OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Valira

* Per a altres significats, vegeu «Valira (desambiguació)».
La Valira és un riu pirinenc, afluent del Segre per la dreta que vertebra la hidrologia d'Andorra i part de l'Urgellet. Drena una gran part del país, amb l'excepció de la solana d'Andorra, que es troba al vessant de l'Arieja. La Valira neix al circ dels Pessons, a la parròquia d'Encamp (Andorra), i desemboca al Segre, al municipi de la Seu d'Urgell (Alt Urgell), un cop passada la ciutat. El sistema de rius de la Valira és de 35 quilòmetres de llargària.
La Valira té forma de Y: els braços superiors són la Valira del Nord (dita també d'Ordino o de la Massana) i la Valira d'Orient (dita també d'Encamp, de Canillo o de Soldeu) i s'uneixen a la parròquia d'Escaldes-Engordany. En el seu tram comú després de l'aiguabarreig s'anomena també Gran Valira.
Un dels afluents de la Valira és el riu Runer, que fa de límit natural entre Andorra i l'Alt Urgell.
Les carreteres N-145 a l'Alt Urgell i CG-1 a Andorra. circulen seguint a la vora del riu.

## Afluents

* Estany de Cabana Sorda
* Estanys de Pessons
* Estanys de Vall-de-riu
* Ribera d'Ordino. A la capçalera el seu nom és torrent de Fontblanca
** Riera de Tristaina
** Riera d'Ercs
** Riera de Llengonella
** Riera de Muntaner
** Riera d'Anyós
** Riera de Padern
* Riu d'Aós
* Riu de les Agols
* Riu d'Enclar
* Riu d'Ensagents
* Riu dels Cortals
* Riu Madriu
** Riera de Claror
** Estany Forcat
** Estany de l'Illa
** Riu de Perafita
* Riu de Montcau
* Riu de Salòria
* Riu de Setúria
** Barranc de Solanyó
* Runer

## Vegeu també

* Llista de rius d'Andorra

## Referències

* ↑ Atles d'Andorra (1991), Govern Andorrà. (en català) OCLC 801960401
* ↑ «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Valira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Yameo

El yameo és una llengua extingida de la família de llengües peba–yaguan que s'havia parlat al Perú. Es parlava a la vora del riu Amazones des del riu Tigre fins al riu Nanay, a la regió de Loreto. El masamae (Mazán, Parara), parlat al riu Mazán al departament de Loreto, Perú, està estretament relacionat amb la llengua yameo.

## Dialectes

Els dialectes del yameo són Napeano, Masamai, Nahuapo, Amaona, Mikeano, Parrano, Yarrapo, Alabono, San Regino (?), Mazan (?), Camuchivo (?) segons Mason (1950).

## Vocabulari

Encara que extingit, el yameo és conegut mitjançant un vocabulari publicat per Loukotka (1968).
| català | Loukotka |
| cap | wi-náto |
| dent | wi-é |
| sol | natéra |
| un | pwitér |
| dos | narámue |
| tres | pwiterorineo |

## Referències

* ↑ Adelaar, 2004, p. 622.
* ↑ Loukotka, Čestmír. Classification of South American Indian languages. Los Angeles: UCLA Latin American Center, 1968.
* ↑ Mason, John Alden. «The languages of South America». A: Handbook of South American Indians. 6. Washington, D.C., Government Printing Office: Smithsonian Institution, Bureau of American Ethnology Bulletin 143, 1950, p. 157–317.
* ↑ Olawsky, 2006, pp. 7-8.

## Bibliografia

* (anglès) Adelaar, Willem F. H. ; et Muysken, Pieter C. ; The Languages of the Andes, Cambridge Language Surveys, Cambridge, Cambridge University Press, 2004 (Édition revue, 2007) ISBN 978-0-521-36831-5
* (anglès) Olawsky, Knut J., A Grammar of Urarina, Mouton Grammar Library 37, Berlin, Mouton de Gruyter, 2006, ISBN 978-3-11-019020-5
# Catalina Sky Survey

Catalina Sky Survey és un projecte per descobrir cometes i asteroides, i per cercar objectes propers a la Terra. Més específicament, busca objectes potencialment perillosos (potentially hazardous asteroids, PHA), que poden suposar una amenaça de col·lisió.

## Avaluació del risc

La tecnologia ha avançat a un nivell en què la humanitat és capaç d'inventariar els objectes propers a la Terra (near-Earth objects, NEO). En previsió de les conseqüències catastròfiques de l'impacte d'un objecte de gran mida amb la Terra, la NASA va establir una directiva l'any 1998 per crear el Programa d'Observacions de NEO (NEOO, en sigles angleses). L'objectiu d'aquest programa és identificar els objectes d'un kilòmetre o de mida superior, amb una confiança del 90%.

