OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fran Alonso

Fran Alonso (Vigo, 1963) és un narrador i poeta gallec, llicenciat en filologia gallegoportuguesa. La seva trajectòria professional està lligada a l'àmbit del periodisme i de l'edició. Amb l'obra titulada Trailer va guanyar en 1991 el Premi Blanco Amor de Novel·la. Hi van seguir uns altres títols com Cemiterio de elefantes (1994), Silencio (1995), Territorio ocupado (1998), O brillo dos elefantes (1999), Males de cabeza (2001), Cartas de amor (2006) i A vida secreta de María Mariño (2007).
La seva vinculació als mitjans de comunicació es concreta a través de la col·laboració en publicacions com Diario 16 de Galícia, La Voz de Galicia, A Nosa Terra i el suplement "Luces" del diari El País. Manté en la xarxa el blog Cabrafanada. Com a poeta, és autor de Ciudades, Premi Rañolas al millor llibre infantil i juvenil de 1997, traduït al castellà. Una bona part de la seva poesia està recollida en el volum Subversións (2001). El seu últim poemari, Balada solitaria, és un diàleg entre els seus versos i les imatges del fotògraf portuguès Renato Roque. També és autor de l'antologia Poetízate (2006), una informal antologia de la poesia gallega, i de l'àlbum il·lustrat A casa da duna (2002), distingit amb el White Ravens.
# Furcivena

Furcivena és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Furcivena cyanoxantha Meyrick, 1933
* Furcivena dialithalis Hampson, 1917
* Furcivena euclidialis (Hampson, 1906)
* Furcivena rhodoneurialis Hampson, 1898
* Furcivena strigiferalis Hampson, 1896

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 23 desembre 2018].
# Furcodontichthys novaesi

Furcodontichthys novaesi és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Solimões al Brasil.

## Referències

* 1 2 3 Rapp Py-Daniel, L. H., 1981. Furcodontichthys novaesi n. gen., n. sp. (Osteichthyes, Siluriformes; Loricariidae) na bacia Amazônia, Brasil. Bol. Mus. Para. Emilio Goeldi Nova Ser. Zool. Núm. 105: 1-17.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Furco

Furco és una parròquia consagrada a Sant Joan pertanyent al municipi de Becerreá, província de Lugo.
Segons el padró municipal de 2004 la parròquia de Furco tenia 126 habitants (61 homes i 65 dones), distribuïts en 5 entitats de població (o lugares), el que pressuposà una disminució en relació al padró de l'any 1999 quan hi havia 145 habitants. Segons l'IGE, el 2014 la seva població va caure fins a les 112 persones (56 homes i 56 dones).

## Llocs

* Casar
* As Fontes
* Furco
* San Pedro
* Sarceada

## Referències

* ↑ «Dades estadístiques de població». Instituto Galego de Estadística. Arxivat de l'original el 2018-08-13. [Consulta: 29 agost 2018].
# Conicalcita

La conicalcita és un mineral de la classe dels arsenats que pertany al grup de l'adelita-descloizita. Va ser descoberta l'any 1849 a la localitat espanyola d'Hinojosa del Duque (Còrdova), i el seu nom deriva del grec Konia (calç) i khalkós (coure), en al·lusió a la seva composició i als llocs on sol aparèixer.

