OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Monoteisme ètic

El monoteisme ètic és un sistema de creença que es va desenvolupar a la Terra d'Israel, on l'adoració i culte exclusius al seu Déu Elohim van portar al seu reconeixement com l'únic i veritable. El monoteisme ètic sol definir-se en contraposició al monoteisme filosòfic. Es preocupa menys amb la unitat numèrica de Déu, que amb un compromís conscient amb el culte a un sol Déu. La fe trobada en el Tanakh (la Bíblia Jueva, de l'acrònim en hebreu: תַּנַךְ) és més pràctica que teòrica; Les dimensions ètiques per a la naturalesa de Déu es recalquen en la Torà i els Nevi'im (profetes jueus), tant en la seva justícia inherent, com en les exigències morals i ètiques del poble jueu.

## Definició

El monoteisme ètic és una forma de monoteisme exclusiu on es creu que Déu és l'únic déu, així com la font dels estàndards de moralitat, guiant a la humanitat mitjançant els principis ètics. Encara que el monoteisme ètic es va originar en el judaisme, és present en moltes altres religions diferents, com el zoroastrisme, el bahaisme, el cristianisme, el sikhisme, l'islam i moltes més. Totes aquestes religions inclouen la creença en un poder superior, que controla tot el que passa al Cosmos. En el cristianisme, Déu és adorat com la Santíssima Trinitat o segons concepcions no trinitàries de Déu. Els seguidors del monoteisme ètic creuen que cap altre déu no es pot comparar amb el Déu veritable d'Abraham, Isaac i Jacob.

## Referències

* ↑ Issues in Jewish Ethics: Ethical Monotheism
* ↑ Monoteísmo ético
# Daniel Rodríguez Pérez

Daniel Rodríguez Pérez, més conegut com a Txiki, és un futbolista basc, nascut a Sant Sebastià el 27 de març de 1977. Juga de migcampista.
Després de militar en diversos equips modestos, el 2001 debuta a Segona Divisió amb el Racing de Santander. Els càntabres aconsegueixen l'ascens i el basc debuta a la màxima categoria el 2002. Però, tot just juga 26 partits amb el Racing en any i mig, i acabla temporada 03/04 a les files del Córdoba CF.
Jugaria a Segona Divisió amb els andalusos i posteriorment amb el CE Castelló. Des del 2008 ha actuat en equips de Segona B, com el Ceuta i el Zamora.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Theophrastus (cràter)

Theophrastus és un petit cràter d'impacte de la Lluna situat a la part sud del Sinus Amoris, una badia de la part nord-est de la Mare Tranquillitatis. Es troba al sud-est del cràter inundat de lava Maraldi, havent estat designat Maraldi M fins que la UAI li va donar el seu nom actual. Just a sud-est de Theophrastus es troba el cràter Franz, també inundat de lava.
* Localització de Theophrastus (centre de la imatge)
* Fotografia de la missió Lunar Orbiter 4
Es tracta d'un cràter circular, amb parets interiors que descendeixen fins al punt mig i una vora que s'eleva lleugerament per sobre de la mar lunar circumdant. El cràter té gairebé el mateix baix albedo que la superfície propera. No presenta altres característiques distintives, i no s'ha erosionat significativament.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Zaragoza

