OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# HEMT

Els HEMT (de l'anglès high-electron-mobility transistor) són transistors tipusFET, (de l'anglès field effect transistor) en què es reemplaça el canal de conducció per una juntura en la qual s'uneixen dos materials semiconductors amb diferents bretxes entre les bandes de conducció i de valència, el que produeix una capa molt prima a la qual el nivell de Fermi aquesta una mica per sobre la banda de conducció, d'altra banda els portadors queden confinats a una capa tan estreta que se'ls pot descriure com un gas d'electrons de dues dimensions. Per aquestes dues raons els portadors de càrrega adquireixen una molt alta mobilitat i una alta velocitat de saturació, capacitar-los per reaccionar a camps que varien a molt altes freqüències, com també redueix molt significativament l'efecte de dispersió que els àtoms de dopatge produeixen sobre els portadors de càrrega REDICE en gran manera el soroll que aquest dispositiu emet.
Normalment els dos materials semiconductors té la mateixa estructura cristal permetent un adequat calci entre aquestes, això amb l'objectiu d'evitar que els portadors quedin atrapats en les discontinuïtats que es podrien produir. Reduint el seu rendiment.
Hi ha un tipus de HEMT, conegut com pHEMT (de l'anglès pseudomorphic HEMT) en els quals això no es compleix i s'hi posa una capa extremadament prima de d'un dels materials, tant prima, que es deforma per encaixar amb l'altre material. Amb això s'aconsegueixen bretxes d'energia molt més altes permetent un millor rendiment del transistor.
Una altra manera d'aconseguir això és la inserció, entre els dos materials, d'una capa molt prima d'adaptació que és l'encarregada d'unir les dues estructures cristal. Això presenta un avantatge quan la capa d'adaptacions està construïda amb Alina, en aquest material la concentració de In és graduada de manera de calçar les estructures cristal·lines, llavors s'ha d'una alta concentració de In produeix alt guany i una baixa concentració produeix sota soroll

## Referències

* ↑ «HEMT: High Electron Mobility Transistor & PHEMT » Electronics Notes» (en anglès). https://www.electronics-notes.com.+[Consulta: 25 octubre 2022].
* ↑ Ross, R. L.; Svensson, Stefan P.; Lugli, Paolo. Pseudomorphic HEMT Technology and Applications (en anglès). https://books.google.cat/book.+ Springer Science & Business Media, 2012-12-06. ISBN 978-94-009-1630-2.
* ↑ AG, Infineon Technologies. «GaN HEMT – Gallium Nitride Transistor - Infineon Technologies» (en anglès). https://www.infineon.com.+[Consulta: 25 octubre 2022].

## Enllaços externs

* heteroestructures Field Effect Transistors Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
Must Check: Best IAS Coaching In Delhi
# Luciobarbus caspius

Luciobarbus caspius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Proasellus ezzu

Proasellus ezzu és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Etimologia

El seu epítet específic ezzu en llengua sarda vol dir antic d'edat, un nom que es va considerar escaient per a aquesta espècie car és un testimoni d'antics esdeveniment geològics.

## Descripció

* És una espècie cega i despigmentada.
* L'estructura de l'endopodi del mascle sembla ésser molt similar al mateix apèndix de l'espècie ibèrica Proasellus ebrensis, tot i que adaptada parcialment a un entorn aquàtic subterrani.

## Hàbitat

És una espècie demersal i d'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: l'illa de Sardenya (Itàlia).

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 Argano, R. i Campanaro, A., 2004. Two new Proasellus (Crustacea, Isopoda, Asellidae) species from Sardinia: evidences of an old colonization wave of the island. Studi Trentini di Scienze Naturali, Acta Biologica 81: 49-52.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Pomadasys argyreus

Pomadasys argyreus és una espècie de peix de la família dels hemúlids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 40 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Pakistan fins a Sri Lanka i el sud-est d'Àsia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McKay, R.J., 1984. Haemulidae. A W. Fischer and G. Bianchi (editors) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean (Fishing Area 51). Vol. 2. FAO, Roma, Itàlia. pag. var.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Portada/article febrer 19
## Primat