### Altres raons

A més d'investigar la quantitat de NEOs, aquest projecte ajuda amb altres beneficis. Per exemple, permet conèixer la distribució coneguda del cinturó principal, trobar la distribució de cometes a distàncies perihèliques majors, determinar la distribució de NEOs com a producte de la història de col·lisions anteriors i de transport al sistema solar interior, i identificar objectius potencials per a futurs projectes espacials.

## Objectiu de la missió

El Catalina Sky Survey (CSS) i el Siding Spring Survey (SSS), que hi està afiliat, estan duent a terme la recerca de NEOs, contribuint a l'objectiu demanat pel Congrés dels Estats Units.

## Sobre la recerca

Cada mes, s'investiga el cel visible a angles molt grans, a aproximadament R ~19.5. Es necessiten obertures més grans per estendre la recerca a distàncies més grans, fins i tot si es limita el camp a la regió el·líptica. A més d'altres millores per beques anteriors atorgades al NEOO, s'ha completat una càmera pel telescopi de Mt. Lemmon, infrautilitzat, que ajudarà a la recerca.

## Equip de CSS/SSS

L'equip de CSS està capitanejat per Steve Larson, del "Laboratori lunar i planetari" de la Universitat d'Arizona.
L'equip complet és:
* Steve Larson
* Ed Beshore
* Rik Hill
* Richard Kowalski
* Alex Gibbs
* Andrea Boattini
* Al Grauer
A Austràlia:
* Rob McNaught
* Gordon Garradd
* Donna Burton

## Enllaços externs

* (anglès) Pàgina web del Catalina Sky Survey
# Berrocal de Salvatierra

Berrocal de Salvatierra és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 175 | 150 | 122 | 122 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2008-12-02 a Wayback Machine.
# Yōtei

El mont Yōtei (羊蹄山, Yōtei-zan, literalment "muntanya de peülla d'ovella") és un estratovolcà inactiu que s'eleva fins als 1.898 msnm i es troba al Parc nacional de Shikotsu-Tōya, a l'illa de Hokkaidō, Japó. També és anomenat Yezo Fuji o Ezo Fuji (蝦夷富士), essent "Ezo" un antic nom de l'illa de Hokkaido, perquè s'assembla al mont Fuji. La muntanya també es coneix com a Makkari Nupuri (マッカリヌプリ) i Mont Shiribeshi (後方羊蹄山, Shiribeshi-yama).
El mont Yōtei està compost principalment per andesita i dacita. L'estratovolcà és simètric, cosa que el fa semblar al mont Fuji. El volcà, simètric, és molt visible i visible de lluny, ja que s'alça uns 1.500 metres sobre la plana. El cràter principal fa 700 metres de diàmetre. Hi ha profunds barrancs que tallen el con volcànic pels flancs.
La tefrocronologia indica dues erupcions al mont Yotei. La més recent vers el 1.050 aC d'un con que emergeix del flanc nord-oest de la muntanya al llac Hangetsu (Hangetsu-ko). L'anterior erupció data del 3.550 aC.

## Geografia

El mont Yōtei s'aixeca sobre valls (riu Shiribetsu-kawa) i planes (plana de Kutchan) que es troben a menys de 300 metres sobre el nivell del mar, gran part de les quals es conreen. La muntanya està coberta per bosc primari fins a uns 1.500 metres sobre el nivell del mar. Més enllà hi ha l'estatge alpí, fins al cim, a 1.898 metres, on hi ha un cràter circular. S'hi pot observar flora endèmica.

## Referències

* 1 2 3 «YOTEI-ZAN». Quaternary Volcanoes in Japan. Geological Survey of Japan, AIST, 2006. Arxivat de l'original el 2012-07-06. [Consulta: 27 setembre 2008].
* ↑ «Japan Ultra-Prominences». Peaklist.org. [Consulta: 1r gener 2015].
* ↑ «Yotei». Global Volcanism Program. Smithsonian National Museum of Natural History. [Consulta: 3 December 2009].
* 1 2 (anglès) «Yotei». [Consulta: 4 juillet 2010].
* ↑ «Yotei:Eruptive History». Global Volcanism Program. Smithsonian National Museum of Natural History. [Consulta: 3 December 2009].
* ↑ (anglès) «Yotei-zan, Japan». [Consulta: 4 juillet 2010].
# Edita Janeliūnaitė

Edita Janeliūnaitė (Šiauliai, 16 de desembre de 1988) és una ciclista lituana que fou professional del 2008 al 2014.