## Característiques

La conicalcita pertany al grup adelita-descloizita, que agrupa tots els arsenats i vanadats ortoròmbics. És l'anàleg amb arsènic de l'hermannroseïta (CaCuPO₄(OH)). Forma el terme extrem de diverses sèries de solució sòlida, sent els altres extrems:
* austinita, CaZnAsO₄(OH),
* cobaltaustinita, CaCoAsO₄(OH),
* duftita, PbCuAsO₄(OH),
* tangeïta, CaCuVO₄(OH),
A més dels elements de la seva fórmula, CaCu(AsO₄)(OH), sol portar com a impureses que li donen tonalitats: magnesi, fòsfor, vanadi i zinc. És una mena del coure, però de poca importància.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la conicalcita pertany a «08.BH: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: thadeuita, durangita, isokita, lacroixita, maxwellita, panasqueiraita, tilasita, drugmanita, bjarebyita, cirrolita, kulanita, penikisita, perloffita, johntomaita, bertossaita, palermoita, carminita, sewardita, adelita, arsendescloizita, austinita, cobaltaustinita, duftita, gabrielsonita, nickelaustinita, tangeita, gottlobita, hermannroseita, čechita, descloizita, mottramita, pirobelonita, bayldonita, vesignieita, paganoita, jagowerita, carlgieseckeita-(Nd), attakolita i leningradita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari que sol trobar-se en les zones d'oxidació dels jaciments de minerals de coure rics en arsènic. Típicament és el producte d'alteració de l'enargita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: olivina, malaquita, limonita, libethenita, jarosita, clinoclasa, brochantita, atzurita o austinita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Linda Mariquita (El Molar, Priorat).

## Referències

* ↑ «Conichalcite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2015].
* ↑ «Adelite-Descloizite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2015].
* ↑ «Austinite-Conichalcite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2015].
* ↑ «Cobaltaustinite-Conichalcite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2015].
* ↑ «Conichalcite-Duftite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2015].
* ↑ «Conichalcite-Tangeite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2015].
* ↑ Joan Vinyoles, Josep Lluís Garrido, Joan Rosell «Lavendulana i altres minerals a la mina “Linda Mariquita” del Molar (Priorat)». Infominer, 2015-2, 63, 2015, pàg. 15-16 [Consulta: 28 novembre 2023].
# Francisco Benítez Esbri

Francisco Benítez Esbri (La Vall d'Uixó, Plana Baixa, 13 d'octubre de 1970) va ser un ciclista valencià, professional del 1993 fins al 1999. Del seu palmarès destaca la victòria d'etapa a la Ruta Mèxic de 1997, on va aconseguir la segona posició a la classificació final.

## Palmarès

* 1997
** Vencedor d'una etapa de la Ruta Mèxic

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1994. 27è de la classificació general
* 1995. 30è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1997. 71è de la classificació general
* 1998. No surt (18a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Suzanne Camelia-Römer

Suzanne Camelia-Römer (Curaçao, 4 de gener de 1959) oficialment Suzy F.C. Camelia-Römer, és una advocada i política de Curaçao del Partit Popular Nacional (PNP). Va exercir dues vegades com Primera Ministra de les Antilles Neerlandeses del 25 de novembre de 1993 al 28 de desembre de 1993 (primera vegada) i del 14 de maig de 1998 al 8 de novembre de 1999 (segona vegada). També va ser Ministra de Justícia de 1992 a 1994 i ministra de Recuperació Nacional i Assumptes Econòmics de 1999 a 2002. Des de març de 2016 és Ministra de Tràfic, Transport i Urbanisme de Curaçao. Va mantenir aquesta posició en el gabinet d'Hensley Koeiman, des de 23 de desembre de 2016.

## Referències

* ↑ Handbook on Women in Business and Management. Edward Elgar Publishing, 2007, p. 333. ISBN 978-1-8472-0413-4.
* ↑ Jensen, Jane S. Women Political Leaders. Palgrave Macmillan, 25 novembre 2008, p. 57. ISBN 978-0-2306-1685-1.
* ↑ «Index Ca-Ce». Rulers.org. [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ «Suzy Camelia-Römer new Minister of Transport, Traffic and Urban Planning». Curaçao Chronicle, 31-03-2015.
* ↑ «Vandaag benoeming kabinet Koeiman». Knipselkrant Curaçao, 23-12-2016. Arxivat de l'original el 30 de desembre 2016. [Consulta: 29 desembre 2016].
# Gai Hostili Mancí