Els primats (Primates) són un ordre de mamífers que comprèn els lèmurs, els ai-ais, els lorísids, els gàlags, els tarsers, els micos i els simis, amb els humans inclosos en aquesta última categoria. Tret dels humans, que avui en dia habiten a tots els continents de la Terra, la majoria de primats viuen a les regions tropicals o subtropicals de les Amèriques, Àfrica i Àsia. La mida dels primats va des dels 30 grams del lèmur ratolí pigmeu fins als 200 quilograms del goril·la de muntanya. Segons les proves fòssils, els avantpassats primitius dels primats podrien haver existit a finals del període Cretaci fa uns 65 milions d'anys i el primatoide més antic conegut és Plesiadapis, del Paleocè superior (fa aprox. 58-55 milions d'anys).
# Portada/article febrer 23
## Drosera regia

Drosera regia és una espècie de planta carnívora del gènere Drosera, que és endèmica d'una única vall de Sud-àfrica. El nom de dròsera prové de la paraula grega droseros, que significa "coberta de rosada". L'epítet específic regia és una paraula llatina que significa "reial", una referència a l'"aparença majestuosa" de la planta. Les fulles poden arribar a mesurar 70 centímetres de llarg. Posseeix nombroses característiques primitives que no s'observen en altres espècies de dròseres, com són rizomes llenyosos, pol·len operculat i la manca d'una vernació. Tots aquests factors, combinats amb la informació molecular que aporta l'anàlisi filogenètica, confirma que D. regia presenta algunes de les característiques més primitives del gènere.
# Pont del Molí dels Capellans

El Pont del Molí dels Capellans és una obra de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Ponta damunt la riera de Tarradell prop del molí dels Capellans.
Pont amb l'ull d'arc de mig punt. Fa uns cinc metres d'amplada per quatre metres d'alçada. Es construït amb volta de pedra però ha estat reparat amb totxo i ciment (concretament la part de llevant). A la part nord hi ha un mur que forma el camí separant-lo del torrent. Les baranes són coronades amb pedres posades de canto, hi ha uns pilanets quadrats a la zona nord que dona accés al molí.
Malgrat la seva bellesa es seu estat és molt descurat.

## Història

La història del pont deu ser tant remota com el pas per aquest indret por poder traspassar la riera. De totes maneres deu haver seguit l'evolució del molí del qual en tenim constància en el nomenclàtor de la província de Barcelona de 1860, per bé que els seus orígens deuen ser més antics a jutjar per la llinda gotitzant d'una de les seves obertures.
El pont prengué el nom del molí que per ser propietari de la Seu de Vic prengué el sobrenom dels "Capellans".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Pont del Molí dels Capellans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Pont del Palau

El pont del Palau (en en rus Дворцо́вый мост: Дворцо́вый мост, Dvortsovi most) és un pont sobre el riu Nevà de Sant Petersburg. És un dels principals símbols i atraccions turístiques, i constitueix una de les artèries principals de la ciutat de Sant Petersburg.
El pont està situat en la part central de la ciutat i connecta la plaça del Palau amb l'illa Vassílievski. Té 250 metres de longitud i una amplària de 27 metres.

## Mecanisme

El motor que serveix per obrir les 700 tones de cada meitat del pont es compon d'uns motors, d'enormes engranatges (alguns d'ells són encara els d'origen) i uns contrapesos de milers de tones. El mecanisme funciona de manera fiable, però de vegades s'han produït petits incidents. A l'octubre 2002, una de les dents d'un engranatge es va trencar, i el pont va quedar parat a meitat del seu recorregut, causant conseqüentment un gran retard en el pas de les embarcacions.

## Galeria

* Vista del pont aixecat
* Vista del pont de dia
* Un dels motors d'obertura del pont

## Referències

* 1 2 3 Jean-Rodolphe Perronet. La construcción de puentes en el siglo XVIII. Reverte, 2005, p. 103–. ISBN 978-84-7790-419-9.
# Portada/article abril 15
## Leonardo da Vinci

