matto come un gatto
* 1992 - Senza contorno solo... per un'ora
* 1994 - King Kong
* 1995 - Amori dispari
* 1996 - Appropriazione indebita
* 1998 - Pomodori
* 2000 - Per una storia
* 2002 - Se
* 2004 - Una lunga storia
* 2004 - Ti ricordi? no non mi ricordo
* 2005 - Vanoni Paoli Live
* 2007 - Milestones - Un Incontro In Jazz

## Referències

* ↑ Gino Paoli: I semafori rossi non sono Dio
* ↑ Italia canta a Serrat
* ↑ Costabrava.com - El Concert del Centenari: Visions de la Mediterrània
# Ctenolophon

Ctenolophon és l'únic gènere dins la família de plantes amb flors Ctenolophonaceae. Consta de 3 o 4 espècies. Aquest gènere té una distribució disjunta moderna restringida a zones d'Àfrica occidental i a Malàisia.
Són arbres o arbusts. La llavor és menor de 5 mm i està envoltada per un aril pilòs.

## Referències

* ↑ Angiosperm Phylogeny Group «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III» (PDF). Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 161, 2, 2009, pàg. 105–121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 26 juny 2013]. Arxivat 2017-05-25 at Archive-It
* ↑ Stephens, P.F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 9, June 2008. http://www.mobot.org/MOBOT/Research/APweb/
# Shiselweni

Shiselweni és un districte d'Eswatini situat al sud-oest del país. Té una superfícia de 3,790 km² i una població de 217,000 persones (1997). Està dividit en 14 tinkhundla. El seu centre administratiu és Nhlangano. Limita amb Lubombo al nord-est i amb Manzini al nord-oest.
# Can Cot (les Franqueses del Vallès)

Can Cot és un edifici del municipi de les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat d'estructura complexa. La casa es troba unida a una nova edificació. Forma un barri tancat davant la façana. Està coberta a dues vessants desiguals. A la façana hi ha una porta dovellada d'arc de mig punt i al seu damunt una finestra amb representacions estranyes, és l'element més remarcable de la casa. La finestra és rectangular, feta de carreus, amb voladís, al damunt té una gran llinda amb forma d'arc rebaixat on es representen figures humanes molt primàries amb una escala i una creu. També s'observen elements pairals gòtics. A la imposta rosetes.

## Història

Masia que es troba dins de l'antic terme de Corró Sobirà. Surt esmentada en el fogatge de 1553. Habitava el mas en aquells moments en Salmi Cot. L'antiga casa està molt transformada. L'element més interessant és la finestra, aquesta segueix una tipologia gòtica tardana del segle xvi però té unes representacions molt peculiars i molt primàries.

## Referències

* 1 2 «Can Cot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Sistema Mundial Harmonitzat de Classificació i Etiquetatge de Productes Químics

El Sistema Mundial Harmonitzat de Classificació i Etiquetatge de Productes Químics o SMH (Globally Harmonized System of Classification and Labelling of Chemicals o GHS) és un sistema internacional acordat en el si de les Nacions Unides dissenyat per reemplaçar a les diverses normes de classificació i etiquetatge utilitzades en diferents països mitjançant l'ús de criteris coherents per classificació i etiquetatge a nivell mundial. El seu desenvolupament va començar en la Conferència de Rio de les Nacions Unides el 1992, quan l'Organització Internacional del Treball (OIT), l'Organització de Cooperació i Desenvolupament Econòmic (OCDE), diversos governs i altres parts interessades es van reunir en una conferència de les Nacions Unides. Reemplaça les normatives corresponents de la Unió Europea i dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «UK Government HSE website». UK Government. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 29 juny 2015].
# Naoshima

Naoshima (直島町, Naoshima-chō) és una vila i municipi de la prefectura de Kagawa, a la mar interior de Seto, Japó i pertanyent al districte de Kagawa, així com una illa de la mar interior de Seto pertanyent a la prefectura de Kagawa. L'illa és coneguda per ser un lloc principal on se celebra la Triennal de Setouchi, arriban a ser coneguda com l'"illa de l'art" pels seus museus i exposicions d'art modern.

## Geografia

L'illa i municipi de Naoshima està situada a la mar interior de Seto. El municipi inclou fins a 27 illes, una de les quals esta dividida entre la prefectura de Kagawa i la prefectura d'Okayama. Cal assenyalar que, tot i pertànyer a Kagawa, les illes es troben geogràficament més a prop d'Okayama.

## Història

El 15 de febrer de 1890, sota la nova llei de municipis es va crear el poble de Naoshima, el qual més tard, l'1 d'abril de 1954 esdevindria vila, la seua actual categoria.

## Política i govern
### Alcaldes

En aquesta taula només es reflecteixen els alcaldes democràtics, és a dir, des de l'any 1947.
| Alcalde | Inici del mandat | Fi del mandat | Partit |
| Mitsukuni Nishimura | 1947 | 1951 | Ind |
| Michie Miyamoto | 1951 | 1959 | Ind |
| Shinren Miyake | 1959 | 1995 | Ind |
| Toshio Matsushima | 1995 | 1999 | Ind |
| Takeo Hamada | 1999 | 2014 | Ind |
| Mitsuru Hamanaka | 2014 | 2018 | Ind |
| Shinichi Kobayashi | 2018 | | Ind |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| 2.944 | 3.378 | 5.524 | 6.667 | 7.382 | 6.007 | 5.302 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 4.671 | 3.705 | 3.325 | 3.042 | - | - | - |

## Transport
### Mar

* Shikoku Kisen (Port de Miyanoura)
** Takamatsu - Kobe - Tamano (Okayama)

### Carretera

L'illa només està servida per una carretera prefectural de segona classe.