Gai Hostili Mancí (en llatí Caius Hostilius Mancinus) era probablement germà de Luci Hostili Mancí (Lucius Hostilius Mancinus). Formava part de la gens Hostília.
va ser elegit cònsol l'any 137 aC junt amb Marc Emili Lèpid Porcina i va dirigir la guerra de Numància. va ser derrotat diverses vegades i finalment, envoltat per l'enemic, va haver de signar la pau amb la intervenció del seu qüestor Tiberi Grac que era molt respectat pels numantins.
El tractat reconeixia amb molta probabilitat, segons Apià, la independència de Numància i el seu territori. Però el senat romà va refusar de reconèixer el tractat i va ordenar lliurar el cònsol que l'havia signat, als numantins. El cònsol del 136 aC, Luci Furi Fil, va ser l'encarregat de lliurar-lo, lligat i despullat, mitjançant dos fecials. Mancí hi estigué d'acord, però els numantins no el van voler acceptar.
Va tornar a Roma i va prendre seient al senat, però en va ser expulsat pel tribú Publi Rutili II amb l'excusa que havia perdut la ciutadania en ser lliurat a Numància, però com que el lliurament no havia tingut lloc va sorgir un conflicte jurídic. En general es va considerar que havia perdut almenys els drets civils, però el que se sap, segons diu Aureli Víctor, és que posteriorment va ser elegit pretor.

## Referències

* ↑ Steel, Catherine. The End of the Roman Republic 146 to 44 BC: Conquest and Crisis (en anglès). Edinburgh University Press, 2013, p. 13. ISBN 0748619445.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 914-915.
# Szevasz, Vera!

Szevasz, Vera! (en hongarès Hola, Vera!) és una pel·lícula hongaresa dirigida el 1967 per János Herskó, basada en el llibre de Magda Soós Mindenki elutazott. El guió fou realitzat per Zsuzsa Bíró.
Segons Herskó, la història tracta sobre la responsabilitat de les decisions, la convivència i la relació entre generacions d'una nena de secundària una mica descurada i ocupada durant uns dies a mitjan anys seixanta.

## Argument

Els pares i el germà petit de Vera, estudiant de secundària, es preparen per vacances, però ella va a un camp per collir préssecs. Només li deixa anar a treballar en lloc de descansar, però així es desvincula un tempsdel seu amor, Gyuri. Està realitzant un interessant experiment de curtmetratges amb els companys de la seva universitat. Al llarg del camí, sorprenen la gent i els interroguen davant d'una càmera. Però el que és preocupant és que el vell amor de Gyuri, Gabi, estarà amb ells. Vera arriba tard al camp. Coneix el director de la granja local de l'estat, Sárköz. Després d'ingressar-hi per un petit accident, Vera comença a treballar a l'Hospital com a infermera voluntària. Allí coneix Mika, un universitari que toca a la banda. El noi, però té massa empenta i Vera gairebé cau sota el cotxe d'uns turistes italians. Els nois italians la volen portar al ferri de Balaton, on està previst que Gyuri i els seus col·legues facin entrevistes als passatgers. Després de visitar la casa de vacances de la professora Litner, visita el seus pares i germans i torna al camp.

## Repartiment

* Mérő Vera - Neményi Mária
* Terus néni - Horváth Teri
* Sárközi - Mensáros László
* Dobos Gyuri - Bálint Tamás
* Mérő György - Bozóky István
* Mérőné, Vera édesanyja - Békés Rita
* Gabi - Koncz Zsuzsa (Koncz Zsuzsa
* Kardos - Ráday Mihály
* Ancsa néni - Ronyecz Mária
* Svajda - Szirtes Ádám
* Máté Olga - Káldi Nóra
* Miki - Uri István
* Dolores Ibárruri
* Litner - Antal Imre
* Litner felesége - Soós Edit
* Jutka - Herskó Judit
* Peti - Zádor Tibor
* Vasutas - Horváth József
* Vőlegény - Fonyó István
* Annus - Molnár Piroska
* Mari - Gurnik Ilona
* Orvos - Tyll Attila

## Recepció

Fou exhibida al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1967.