«Zaragoza» té aquests significats:
* Toponímia:
** Saragossa, ciutat capital de l'Aragó
** Saragossa (comarca), comarca d'Aragó
** Província de Saragossa, una de les províncies espanyoles
** Puebla de Zaragoza, ciutat mexicana
* Biografies:
** Francisco Zaragoza Gomis (Altea, 1912 - Alacant, 1987), metge i polític valencià
** Javier Zaragoza
** Josep Zaragoza i Vilanova (Alcalà de Xivert, 1627 – Madrid, 1679), matemàtic i astrònom valencià
** José Zaragoza
** Àngel Rangel Zaragoza (Sant Carles de la Ràpita, 1982), futbolista català que juga de defensa
** Antoni Siurana i Zaragoza (Lleida, 1943), conseller d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya
** Federico Mayor Zaragoza (Barcelona, 1934), polític i diplomàtic català que fou Director General de la UNESCO entre 1987 i 1999
** Miguel Ambrosio Zaragoza (Albuixec, 1913 - 1992), dibuixant de còmics, conegut per haver il·lustrat El Capitán Trueno
** Miguel Ortiz Zaragoza (Altea, 1962), advocat i polític valencià
* Altres:
** Universitat de Saragossa, centre d'educació superior públic aragonès
** Estació de Saragossa-Delicias, al barri de Las Delicias de Saragossa
** Club Baloncesto Zaragoza, club de bàsquet de la ciutat de Saragossa
** Real Zaragoza, club de futbol de la ciutat de Saragossa a l'Aragó
Viccionari
# Castell Nou d'Ansemburg

El Castell Nou d'Ansemburg (en luxemburguès: Schlass Aansebuerg; en francès: Grand Château d'Ansembourg localment nomenat «Castell nou») situat a Ansemburg a Luxemburg, és un castell del segle xvii. Es troba a la vall de l'Eisch, conegut com la Vall dels Set Castells. A un quilòmetre de distància de la part superior del Castell d'Ansemburg -antic castell medieval-.

## Història

El 1639 Thomas Bidart va construir una casa, que ara és la part central del castell. Originari de Lieja a Bèlgica, Bidart, va ser un pioner de la indústria siderúrgica de Luxemburg, nomenant l'edifici «Maison des Forges». Durant la Guerra dels Trenta Anys, va explotar la seva fusta i ferro, en una foneria de prop de l'antic castell, va muntar la fabricació d'armes. Com a resultat, la seva família va prosperar, guanyant els drets al títol de «Senyors d'Amsemburg» que havia pertangut a la família Raville fins al 1671.
Va ser la família Marchant qui, després d'heretar la propietat per matrimoni, va emprendre la seva transformació sorprenent en el castell amb l'aspecte actual. El 1719, el pati es va ampliar amb dues ales a cada costat de l'edifici original. El frontispici sud es va millorar amb un magnífic arc on quatre estàtues representen els quatre continents. Equipat amb dues petites torres, la nova façana donava als jardins que estaven connectats al castell a través d'una galeria. El balcó del primer pis per damunt del porxo proporcionava una excel·lent vista dels jardins, amb flors i una font. Entre 1740 i 1750, Lambert Joseph de Marchant et d'Ansembourg va transformar encara més els jardins i va estendre els edificis pel costat nord del pati principal per la seva utilització com a estables i allotjaments per al personal del castell. El 1759, el comte Joseph Lambert va afegir la impressionant porta d'entrada barroca amb les armes dels Marchant d'Ansembourg i Velbruck.
Els jardins del castell estan oberts al públic tots els dies. El castell també alberga una sèrie d'esdeveniments culturals durant l'any.
* Entrada central
* Jardins
* Porta barroca

## Vegeu també

* Llista de castells de Luxemburg

## Referències

* 1 2 «Jardin du grand château d'Ansembourg» (en francès). Service des Sites et Monuments Nationaux. Arxivat de l'original el 2016-09-10. [Consulta: 15 març 2011].
* ↑ «Plus de details sur l'histoire..."» (en francès). Grand Château d'Ansembourg. Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 20 agost 2015].
# Henry Murray

Henry Murray (Nova York, 1893 - 1988) va ser un psicòleg nord-americà especialitzat en les necessitats mentals dels individus, camp que va ensenyar a la Universitat de Hardvard. Va elaborar anàlisis psicològiques completes d'individus coneguts, com Hitler, seguint un enfocament de caràcter psicoanalític.