## Palmarès

* 2013
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Costa Rica

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# 665

El 665 (DCLXV) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* El califa omeia, Muàwiya I, envia una gran host contra l'Exarcat d'Àfrica en auxili del traïdor Gennadi, que mor en arribar a Alexandria.

## Referències

* ↑ Treadgold, 1997, p. 320.

## Bibliografia

* Treadgold, W. T. A History of the Byzantine State and Society (en anglès). Stanford University Press, 1997. ISBN 0-804-72630-2.
# Mercaptopurina

Mercaptopurina, també nomenada 6-mercaptopurina o abreujadament 6-MP, és un medicament immunosupressor que s'utilitza en el tractament d'alguns tipus de càncer, principalment leucèmia limfoide aguda. També s'utilitza per tractar d'altres malalties, entre elles la colitis ulcerosa i la malaltia de Crohn. És un dels fàrmacs inclosos en la llista de medicaments essencials de l'Organització Mundial de la Salut.

## Farmacologia

Pertany al grup dels antimetabòlits, anàlegs de les purines, i s'administra per via oral a una dosi variable. Els metabòlits de la mercaptopurina inhibeixen la síntesi de purines i interfereix en la formació de nucleòtids que han d'incorporar-se a la molècula de ADN, provocant un efecte citotòxic sobre les cèl·lules malignes.

## Indicacions

Tractament de la leucèmia limfocítica aguda, malaltia de Crohn i colitis ulcerosa.

## Efectes secundaris

Com tots els medicaments, és susceptible de causar efectes adversos, entre ells diarrea, nàusees i vòmits, debilitat i pèrdua de cabell. Pot provocar mielosupressió que es manifesta per disminució de leucòcits en sang amb propensió a infeccions (leucopènia), disminució d'hematies (anèmia) i baix nombre de plaquetes (trombocitopènia) amb tendència a hemorràgies.

## Història

La 6-mercaptopurina va ser descoberta pels científics guanyadors del Premi Nobel de Medicina o Fisiologia (1988) Gertrude Belle Elion i George Herbert Hitchings i que van treballar plegats a partir de l'any 1944 a Burroughs Wellcome a Tuckahoe, Nova York, -actual GlaxoSmithKline-. Va ser desenvolupat clínicament en col·laboració amb els investigadors de l'Hospital Memorial -ara Memorial Sloan Kettering Cancer Center in New York City-.

## Referències

* ↑ Sahasranaman, S.; Howard, D.; Roy, S. «Clinical pharmacology and pharmacogenetics of thiopurines». European Journal of Clinical Pharmacology, vol. 64, 8, 2008, pàg. 753–767. DOI: 10.1007/s00228-008-0478-6. PMID: 18506437.
* ↑ «Mercaptopurine». The American Society of Health-System Pharmacists. [Consulta: Aug 28, 2015].
* ↑ «Off-Campus Access Login». vr2pk9sx9w.search.serialssolutions.com.proxy1.lib.uwo.ca. [Consulta: 28 setembre 2015].
* ↑ Katherine Bouton for the New York Times. January 29, 1989 The Nobel Pair consulta= 9 de maig de 2017
* ↑ «6 Mercaptopurine» (en anglès). Chemical & Engineering News. [Consulta: 9 maig 2017].
# Jeux d'eau (Ravel)

Jeux d'eau (Jocs d'aigua) és una peça per a piano de Maurice Ravel composta el 1901. La va dedicar al seu mestre Gabriel Fauré i l'estrena va tenir lloc el 5 d'abril de 1902 interpretada per Ricard Viñes, gran amic del compositor. La partitura porta en epígraf una citació de Henri de Régnier: «Dieu fluvial riant de l'eau qui le chatouille». L'execució de l'obra dura aproximadament uns cinc minuts.
Encara que la reputació de "debussyste" i d'impressionista de Ravel s'inicia amb aquesta obra, Jocs d'aigua, en aquest cas és en Liszt (A la vora d'una font, 1855 i Jocs d'aigua de la vil·la d'Este, 1883) on cal buscar les fonts del compositor.
| « | «Els Jocs d'aigua, apareguts el 1901, són a l'origen de totes les novetats pianístiques en què s'ha volgut fixar-se a la meva obra. Aquesta habitació, inspirada del soroll de l'aigua i dels sons musicals que fan sentir els brolladors d'aigua, les cascades i els rierols, és fundada en dos motius a la manera d'un primer temps de sonata, sense tanmateix sotmetre's al pla tonal clàssic.» | » |
| — Maurice Ravel, Esbós autobiogràfic, 1928 |||
Fauré tenia els Jocs d'aigua en gran estima, però Saint-Saëns no va voler veure en aquesta peça d'avantguarda més que una «cacofonia». Tanmateix l'obra va tenir ràpidament un gran èxit, va afirmar definitivament la personalitat musical de Ravel i va tenir una influència sobre alguns dels seus contemporanis com, per exemple, Debussy (Preludis, Estudis). La seva brevetat i la seva dolçor la fan una pàgina preuada en els concerts.