## Referències

* ↑ Kelecsényi
* ↑ «Magyar Hajnalka: Hihetetlen sztori - Filmforgatás igazi jegyespárral, a népfronttitkárral és falusi statisztákkal, Zalai Hírlap Online, 2011. október 29.». Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 7 maig 2020].
* ↑ "Hola Vera" una muestra inteligente de cine húmgaro, ABC, 15 de juny de 1967

## Enllaços externs

* (hongarès) Szevasz, Vera! a YouTube (primera part)
* (hongarès) Szevasz, Vera! a YouTube (segona part)
# Tenyidor

Un tenyidor és un edifici pròxim a la platja o a un port de peix on es tenyeixen les xarxes de pesca.
Antany calia regularment aplicar tint a les xarxes, fetes de fibra vegetal (cotó o cànem) per allargar la vida i per a camuflar-les dins de l'aigua. Habitualment, els tenyidors eren d'ús comunal o gremial. L'operació demanava molta aigua i unes peroles escalfades per un fornet. L'adveniment de xarxes en fibres sintètiques com el niló van fer els tenyidors obsolets. Molts tenyidors van desaparèixer, o ser reformats per a altres funcions. L'antic tenyidor de Calella de Palafrugell, «Sa Perola» va ser transformat en ofici de turisme i centre d'interpretació d'aquest ofici antic. El tenyidor de la Platja de la Parola (Roses), construït vers 1835, va ser enderrocat el 2010.

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «2.Tenyidor». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Martí, Miquel «El valor del patrimoni marítim immoble: espais, edificis i infraestructures relacionats amb les activitats marítimes a la costa catalana» (pdf). Argo, revista del patrimoni i la cultura marítima, núm 4, 01-06-2009, pàg. 25. Arxivat de l'original el 2015-11-18 [Consulta: 10 agost 2015].
* ↑ «Aproven tirar a terra la barraca de la Perola». El Punt, 24 desembre 2010 (2010-12-24).
# Tengamos el sexo en paz

Tengamos el sexo en paz és una obra de teatre publicada a Espanya en 1996 i adaptada per Dario Fo, Jacopo Fo i Franca Rame d'un manual de sexologia escrit anteriorment per Jacopo Fo. L'obra està composta per un conjunt de monòlegs que tracten temes com l'avortament, la sida, la impotència, la frigidesa o l'orgasme amb gran llibertat i des d'un punt de vista còmic.. Tengamos el sexo en paz es una adaptació dels texts originals italians del 1992, Lo zen o l'arte di scopare (el zen o l'art de cardar). Fou duta al teatre en castellà el 1997 sota direcció de José Carlos Plaza plantejat com a monòleg de l'actriu Charo López. Fou estrenada al Teatro Lara de Madrid.

## Argument

L'obra tracta el tema del sexe, començant per Adán i Eva i acabant en els nostres dies. Procura donar una explicació a les preguntes habituals relacionades amb el sexe des d'un punt de vista femení, desdramatizado i còmic. La narració de la història és en primera persona i el narrador es manté de principi a fi. Són monòlegs reflexius en els quals es critica la societat més conservadora i puritana.

## Context històric

Aquest llibre va ser censurat pel govern de Silvio Berlusconi, que va prohibir als italians menors de 18 anys que el veiessin per temor al fet que l'obra pogués “causar ofensa a la decència comuna, que exigeix el respecte de les esferes de la decència, i provocar malestar entre els espectadors adolescents, amb possibles efectes sobre el seu comportament en relació amb el sexe”, anul·lant així el propòsit original de l'actuació. Aquest no ha estat l'única trobada dels autors amb la censura; l'any 2003, l'estrena de l'obra “L'anomalo bicefalo” va haver de fer-se a Milà, atès que a Roma no va ser possible pel descontentament de Berlusconi davant el seu contingut.