Leonardo da Vinci (Vinci, 15 d'abril de 1452 - Amboise, 2 de maig de 1519) fou un artista florentí i un home d'un esperit universal, a la vegada, científic, enginyer, inventor, anatomista, pintor, escultor, arquitecte, urbanista, naturalista, músic, poeta, filòsof i escriptor.
Leonardo de Vinci sovint ha estat descrit com l'arquetip i el símbol de l'home del Renaixement, un geni universal, un filòsof humanista amb una curiositat il·limitada, i una gran força creativa. Ha estat considerat com un dels pintors més destacats de tots els temps i potser la persona més polifacètica i talentosa en un major nombre d'àmbits diferents. Dues de les seves obres, La Gioconda i El Sant Sopar, són pintures molt cèlebres, sovint copiades i parodiades, i el seu dibuix de l'Home de Vitruvi ha estat igualment reproduït en nombrosos treballs. Només han sobreviscut fins a l'actualitat una quinzena d'obres.
# Portada/article abril 18
## (243) Ida

(243) Ida és un asteroide de la família Coronis del cinturó principal. Va ser descobert el 29 de setembre del 1884 per Johann Palisa i rebé el nom d'una nimfa de la mitologia grega. Posteriors observacions telescòpiques classificaren l'asteroide Ida com un asteroide de tipus S, el tipus més nombrós en el cinturó interior d'asteroides. El 28 d'agost del 1993, Ida va ser visitat per la nau espacial Galileu, amb destinació a Júpiter. Va ser el segon asteroide visitat per una nau espacial i el primer que es va descobrir que tenia un satèl·lit, anomenat Dàctil.
Igual que tots els asteroides del cinturó principal, l'òrbita d'Ida es troba entre els planetes Mart i Júpiter. El seu període orbital és de 4,84 anys, i el seu període de rotació de 4,63 hores. Ida té un diàmetre mitjà de 31,4 quilòmetres. És de forma irregular i allargada.
# Portada/efemèride agost 5

Dona mediterrània de Lluïsa Granero, a Sitges
« 4 d'agost · 5 d'agost · 6 d'agost »
# Portada/efemèride agost 8

Richard Nixon
« 7 d'agost · 8 d'agost · 9 d'agost »
# Publi Valeri Potit Publícola

Publi Valeri Potit Publicola (en llatí Publius Valerius L. F. L. N. Potitus Publicola) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Valèria i era de la família dels Valeri Potit.
Era fill de Lucius Valerius L.F.P.N. Potitus i va ser tribú amb potestat consular sis vegades: 386 aC, 384 aC, 380 aC, 377 aC, 370 aC i 367 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 515.
# Publi Valeri Flac (ambaixador)

Publi Valeri Flac (en llatí Publius Valerius Flaccus) va ser un militar romà enviat l'any 218 aC juntament amb Quint Bebi Tàmfil com ambaixador a Hispània per desaconsellar a Hanníbal l'atac a Sagunt i després va anar a Cartago per anunciar les intencions dels romans si Hanníbal feia la conquesta de la ciutat.
El 215 aC va dirigir com a llegat un destacament de les tropes del cònsol Marc Claudi Marcel a Nola, i es va distingir en la batalla contra Hanníbal.
Poc després apareix dirigint un esquadró romà de 25 vaixells a la costa de Calàbria (moderna Pulla) on va interceptar l'ambaixada enviada per Hanníbal al rei Filip V de Macedònia i es va apoderar de les cartes i documents que portaven els ambaixadors. La seva flota va ser augmentada per protegir les costes d'Itàlia i per actuar contra Macedònia.
Durant el setge de Càpua, quan Hanníbal va atacar Roma, va aconsellar no retirar totes les forces que assetjaven la capital de Campània, i així es va fer, cosa que va ser un encert.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 157.
# Província de Fianarantsoa

Fianarantsoa és una província de Madagascar amb una superfície de 103.272 km². El juliol del 2001 tenia 3.366.291 habitants.
La seva capital és Fianarantsoa. La província de Fianarantsoa fa frontera amb les següents províncies:
* Província de Toamasina - nord
* Província d'Antananarivo - nord-oest
* Província de Toliara - oest

## Divisió administrativa

* 1. Ambalavao
* 2. Ambatofinandrahana
* 3. Ambohimahasoa
* 4. Ambositra
* 5. Befotaka
* 6. Fandriana
* 7. Farafangana
* 8. Fianarantsoa Rural
* 9. Fianarantsoa Urban
* 10. Iakora
* 11. Ifanadiana
* 12. Ihosy
* 13. Ikalamavony
* 14. Ikongo
* 15. Ivohibe
* 16. Manakara-Atsimo
* 17. Manampatrana
* 18. Manandriana
* 19. Mananjary
* 20. Midongy-Sud
* 21. Nosy Varika
* 22. Vaingaindrano
* 23. Vohipeno
* 24. Vondrozo