## Agermanaments

* Timmins, Ontario, Canadà. (28 d'agost de 1981)

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=37364
* ↑ https://www.jrailpass.com/blog/es/naoshima-guia-viaje
* ↑ https://japonismo.com/blog/viajar-a-shikoku-naoshima
* ↑ «Introduction of Naoshima Town» (en japanese). Japan: Naoshima Town. Arxivat de l'original el 4 de gener 2018. [Consulta: 21 juny 2018].
* ↑ https://www.pref.kagawa.lg.jp/content/tandoku/kouhou/w3cz95150312151105.shtml
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Palau Ducal (desambiguació)

«Palau Ducal» té aquests significats:
El terme palau ducal o Ducal o també Palaus del Ducs, pot referir-se a:
* Palau Ducal de Castelló de Rugat, al País Valencià
* Palau Ducal de Gandia, al País Valencià
* Palau Ducal de Guimarães, a Portugal
* Palau Ducal d'Ischia di Castro, al Laci
* Palau Ducal de Màntua, a Itàlia
* Palau Ducal de Venècia, a Itàlia
* Palau dels Ducs d'Aveiro, a Portugal
* Palau dels Ducs de Llíria, al País Valencià
* Palau dels Ducs de Medinaceli (casa consistorial), a Falset (Priorat)
* Palau dels Ducs de Pastrana, a Madrid
* Palau dels Ducs de Solferino o Palau Centelles, a Barcelona
# Giovanni Battista Licata

Giovanni Battista Licata (Nàpols, 23 de juny de 1859 - Harar, 1886) va ser un científic i explorador italià.
Escrigué La fisiologia dell'istinto (1879) i Assab e i Danachili. Viaggi e studi (1885).

## Referències

* ↑ Maurizia Alippi Cappelletti. «LICATA, Giovanni Battista» (en italià). Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 65 (2005). Treccani. [Consulta: 27 febrer 2014].
# Curses de cavalls. Abans de la sortida

Curses de cavalls. Abans de la sortida és un quadre del pintor francès Edgar Degas. Està realitzat a l'oli sobre llenç. Mesura 49 cm d'alt i 62 cm d'ample. Va ser pintat el 1862. Actualment es troba al Museu d'Orsay de París, França.
Les curses de cavalls foren un dels seus temes favorits del pintor en els quals explorà el moviment. Eren punt de trobada de les diferents classes socials. En el quadre es representa una escena abans de la sortida. El primer pla l'ocupen els cavalls i els seus genets, vestits amb mallots de colors. Darrere es veu la fila dels espectadors. El fons està ocupat per un prat, a la llunyania es veuen les xemeneies de les fàbriques i tota la part superior està dominada per un cel grisós.
El quadre presenta un caràcter d'instantània i espontaneïtat. L'enquadrament, amb el seu tall a la part inferior i el costat dret és, pel que sembla, arbitrari.

## Referències

* 1 2 3 Christa von Lengerke, «Del Impresionismo al Art Nouveau» a Los maestros de la pintura occidental, Taschen, 2005, pág. 494, ISBN 3-8228-4744-5 (en castellà).
# Quitirrisí

Quitirrisí és el districte 7 del cantó de Mora, en la província de San José, Costa Rica. El districte va ser creat 18 de setembre de 2014, i inclou bàsicament el perímetre de la reserva indígena huetar del mateix nom, establerta mitjançant Decret Executiu N. 6036-G en 1976. Té una superfície de 963 hectàrees (9,63 km²) i va ser delimitada com a “caseriu indígena” en 1979. Hi viuen prop de 1.800 persones, de les quals 1.200 són indígenes
La resta del districte ho conforma l'àrea els barris Quitirrisí centro, San Juan (antigament denominat La Trocha), Cañas, San Martín i Quebrada Honda.

## Reserva indígena Huetar de Quitirrisí

El territori indígena de Quitirrisí és un dels territoris indígenes costariquenys on habita l'ètnia huetar. Es localitza 10 km al sud de Ciudad Colón, capital del cantó de Mora.
Quitirrisí va ser fundat en 1979 quan una àrea d'unes 2000 hectàrees anomenat "Alto de Quitirrisí" es va assignar com a reserva indígena i té uns 1800 habitants, no tots indígenes.Parlen només espanyol, ja que la llengua huetar està actualment extinta. El seu nom prové de dos arbres molt coneguts a la zona: Quitirrí, que floreja una vegada a l'any entre les muntanyes d'aquesta comunitat, i Risí, igualment comú en la flora local.
Els seus pobladors es dediquen principalment a la caça, pesca i a la producció artesanal de productes com la cistelleria i tints naturals. Els indígenes pròpiament solament posseeixen el 30% de les propietats del territori. L'altre territori de l'ètnia huetar és Zapatón, localitzat al cantó de Puriscal.

## Referències

* ↑ Crea el distrito 7°, Quitirrisí del Cantón de Mora Provincia de San José, de 18 de Septiembre de 2014
* ↑ Diputados declaran reserva indígena Quitirrisí como distrito de Mora
* 1 2 Reserva Indígena Quitirrisí, Cantón de Mora Arxivat 2016-06-13 a Wayback Machine. Ticoindex; Mora
* 1 2 3 Pueblo Huetar Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. Atlas Digital de los Pueblos Indígenas, Universidad de Costa Rica

## Enllaços externs

* Tico Index Arxivat 2016-06-13 a Wayback Machine.. Pàgina web amb informació sobre cadascuna de les localitats de Costa Rica.