## Premis

Charo López va rebre el Fotogramas de Plata 1997 a la millor actriu de teatre.

## Vegeu també

* Dario Fo
* Jacopo Fo
* Franca Rame

## Referències

* ↑ Mitos de alcoba, la Nación, 18 de juliol de 1998
* ↑ Tengamos el sexo en paz, ABC, 15 de març de 1998
* ↑ Dario Fo satiriza sin piedad a Berlusconi, El País, 1 de desembre de 2012
* ↑ Fernando Fernán-Gómez, premio Especial Fotogramas, El País, 3 de març de 1998
# Temernitski

Temernitski (en rus: Темерницкий) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 730 habitants, pertany al districte d'Aksai.

## Referències

* ↑ Паспорт муниципального образования «Мишкинское сельское поселение» Аксайского муниципального района
# Gambia Armed Forces FC

El Gambia Armed Forces Football Club és un club gambià de futbol de la ciutat de Banjul.

## Palmarès

* Lliga gambiana de futbol:
** 2003, 2009, 2017
* Copa gambiana de futbol:
** 2018

## Referències

* ↑ Fundació a rsssf.com
* ↑ Team profile - Soccerway.com
* ↑ «Gambia - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ «Gambia - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 24 març 2018].
# Tacana

El tacana és una llengua ameríndia que pertany al grup occidental de les llengües tacanes i és parlada per aproximadament 1.800 individus d'una població de 5.000 tacanes de Bolívia. Viuen a les forest al llarg dels rius Beni i Madre de Dios al nord del departament de La Paz. Se li han atribuït nombrosos dialectes, actualment extingits: ayaychuna, babayana, chiliuvo, chivamona, idiama (ixiama), pamaino, pasaramona, saparuna, siliama, tumupasa (maracani, "tupamasa"), uchupiamona, yabaypura, i yubamona (Mason 1950).

## Fonologia
### Consonants

| | | Labial | Dental/ Alveolar | Dental/ Alveolar | Post- alveolar | Palatal | Velar | Glotal |
| Oclusiva | sorda | p | t | t | | | k | ʔ |
| Oclusiva | sonora | b | d | d | | | | |
| Africada | Africada | | t͡s | t͡s | t͡ʃ | | | |
| Fricativa | sorda | | s | s | ʃ | | | h |
| Fricativa | sonora | β | ð | ð | | | | |
| Nasal | Nasal | m | n | n | | | | |
| Ròtica | Ròtica | | ɾ | r | | | | |
| Aproximant | Aproximant | w | | | | j | | |

### Vocals

| | Frontal | Central | Posterior |
| Tancada | i | | u |
| Mitjana | e | | |
| Oberta | | a | |

## Referències

* ↑ Crevels, 2002, p. 11.
* ↑ Lazarte, Manuel L.; Van Wynen, Donald & Mabel. Fonemas tacana y modelos de acentuación. Cochabamba: Instituto Lingüístico de Verano, 1962.

## Bibliografia

* (anglès) Crevels, Mily, Why Speakers Shift and Languages Die: An Account of Language Death in Amazonian Bolivia, dans Crevels, Mily; van de Kerke, Simon; Meira, Sérgio; et van der Voort, Hein (éditeurs), Current Studies on South American Languages, pp. 9-30, Indigenous Languages of Latin America 3, Leyde, CNWS, 2002 ISBN 90-5789-076-3

## Enllaços externs

* Tacana dictionary online from IDS (select simple or advanced browsing)
* Tacana (Intercontinental Dictionary Series)
# Corb becblanc

El corb becblanc (Corvus woodfordi) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les illes de Choiseul, Santa Isabel i Guadalcanal, a les Illes Salomó.