## Ciutats

* Alakamisy, Fianarantsoa
* Fanjakana
# Província de Faryab

La província de Faryab (فارياب Fāryāb) és una divisió administrativa de l'Afganistan. La capital és Maymana. És de majoria uzbeka (53%) seguits dels tadjiks (27%). El nom vol dir "Terra regada". La moderna província agafa el nom de l'antiga ciutat de Faryab que fou fundada pels sassànides i va subsistir fins al 1221 quan fou destruïda pels mongols. De Faryab era originari el destacat filòsof persa Abū Naṣr al-Fārābi (أبو نصر محمد الفارابي) conegut a Europa com al-Farabi o Alpharabius. Després de la invasió americana del 2001 el control de la província fou encarregat a Noruega, amb base a Maymana. El 2008 el districte de Ghormach, que pertanyia a la província de Badghis, fou transferit a aquesta província. La població estimada el 2006 és de 840.400 habitants i la superfície de 20.293 km². Les principals ciutats són Maymana i Andkhoy

## Districtes

Districtes de la Província de Faryab :
| Districte | Població | Notes |
| Almar | | |
| Districte d'Andkhoy | | el 2005 es va segregar el districte de Qurghan |
| Bilchiragh | | el 2005 es va segregar el districte de Gurziwan |
| Dawlat Abad | 39.000 | Antigament Faryab |
| Ghormach | | Agregat per decret presidencial el desembre de 2008, abans de Badghis |
| Gurziwan | | Creat el 2005 segregat de Bilchiragh |
| Khani Chahar Bagh | 22.000 | |
| Khwaja Sabz Posh | | |
| Kohistan | 38.200 | |
| Districte de Maymana | 68.000 | |
| Pashtun Kot | 159.300 | |
| Qaramqol | 17.100 | |
| Qaysar | 122,300 | |
| Qurghan | | Creat el 2005, segregat d'Andkhoy |
| Shirin Tagab | 65,800 | |

## Referències

* ↑ «Faryab provincial profile». Arxivat de l'original el 2009-07-03. [Consulta: 29 agost 2010].
* 1 2 Balland, Daniel. «FAÚRYAÚB». A: Ehsan Yarshater. Encyclopædia Iranica. Online Edition. Estats Units: Columbia University. Arxivat 2008-05-27 a Wayback Machine.
* ↑ Afghanistan Geographic & Thematic Layers

## Enllaços externs

* Província de Faryab Arxivat 2006-07-20 a Wayback Machine. a la Geographical Database
# Premis Pulitzer de 1928

Els següents són els Premis Pulitzer del 1928.

## Premis de periodisme

* Servei públic:
** Indianapolis Times, per la seva tasca de denúncia de la corrupció política a Indiana, perseguint els culpables i propiciant un estat de coses més sa en el govern civil.
* Informació:
** Premi no concebut
* Redacció editorial:
** Grover Cleveland Hall, de The Montgomery Advertiser, per les seves editorials contra el gangsterisme, els assots i la intolerància racial i religiosa. "L'Advertaiser va lliurar una guerra contra el ressorgiment del Ku Klux Klan", diu avui el diari.
* Caricatura Editorial:
** Nelson Harding, del Brooklyn Daily Eagle, "May His Shadow Never Grow Less" (Que la seva ombra mai creixi menys).

## Premis de lletres i teatre

* Novel·la:
** The Bridge of San Luis Rey (El pont de San Luis Rey) de Thornton Wilder (Boni)
* Teatre:
** Strange Interlude d'Eugene O'Neill (Boni)
* Història:
** Main Currents in American Thought, 2 vols. per Vernon Louis Parrington (Harcourt)
* Biografia o autobiografia:
** The American Orchestra i Theodore Thomas de Charles Edward Russell (Doubleday)
* Poesia:
** Tristram d'Edwin Arlington Robinson (Macmillan)