## Notes

* ↑ Déu fluvial rient-se de l'aigua que li fa pessigolles
* ↑ «Les Jeux d'eau, parus en 1901, sont à l'origine de toutes les nouveautés pianistiques qu'on a voulu remarquer dans mon œuvre. Cette pièce, inspirée du bruit de l'eau et des sons musicaux que font entendre les jets d'eau, les cascades et les ruisseaux, est fondée sur deux motifs à la façon d'un premier temps de sonate, sans toutefois s'assujettir au plan tonal classique.»
# El Prat (Santa Maria de Besora)

el Prat o el Prat de Besora és un mas a poc més d'un km al sud del nucli de Santa Maria de Besora (Osona) a tocar de l'ermita de Sant Salvador del Prat.

## Arquitectura

Situada als voltants de l'esglesiola romànica de Sant Salvador del Prat, el Prat de Besora és una masia de proporcions considerables, els murs de la qual ens mostren les diverses fases del seu creixement. Al cos cúbic originari s'hi afegí a la part de ponent la casa dels masovers, també de planta quadrangular i de dos pisos d'alçada. Posteriorment es construí una nova masoveria a ponent de l'edifici, amb unes dimensions més reduïdes i un pis menys d'alçada. La teulada, de teula àrab i de dues vessants, unifica les dues etapes de construcció.

## Història

Per bé que aquest mas és documentat des de finals de l'Edat Mitjana, la construcció actual data del segle xviii (1786). A aquest cos s'hi afegí la primera masoveria a inicis del segle xix i posteriorment la segona, el 1885. Són destacables els armaris i altres peces que formen el mobiliari a l'interior de la casa, ara convertida en segona residència, excepte la masoveria: un armari encastat del 1792 i un rellotge que duu inscrita la data de 1843. També cal destacar les diverses habitacions amb alcova (5).

## Referències

* 1 2 «Mas el Prat de Besora». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Yū Asagiri

Yū Asagiri (あさぎり夕, Asagiri Yū), nascuda com Yuriko Takano (高野夕里子, Takano Yuriko), que també signa com Yū Asagiri (朝霧夕, Asagiri Yū), és una mangaka japonesa de Tòquio (Japó). Va fer el seu debut en el manga en 1976. Asagiri va rebre en 1987 el Kodansha Manga Award per shōjo amb Nana Iru Majikku ("Set Colors Magics").

## Referències

* ↑ Joel Hahn. «Kodansha Manga Awards». Comic Book Awards Almanac. Arxivat de l'original el 2007-08-16. [Consulta: 21 agost 2007].

## Enllaços externs

* Perfil a The Ultimate Manga Guide Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine. (anglès)
# Casa al carrer Prat de la Riba i Baixada de Sant Miquel (el Vendrell)

La casa al carrer Prat de la Riba i Baixada de Sant Miquel és un edifici del Vendrell protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'edifici és recorregut per un sòcol de pedra i decorat tot ell per uns medallons i dibuixos de baix relleu pintats de color blanc que representen motius referents a l'agricultura, a la caça, així com florals. A la façana de la Baixada de Sant Miquel es troba una petita fornícula que conté una representació de l'esmentat Sant. La façana principal de la casa dona la carrer Prat de la Riba. És composta per dos plantes i als baixos, on hi ha la farmàcia i una gran portalada d'accés. La planta principal presenta balcons de ferro forjat, i a la llinda de l'esquerra hi ha un escut amb la figura d'un nen i la inscripció 26 d'abril de 1599. La façana és rematada per una cornisa i una barana de maó i pedra. A l'esquerra s'alça un cos vertical que conté també tres plantes, en el qual destaquen la gran portalada, un balcó, i dues finestres aparellades i una petita rosassa així com la teulada a dues vessants.