## Necessitats de la persona

Algunes de les necessitats més comunes són:
* Afiliació (pertinença i proximitat a grups i persones estimades)
* Agressivitat
* Autonomia
* Comprensió
* Cura dels altres
* Defensa
* Deferència o admiració
* Dominància
* Evitació del dolor i el patiment
* Exhibicionisme
* Èxit
* Joc
* Ordre
* Perseverança
* Rebuig i allunyament d'allò jutjat com a negatiu
* Sensualitat
* Socors (sentir que les necessitats bàsiques són satisfetes pels altres)
* Submissió (sentir-se controlat per algú)

## Referències

* ↑ http://allpsych.com/personalitysynopsis/murray.html Arxivat 2011-12-19 a Wayback Machine.
# Brian Reynolds

Brian Reynolds (1967) és un programador estatunidenc de videojocs d'estratègia. Treballà a MicroProse des del 1991, juntament amb Sid Meier fou un dels principals programadors del Colonization i Civilization II, basat en l'anterior Civilization de Sid Meier. De la mateixa manera que Sid Meier i Jeff Briggs, abandonà MicroProse per passar a Firaxis Games. Allí hi dissenyà el joc Alpha Centauri i la seva expansió Alien Crossfire el 1999. Abandonà també Firaxis per passar a Big Huge Games el 2000, on hi desenvolupà Rise of Nations per a Microsoft, publicat el 2003, així com la seva expansió Rise of Nations: Thrones and Patriots el 2004 i la seva seqüela el 2006: Rise of Legends. El 2007 llançà Catan per a Xbox.
# Rodnikóvoie

Rodnikóvoie (en rus: Родниковое) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 184 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Xiuladora de gorja rosada

La xiuladora de gorja rosada (Pachycephala rufogularis) és una espècie d'ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae) que habita zones àrides del sud-est d'Austràlia Meridional i zones limítrofes del sud-oest de Nova Gal·les del Sud i nord-oest de Victòria.

## Referències

* ↑ «Xiuladora de gorja rosada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Lipstick

«Lipstick» té aquests significats:
* Jaume Ribas i Surinyach, agent doble i militant del Front Nacional de Catalunya.
* El pintallavis, pel·lícula.
# Castell Nou de Beuda del Pla

Castell Nou de Beuda del Pla és un monument del municipi de Beuda (Garrotxa) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Història

La família Queixàs apareix com a propietària del castell roquer anomenat Castellot. L'any 1308, el cavaller Jaume Berenguer de Queixàs tenia propietats a Beuda. Berenguer Andreu de Queixàs, senyor del castell de Beuda, es casà amb Elisabet senyora del castell de l'Hostal. L'any 1360 apareix com a propietari del Castellot el senyor de Queixàs, per llegat familiar.
Al segle xv la família Queixàs es construí un castell gòtic al pla, prop de l'església, sembla que ampliant una construcció més antiga amb incorporacions gòtiques. En la façana d'aquesta fortalesa tardana hi ha l'escut de la família i és anomenada, precisament, mas Queixàs. És possible que a l'època medieval tardana, el castell roquer fos abandonat.

## Descripció

Construcció del segle xv bastida sobre un edifici més antic. Està format per tres cossos de diferent alçada. El cos principal és de planta rectangular i teulat a dues aigües amb els vessants vers les façanes principals. La porta principal és d'arc de mig punt adovellat i la resta d'obertures tenen la llinda i els brancals realitzades amb carreus ben tallats mentre que la resta dels murs es realitzaren en pedra poc desbastada. Algunes de les finestres tenen decoració gòtica amb un arc conopial calat esculpit a la llinda i figures animals a les impostes. A la part superior són visibles els antics merlets tapiats per fer unes golfes. A la façana posterior hi ha annex un altre cos d'alçada inferior i amb la teulada perpendicular a la del cos principal. Aquí també són visibles sota la teulada els antics merlets tapiats.
El tercer cos és la torre de l'homenatge, que disposa de planta baixa, amb el mur atalussat, i tres pisos superiors. Una de les finestres del segon pis té dos arquets trilobats sense la columna central. Després de les restauracions es substituí el teulat a dues aigües per un de pla amb merlets. Es pot afirmar que aquesta és la part antiga del castell. Actualment, l'interior de l'edifici es troba estructurat de manera semblant a una masia de mitjans del segle xx,