## Referències

* ↑ «Corb becblanc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Corb becut

La corb becut (Corvus macrorhynchos) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clars, terres de conreu i ciutats des de l'Iran oriental i nord d'Afganistan, cap a l'est, a través del nord de Pakistan, nord de l'Índia, Tibet i la Xina fins al sud-est de Sibèria, Sakhalín i les Kurils, Japó i les Ryukyu, i, cap al sud, a través del sud-est Asiàtic fins Sumatra, Java, Borneo, les illes Petites de la Sonda, Filipines i Taiwan.

## Taxonomia

Tradicionalment (i encara algunes classificacions) s'ha considerat que aquesta espècie incloïa també poblacions molt semblants que habiten l'Índia, Sri Lanka i el nord de la Península Malaia. Actualment però a la classificació del Congrés Ornitològic Internacional versió 13.1 (2023) aquestes poblacions han estat separades en altres dues espècies diferents:
* Corvus levaillantii - Eastern Jungle Crow (corb selvàtic oriental).
* Corvus culminatus - Indian Jungle Crow (corb selvàtic de l'Índia).

## Referències

* ↑ Handbook of the Birds of the World and BirdLife International (2022). Handbook of the Birds of the World and BirdLife International digital checklist of the birds of the world. Version 7
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.1). doi: 10.14344/IOC.ML.13.1. https://www.worldbirdnames.org/bow/crows/ (anglès)
# Gabriel de Alarcón-Ocaña

Gabriel de Alarcón-Ocaña (Madrid, s. XVI) va ser un noble i militar castellà que va servir en les guerres d'Itàlia.
Era fill de Gonzalo de Ocaña i Teresa de Alarcón, la qual va quedar vídua ben aviat del seu marit i per raons de prestigi d'un membre de la seva família, el militar Hernando de Alarcón, es va decidir deixar el cognom Ocaña i es va decidir establir el d'Alarcón entre els seus descendents. Gabriel va servir durant molts anys en les guerres d'Itàlia com a militar espanyol al costat del mateix Hernando Alarcón, i després va tornar a la vila de Madrid, per l'estimació que es tenia als seus pares i així com pel seu valor com soldat s'havia guanyat igualment una gran estima, se'l va nomenat alcalde de l'estat dels cavallers dels hijosdalgo, com ho havien estat els seus avantpassats.
Es va casar amb María de Soria, també natural de Madrid, amb qui va tenir el seu successor Luis, membre del consell d'Hisenda, i María, que es va casar amb el cronista de Carles V, Pedro de Salazar.

## Referències

* 1 2 Quintana, Gerónimo de. A la muy antigua, noble y coronda villa de Madrid... (en castellà). Madrid: Imprenta Real, 1629, p. 248-249.
* 1 2 Suárez de Alarcón, Antonio. Relaciones genealógicas de la casa de los Marqueses de Trocifal... (en castellà). Madrid: Diego Díaz de la Carrera, 1656, p. 268.
* ↑ Faria y Sousa, Manuel de. Nobiliario del conde de Barcelos Don Pedro (en castellà). Madrid: Alonso de Paredes, 1646.
# Consell de Cornualla

El Consell de Cornualla (en anglès, Cornwall Council) és l'autoritat unitària de la Cornualla, al Regne Unit. El consell té una llarga tradició de grups independents, havent estat controlat per independents en els 70 i els 80, i proporciona una àmplia gamma de serveis a més de mig milió d'habitants.
Té un pressupost anual de més d'1 bilió de lliures i és el major generador d'ocupació a Cornualla, amb una plantilla de més de 22.000 persones. És responsable de les escoles, els serveis socials, recollida d'escombraries, carreteres, planificació i més.

## Referències

* ↑ «We shall overcome – on polling day». www.thisiscornwall.co.uk. Cornwall & Devon Media Ltd, 28-04-2009. Arxivat de l'original el 2009-05-11. [Consulta: 21 setembre 2009].
* ↑ «Council elections 2009: Cornwall». BBC, 13-05-2009. [Consulta: 21 setembre 2009].

## Enllaços externs

* Pàgina web del Consell de Cornwall (anglès)