## Història

La casa actual fou construïda en 1917, després d'enderrocar l'antiga casa que datava d'abans del 1599. Aquesta tenia amples murs amb espitlleres (podia formar part de les muralles). Era propietat de la família Nin, un dels grans propietaris medievals de la vila. De l'antiga casa només en resta l'escut dels Nin que avui es troba en la llinda d'un balcó. La nova casa fou propietat del Sr. A. Ferrer i Pi, sots president de la Diputació de Barcelona, que residia a Vilanova i la Geltrú. Els seus descendents van llogar la casa i posteriorment la van vendre als seus inquilins. D'ells l'adquirí, a la dècada dels 20 del segle passat, el Sr. Joan Milà i Miquel.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer Prat de la Riba i Baixada de Sant Miquel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Casa al carrer Prat de la Riba i Baixada de Sant Miquel». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Eleccions municipals de 2019 a Capafonts

Les eleccions municipals de 2019 a Capafonts van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 26 de maig de 2019 a Capafonts, al Baix Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 3 regidors de l'Ajuntament de Capafonts.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és en l'àmbit municipal i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de Capafonts, en tenir 107 persones censades, l'hi correspon 3 regidors.

## Candidatures

El 30 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Valls va proclamar les dues candidatures del municipi de Capafonts en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Candidatura d'Unitat Popular-Alternativa Municipalista (CUP-AMUNT)
* Junts per Capafonts (JxCAT - JUNTS)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, Capafonts tenia una població de 96 habitants, dels quals 107 persones van ser cridades a votar a una de les urnes de les 1 meses que es van constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 87,9%, el qual cosa implica que un total de 94 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, Capafonts ha registrat una xifra molt més alta, situant-se en 23,0 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | Capafonts |
| Participació (14h) | 47,7% ( 9,8%) |
| Participació (18h) | 61,7% ( 13,1%) |
| Participació (20h) | 87,9% ( 24,7%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Eleccions municipals 2019 | Eleccions». Diputació de Barcelona, 21-09-2019. [Consulta: 31 maig 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
# Casa Pare Manyanet

La Casa Pare Manyanet és una obra de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de cinc altures, planta baixa i quatre pisos. L'amplada de l'edifici és de reduïdes dimensions, la qual cosa accentua la verticalitat del mateix. Presenta una finestra balconera a cada planta. Les baranes metàl·liques es troben decorades, ocasionalment, amb barrots helicoidals.
Les façanes, sobretot la posterior, situada a la Placeta de l'Església, han estat reformades i han perdut la seva fesomia originària.

## Història

La importància de l'edifici recau en què fou la casa natal de Josep Manyanet i Vives, dit pare Manyanet (1833 - 1901), prevere trempolí fundador de dues ordres religioses.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Pare Manyanet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
* ↑ «Casa Pare Manyanet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mercal·lita

La mercal·lita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom de Giuseppe Mercalli (1850-1914), ex-director de l'Observatori del Vesubi.

## Característiques

La mercal·lita és un sulfat de fórmula química KHSO₄. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es troba en forma de cristalls tabulars, d'uns pocs mil·límetres, agregats en estalactites.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mercal·lita pertany a «07.AD - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations grans només» juntament amb els següents minerals: arcanita, mascagnita, misenita, letovicita, glauberita, anhidrita, anglesita, barita, celestina, olsacherita, kalistroncita i palmierita.

## Formació i jaciments

Es troba en fumaroles volcàniques actives, on sol trobar-se associada a altres minerals com la misenita, la hieratita i la carobbiïta. Va ser descoberta l'any 1935 al mont Vesuvi, a la província de Nàpols (Campània, Itàlia), l'únic indret on ha estat trobada.

## Referències

* ↑ «Mercallite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 juliol 2016].
* ↑ «Mercallite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 11 juliol 2016].
# Union Sportive Tshinkunku

La Union Sportive Tshinkunku és un club de futbol congolès de la ciutat de Kananga. Amb anterioritat el club tingué el nom Union St-Gilloise.

## Palmarès

* Lliga de la República Democràtica del Congo de futbol:
** 1985
* Copa de la República Democràtica del Congo de futbol:
** 2011
* Lliga provincial de Kasaï-Occidental:
** 2006, 2007

## Referències

* ↑ L'Equipe Tshinkunku (Ex-Union St-Giloise) de Kananga – mbokamosika.com
* ↑ «Club logo». Arxivat de l'original el 2015-06-04. [Consulta: 20 octubre 2019].
* ↑ «Congo (Kinshasa) – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Congo (Kinshasa) - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ afriqueavenir.org; Cup win 2011