## Referències

* 1 2 «Castell Nou de Beuda del Pla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Castell de Beuda a Catalunya Medieval
* Alçat Castell nou de Beuda Escola tècnica superior d'arquitectura de Barcelona (ETSAB) Arxivat 2014-05-02 a Wayback Machine.
* Castell Nou de Beuda a Castells Catalans
# Herbécourt

Herbécourt és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió de Nord - Pas de Calais - Picardia. L'any 2007 tenia 172 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Herbécourt era de 172 persones. Hi havia 70 famílies de les quals 19 eren unipersonals (5 homes vivint sols i 14 dones vivint soles), 23 parelles sense fills i 28 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 78 habitatges, 67 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 78 habitatges eren cases. Dels 67 habitatges principals, 56 estaven ocupats pels seus propietaris, 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 13 tenien tres cambres, 23 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 52 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 29 habitatges hi havia un automòbil i a 29 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Herbécourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 16 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 12 | 30 a 34 | 8 |
| 8 | 25 a 29 | 12 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 109 persones, 85 eren actives i 24 eren inactives. De les 85 persones actives 73 estaven ocupades (47 homes i 26 dones) i 12 estaven aturades (3 homes i 9 dones). De les 24 persones inactives 5 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 14 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Herbécourt hi havia 68 unitats fiscals que integraven 182 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 14.840 €.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Herbécourt hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Herbécourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Herbécourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Rodnikí (Nijniohirski)

* Per a altres significats, vegeu «Rodnikí».
Rodnikí (en ucraïnès i rus: Родники) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 71 habitants. Pertany al districte de Nijniohirski. Fins al 1948 la vila es deia Aikaixén.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].
# Cotorra de les Antípodes

La cotorra de les Antípodes (Cyanoramphus unicolor) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids. És endèmica de les illes Antípodes (Nova Zelanda), on viu a altituds d'entre i 300 msnm. Ocupa tots els hàbitats de l'arxipèlag. És considerada una espècie vulnerable per la presència de mamífers introduïts, com ara gats, rates i mosteles. El seu nom específic, unicolor, té el mateix significat en llatí que en català.

## Referències

* ↑ «cotorra de les Antípodes». Diccionari dels ocells del món. Fundació Barcelona Zoo, Institut Català d'Ornitologia i TERMCAT, 2023. [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ BirdLife International. «Cyanoramphus unicolor» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2022. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2022-2.RLTS.T22685162A213655486.en. [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ Jobling, 2010, «unicolor».

## Bibliografia

* Jobling, J. A. Helm Dictionary of Scientific Bird Names (en anglès). Christopher Helm, 2010. ISBN 9781408133262.
# Xiuladora de l'illa de Bougainville

La xiuladora de l'illa de Bougainville (Pachycephala richardsi) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de l'illa de Bougainville, a les Illes Salomó

## Referències

Fins fa poc considerada una subespècie de Pachycephala implicata. Actualment classificada com una espècie de ple dret arran treballs com ara Joseph et al 2014

## Referències

* ↑ «Xiuladora de l'illa de Bougainville». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2023(català)
* ↑ L Joseph, AS Nyári i MJ Andersen. 2014. Taxonomic consequences of cryptic speciation in the Golden Whistler Pachycephala pectoralis complex in mainland southern Australia. Zootaxa 3900(2): 294–300.
# Jean-Paul Akayesu

Jean-Paul Akayesu (Taba, Ruanda, 1953) és un ex mestre, inspector escolar, i polític del Moviment Democràtic Republicà (MDR) de Rwanda. Va ser alcalde de la comuna de Taba, a la prefectura de Gitarama, des d'abril de 1993 fins a juny de 1994.
Durant el Genocidi de Ruanda, a mitjan 1994, la majoria dels ostatges van ser assassinats a la comuna dirigida per Akayesu, i molts altres van ser torturats. Akayesu no solament va prendre cap mesura per evitar els assassinats, sinó que personalment va dur a terme l'assassinat de diversos presoners. També va ordenar una llista de persones que van ser assassinades pels Hutus i els va ordenar registrar casa per casa per localitzar als tutsis.