## Referències

* ↑ «Fight To Rid Alabama Of Floggings By Hooded Bands Brings High Award». The Montgomery Advertiser [Montgomery, Alabama], 08-05-1928, pàg. 1.
* ↑ "History of the Montgomery Advertiser" Arxivat 2012-08-25 a Wayback Machine.. Montgomery Advertiser: a Gannett Company. Retrieved 2013-11-07.
* ↑ «Nelson Harding wins Pulitzer cartoon prize second successive time». Brooklyn Daily Eagle, 08-05-1928. (Part 2 of article)

## Enllaços externs

* Premis Pulitzer per al 1928
# Prova de rendiment

Proves de rendiment cobreixen una àmplia gamma d'avaluacions d'enginyeria o funcionals, on un material, producte, sistema o persona no és especificat per especificacions detallades de materials o components: més aviat, l'èmfasi és sobre les característiques finals de rendiment mesurables. La prova pot ser un procediment qualitatiu o quantitatiu.
Proves de rendiment es poden referir a l'avaluació del rendiment d'un examinand humà. Per exemple, un examen pràctic de conduir és una prova de rendiment de si una persona és capaç de realitzar les funcions d'un conductor competent d'un automòbil.
En la indústria informàtica, programari de prova de rendiment s'utilitza per determinar la velocitat o l'eficàcia d'un ordinador, xarxa, programa o dispositiu. Aquest procés pot incloure proves quantitatives fetes en un laboratori, com la mesura del temps de resposta o el nombre d'MIPS (milions d'instruccions per segon) en què funciona un sistema. També es poden avaluar atributs qualitatius com fiabilitat, escalabilitat i interoperabilitat. Les proves de rendiment es fan sovint conjuntament amb proves d'estrès.

## Exemples

* Protecció contra incendis
* Rendiment dels equips de protecció personal
* L'examen de final de carrera de Dret
* Proves d'aptitud
* Programari de proves de rendiment
i molts altres.

## Referències

* 1 2 «Performance Testing Guidance for Web» (en anglès). Microsoft, 2007. [Consulta: 1r febrer 2011].
* ↑ «Performance testing» (en anglès). Usability Net. [Consulta: 1r juny 2011].

## Enllaços externs

* Automatització del procés de càlcul de les proves de rendiment d'una central de cicle combinat amb disposició monoeix Arxivat 2010-09-23 a Wayback Machine. PDF
# Prudovoi

Prudovoi (en rus: Прудовой) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, segons el cens rus del 2010 tenia 298 habitants. Pertany al districte de Zernograd.

## Referències

* ↑ «Топографическая карта Ростовской области. Генштаб Советской Армии.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «Почвенная карта России». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ Plantilla:Публикация
# Prudove

Prudove (en (ucraïnès): Прудове, rus: Прудовое, Prudovoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.009 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22.
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Przejście podziemne

Przejście podziemne (Pas subterrani) és un telefilm polonès produït el 1973, una de les primeres pel·lícules de Krzysztof Kieślowski.

## Argument

Michał es trasllada d’una ciutat de províncies a Varsòvia en una excursió escolar. Al pas subterrani de l'Estació Central es troba a la seva dona Lena, que el va deixar fa un temps. La dona treballa com a decoradora d'aparadors. A la botiga, Michał intenta convèncer la seva dona perquè torni a casa, i en el fons continua la vida nocturna i matinal del passatge subterrani (rodada en estil documental).

## Repartiment

* Andrzej Seweryn - Michał
* Teresa Budzisz-Krzyżanowska - Lena
* Zygmunt Maciejewski - educador
* Anna Jaraczówna - àvia del bany
* Jan Orsza-Łukaszewicz - home apallissat
* Janusz Skalski - un home que fa decoracions
* Marcel Łoziński - Un francès que busca una manera
* Wojciech Wiszniewski - un home que fa decoracions

## Referències

* ↑ Kieślowski on Kieślowski, 1993, p. 243.
* ↑ «Przejście podziemne» (en polonès). Сайт «FilmPolski.pl». Arxivat de l'original el 2022-09-22. [Consulta: 15 desembre 2022].

## Bibliografia

Krzysztof Kieślowski, Danusia Stok. Kieślowski on Kieślowski / Edited by Danusia Stok. — London: Faber and Faber, 1993. — xxiii, 268 p. — ISBN 0-571-16733-0.

## Enllaços externs

* Przejście podziemne a YouTube