## Referències

* ↑ «Ruanda: la primera condena por genocidio». United States Holocaust Memorial Museum. Holocaust Encyclopedia. [Consulta: 14 juny 2019].
* ↑ Ávila González, Sandra; Castrillón Ayerbe, Ximena; Gutiérrez Baena, Elisa; Mantilla Martínez, Marcela I.; Prieto Sanjuán, Rafael (dir.) A. Akayesu: la primera condena internacional por genocidio. Bogotá: Pontificia Universidad Javeriana, 2005 [Consulta: 14 juny 2019]. Arxivat 4 de març 2016 a Wayback Machine.
# Lipstick Traces: A Secret History of the 20th Century

Lipstick Traces: A Secret History of the 20th Century (en català traduïble com «Rastres de pintallavis: Una història secreta del segle XX») és un llibre de no ficció publicat el 1989 escrit pel crític musical Greil Marcus, que examina la música popular i l'art com una crítica social de la cultura occidental. El llibre contempla moviments d'avantguarda del segle xx com el dadaisme, la Internacional Lletrista o la Internacional Situacionista i la seva influència en les contracultures de finals de segle i, en especial, als Sex Pistols i al punk. El segell Rough Trade va publicar, l'any 1993, la "banda sonora" de Lipstick Traces. Un treball que compila moltes de les cançons que apareixen a les pàgines del llibre. El 1999, el llibre va ser adaptat al teatre per Rude Mechanicals (a.k.a. Rude Mechs) d'Austin, Texas. L'obra de teatre ha rodat per tots els Estats Units d'Amèrica, incloent l'Off-Broadway el 2001 - i també s'ha representat a Salzburg (Àustria). El 2005, l'obra va ser convidada a unir-se a l'Arxiu de Literatura Dramàtica de la Biblioteca Pública de Nova York.

## Enllaços externs

* Harvard University Press: Lipstick Traces; publisher's site
* Lipstick Traces: A Secret History of the 20th Century Arxivat 2006-10-19 a Wayback Machine.; a play created by "Rude Mechs" in Austin, Texas (2000).
* Preview at Google books.
# Casa Figueras

«Casa Figueras» té aquests significats:
* Casa Figueras (Cassà de la Selva), obra del municipi de Cassà de la Selva (Gironès)
* Antiga Casa Figueras, establiment a la Rambla de Barcelona
* Casa Figueras-Bellesguard, habitatge a Barcelona projectat per l'arquitecte modernista Antoni Gaudí, construït entre 1900 i 1909
* Casa Joaquim Figueras o Can Figueras Buach, casal del segle xviii al municipi de Pont de Molins (Alt Empordà)
* Casa Vidal Figueras, habitatge del municipi de Figueres (Alt Empordà)
# Herce

Herce és un municipi de La Rioja, a la regió de La Rioja Baixa.

## Història

Hi ha restes arqueològiques que permeten identificar aquesta població amb l'antiga Illurcis romana. Algunes ressenyes de l'any 1200 al·ludeixen al castell d'Herce, l'alcaid del qual era Miguel Jubera. El 1173, el rei Alfons VIII de Castella va donar la vila a Giomar Rodríguez de Traba i al seu espòs, Diego Jiménez. El 1246, Alfonso López de Haro va fundar el monestir de Santa María de Herce, conegut com a convent de Las Bernardas i li va donar la vila d'Herce, juntament amb les de Murillo de Calahorra, Hornillos de Cameros i altres possessions que tenien. Des de llavors, Herce va passar a ser terreny abadal i l'abadessa nomenava alcaid ordinari. El convent es va abandonar arran de la Desamortització de Mendizábal, el 1834.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Web del col·legi públic d'Herce Arxivat 2004-12-21 a Wayback Machine.
* Castell d'Herce Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine.