OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Domingo Fernández Vinjoy

Domingo Fernández-Vinjoy i Pérez de Trío (Castropol, 12 de maig de 1828 - Oviedo, 11 d'abril de 1897) Religiós i filantrop catòlic asturià, fundador de la Fundació Pare Vinjoy. Membre d'una família hidalga de llauradors, es va traslladar de nen a Oviedo. D'Oviedo es va anar a Madrid amb uns traginers, on va ser depenent d'un comerç i servent d'una família acabalada, professió que li va portar fins a França, on tenia un germà treballant en un col·legi de secundària. A França es va conrear i va estudiar.
Posteriorment tornaria a Espanya sent majordom del bisbe d'Astorga, Fernando Argüelles Miranda, sent en Astorga on es va ordenar sacerdot. Temps després va ser designat sagristà major de la Catedral d'Oviedo, deixant aquest càrrec per crear en 1876 un asil d'orfes en la seva pròpia llar, al com es dedicaria fins a la seva mort en 1897. El canonge de la Catedral, José Sarri, li va concedir fons i un terreny en El Fresno, i a més, va aconseguir reunir més fons procedents del romanent del Batalló del Principat, combatent en la Guerra de Cuba. No obstante, no seria fins a 1906 quan l'asil s'inaugurés en l'esmentat terreny sota l'àlies de Fundació Vinjoy, el qual comptava amb una capacitat per a cent nens. En 1917 les seves restes mortals van ser traslladats de l'Església de Sant Pere dels Arcs a la Catedral.
L'Ajuntament d'Oviedo va rendir un homenatge a Domingo Fernánez Vinjoy al setembre de 1950, inaugurant un bust d'aquest, en la porta de l'edifici on es trobava la Fundació creada per ell; bust que va ser traslladat a principis del segle XX a l'edifici del Crist. L'any 2000, va ser traslladat com les instal·lacions de l'asil a l'Avinguda dels Monuments, al costat de la Muntanya Naranco. L'escultura, que està feta en bronze, és obra de Covadonga Romero Rodríguez. El 2010 l'Ajuntament de Castropol li va rendir un calorós homenatge, i es va editar el llibre Vinjoy, la seva vida i la seva obra. A més, a l'església del poble es va descobrir una placa que recorda la seva gran beneficència. Va ser retratat també per Augusto Junquera, en un llenç propietat de Cajastur, que porta per títol Ensenyar al que no sap. A més d'això, se li concedí el seu nom a un carrer a Oviedo.

## Referències

* ↑ «Domingo Fernando Fernández Vinjoy y Pérez de Trío». Enciclopedia Oviedo. [Consulta: 28 setembre 2014].
* ↑ http://el.tesorodeoviedo.es/index.php?title=Busto_del_Padre_Vinjoy
* ↑ http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.esculturaurbana.com/paginas/oviedo.htm Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ Cascudo, T. «Castropol rinde homenaje al benefactor Domingo Fernández Vinjoy». La Nueva España, 12-08-2010. [Consulta: 28 setembre 2014].

## Bibliografia

* Silverio Cañada. Gran Enciclopedia Asturiana. 6, 1970, p. 297-298. ISBN 84-7286-130-9.
* Tolivar Faes, José Ramón. Silverio Cañada. Nombres y cosas de las calles de Oviedo, 1992, p. 471-472. ISBN 978-84-606-1037-3.
# Societat Max Planck

La Societat Max Planck per l'Avenç de la Ciència (en alemany Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV) (MPG) és una xarxa d'instituts d'investigació científica a Alemanya. El nom honra la memòria de Max Planck, el físic alemany que va iniciar la mecànica quàntica. Aquesta institució va substituir la Kaiser-Wilhelm-Gesellschaft i és una organització independent i sense ànim de lucre fundada pels governs federal i estatal d'Alemanya.
La Societat Max Planck té reputació mundial com organització d'investigació de ciència i tecnologia. El 2006, les classificacions del Times Higher Education Supplement d'institucions d'investigació no universitàries (basats en la revisió dels seus parells internacionals) van col·locar a la Societat Max Planck com la número 1 en investigació científica i la número 3 en investigació tecnològica a nivell mundial. La xarxa MPG distribuïda per tota Alemanya i abasta diferents camps de la ciència. Amb 16 Premis Nobel guanyats pels seus científics des de 1948, generalment la hi recorda com la més destacada organització d'investigació de ciències bàsiques a Alemanya.
L'any 2013 fou guardonat amb el Premi Príncep d'Astúries de Cooperació Internacional.

## Lingüística

En l'àmbit de la lingüística, i a través del Departament d’Evolució Lingüística i Cultural de l’Institut Max Planck d’Antropologia Evolutiva de Leipzig, va presentar en públic l'abril del 2023 la base de dades d'estructura lingüística més gran del món, Grambank, que inclou la comparació de 190 propietats gramaticals de 2.400 llengües del món (entre elles el català), de les més de 7.000 existents, i que inclou en conseqüència més de 400.000 punts de dades. La base de dades, que va restar d'accés obert, fou el resultat d'un estudi sobre la diversitat lingüística publicat a la revista Science.

## Referències

* ↑ (català) La societat alemanya Max Planck guanya el Príncep d'Astúries de cooperació internacional
* ↑ «L'ADN gramatical del català i 2.400 llengües més en una nova base de dades gegantina». Vilaweb, 21-04-2023. [Consulta: 23 abril 2023].
* ↑ Skirgård, Hedvig; Haynie, Hannah J.; Blasi, Damián E.; Hammarström, Harald; Collins, Jeremy «Grambank reveals the importance of genealogical constraints on linguistic diversity and highlights the impact of language loss» (en anglès). Science Advances, 9, 16, 21-04-2023, pàg. eadg6175. DOI: 10.1126/sciadv.adg6175. ISSN: 2375-2548. PMC: PMC10115409. PMID: 37075104.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Institut Max Planck
# Quinto (Ticino)

Quinto és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), situat al districte de Leventina.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
Viccionari
# Kuzmice

* Per a altres significats, vegeu «Kuzmice (Košice)».
Kuzmice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. Té una superfície de 8,2 km² i la seva població el 2018 es va estimar en 738 habitants.

## Història

El territori on avui hi ha Kuzmice ja estava habitat al neolític. Al territori del poble actual hi ha troballes d'assentaments documentades arqueològicament de l'època de Hallstatt i del llatí tardà, un assentament de l'època romana i gran Moràvia. El poble està documentat des del 1270 com Kosma o Cosma i, més tard, com Kozmay (1327), Kozmafalwa (1427), Kuzmicze (1773), Kuznice (1920), Kuzmice (1927).
El poble pertanyia a la família Kozmov i a la família Tolvay i posteriorment a diversos propietaris de terres. El 1715 tenia 23 llars abandonades i 9 d'habitades; i el 1787 tenia 60 cases i 583 habitants; i el 1828 84 cases i 624 habitants. Molts d'aquests ciutadans van emigrar entre 1890 i 1900. La majoria de la població es dedicava a l'agricultura i el teixit. Durant la Primera República de Txecoslovàquia l'ocupació de la població no va canviar. Hi havia estupes i 2 molins. El 1926 els agricultors van subdividir per la força les terres de cultiu a gran escala.
El 1944 el poble va estar a la zona del front durant quatre setmanes i va ser greument danyat.

## Entorn natural

Kuzmice està al peu oriental de les muntanyes Slanské vrchy a la part sud de la Podslanská pahorkatina, dividida per la riera de Roňava i els seus afluents. El centre de la població té una altitud de 156 metres i la de l'àrea circumdant oscil·la entre els 135-300 m. Els turons desforestats estan coberts de dipòsits de loess i els vessants orientals estan coberts de bosc caducifoli. Hi ha fonts de sal comuna.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«[{{{url}}} Počet obyvateľov podľa pohlavia – obce (ročne)]».
* 1 2 «Kuzmice - História - Okres Topoľčany - E-OBCE.sk» (en eslovac). [Consulta: 3 setembre 2020].

## Enllaços externs

* http://www.kuzmice.sk/
# Barranc del Semís

El Barranc del Semís és un torrent afluent per la dreta de la Riera de Coaner, al Bages.

## Municipis per on passa

El curs del Barranc del Semís transcorre íntegrament pel terme municipal de Sant Mateu de Bages.

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Barranc del Semís està constituïda per 8 cursos fluvials que sumen una longitud total de 4.936 m.

### Distribució municipal

El conjunt de la seva xarxa hidrogràfica transcorre íntegrament pel terme municipal de Sant Mateu de Bages.

### Territori PEIN

Tota la conca del torrent forma part del PEIN de la Serra de Castelltallat.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa d'aquest curs fluvial full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# Varea

Varea és un poble del municipi de Logronyo, a la província i comunitat autònoma de La Rioja, Espanya. El 2018 tenia 1866 persones.

## Vegeu també

* CD Varea

## Referències

* ↑ «Varea - Destination». Oficial La Rioja Tourism Office. [Consulta: 7 setembre 2019].
* ↑ «Continuous Register Population by Population Unit». Institut Nacional d'Estadística. [Consulta: 5 setembre 2019].
# Dóbrino

Dóbrino - Добрино (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 81 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Quinton Aaron

Quinton Aaron (Nova York, 1984) és un actor estatunidenc, el primer paper del qual protagonista va ser el del jugador de futbol, Michael Oher, en el drama The Blind Side (2009).

## Filmografia

| Any | Pel·lícula | Rol | Notes |
| 2008 | Be Kind Rewind | The Lion King guy | Debut |
| 2009 | The Blind Side | Michael "Big Mike" Oher | Nominat - Teen Choice Awards 2010 for Breakout Male Actor Nominated - MTV Movie Awards 2010 for Best Breakout Star |

## Referències

* ↑ Repartiment de personatges de The Blind Side imdb [Consultat el 2010] (anglès)
# AMD Am286

El processador AMD Am286 és una còpia del processador Intel 80286, creat amb el permís d'Intel.
AMD va començar el negoci de desenvolupament de processadors x86 com a segon fabricant per Intel, fent servir els seus dissenys, quan IBM exigia als seus proveïdors disposar d'un segon fabricant. El primer producte d'aquest contracte va ser el Am286, un clon del 80286. El processador va ser dissenyat per ser 100% compatible tant en encapsulat com en instruccions, i posteriorment va ser utilitzat com a Unitat de Procés Central per dispositius encastats. Aquest contracte entre Intel i AMD es va trencar el 1986 quan Intel va refusar revelar informació sobre el seu nou processador i386.
Les característiques d'aquest processador són:
* Arquitectura interna: 16 bits
* Memòria direccionable: 2 Mb
* Nombre de transistors: 134.000
* Voltatge: 5V
* Superfície del processador: 49 mm²

## Referències

* ↑ Imitation To Innovation: AMD's Best CPUs, www.tomshardware.com (anglès) [consulta: 02-04-2014]
* ↑ Microprocesador AMD, www.ecured.cu (castellà) [consulta: 02-04-2014]
* ↑ Historia de los micros de AMD, hardlimit.com (castellà) [consulta: 02-04-2014]
# Brahim Lahlafi

Brahim Lahlafi (àrab: ابراهيم لهلفي, Ibrāhīm Lahlafī) (Fes, 15 d'abril de 1968) és un ex-atleta marroquí especialista en proves de fons. Adquirí la nacionalitat francesa el 6 d'abril de 2002, però representà de nou al Marroc el 15 de març de 2007.
El seu èxit més gran fou una medalla de bronze als Jocs Olímpics de Sydney 2000. Altres resultats destacats foren una cinquena posició al campionat del món de cros del 1995, 5è als 5000 metres al Mundial de 1995 i 4t a la mateixa prova al Mundial de 1999. Guanyà el bronze als 3000 metres al Campionat africà de 1998. També guanyà la cursa de Belgrad (sobre 6 km) el 1996 derrotant Paul Tergat.

## Millors marques

* 1500 metres - 3:43.2 (1996)
* 3000 metres - 7:28.94 (1999)
* 5000 metres - 12:49.28 (2000)
* 10000 metres - 27:43.05 (1995)
* Mitja marató - 1:01:39 (1994)

## Referències

* ↑ Beogradska Trka Kroz Istoriju Arxivat 2010-05-29 a Wayback Machine. (serbi). Marató de Belgrad. Recuperat el 2009-10-19.

## Enllaços externs

* (anglès) IAAF, perfil de Brahim Lahlafi
# Elijah Abel

Elijah Abel (25 de juliol de 1810 - 25 de desembre de 1884) fou el primer elder i setanta negre al Moviment dels Sants dels Últims Dies i un dels membres negres a la història antiga de l'Església de Jesucrist dels Sants dels Últims Dies que es convertí en sacerdot.
Abel va néixer com esclau a Maryland i es creu que va escapar de l'esclavatge al Ferrocarril Soterrani al Canadà. Fou batejat a l'Església de Jesucrist dels Sants dels Últims Dies i es va casar amb Mary Ann Adams, una dona afroamericana.
El 1841, Abel va ser un dels set èlders que van intentar rescatara Smith quan aquest va ser arrestat a Quincy (Illinois). El 1843, Abel va fer una missió a Nova York i després va ajudar a la construcció del temple de l'església a Salt Lake City. Tot i això, se li va negar el sacerdoti perquè, en part, era negre.
El 1884 feu la seva última missió al Canadà, on va emmalaltir, i va morir quan va tornar a casa seva a Utah.

## Descendents

Almenys dos dels descendents d'Abel van ser ordenats sacerdots. El seu net fou ordenat èlder.

## Homenatges

El 2002, sobre la seva toma a Salt Lake City, es va erigir un monument en honor seu i de la seva dona.

## Enllaços externs

* Elijah Abel Arxivat 2006-04-18 a Wayback Machine. at BlackLDS web site. (anglès)
* Llista de les activitats d'Abel Arxivat 2007-08-08 a Wayback Machine. (anglès)
# Marc Moreno

Marc Moreno (Barcelona, 1977) és un periodista, un escriptor i editor català. La seva activitat professional es reparteix entre la creació literària especialitzada en el gènere negre, la gestió de l'editorial Llibres del Delicte i les col·laboracions als suplements de La Vanguardia i la revista Lonely planet. Llibres del Delicte és una petita editorial que publica obres de novel·la negra en català. Com a novel·lista, les seves obres retraten l'afany de posseir diners i poder, amb personatges que arriben al delicte per satisfer les seves passions. Al festival Tiana Negra 2016 va parlar de la "invisibilitat dins de la invisibilitat", de la voluntat d'aprofundir en els personatges i de la necessitat de trencar alguns estigmes al voltant de les perifèries urbanes, en què l'exclusió, la desestructuració familiar, l'anomia i la delinqüència apareixen com la irremeiable profecia que es compleix a si mateixa. Un tema que entronca de ple amb la sempre polèmica problemàtica social del gènere negre i que alguns autors s'entesten a reduir a l'únic denominador del món lumpen. El 2017, Moreno va guanyar el VIII premi Crims de Tinta del festival BCNegra per la novel·la Temps de rates.

## Publicacions

* Cabdills. Acteón, 2011.
* Independència d'interessos. Llibres del Delicte, 2013.
* Els Silencis dels pactes. Llibres del delicte, 2014.
* La Reina de diamants (amb Sebastià Bennasar, Lluís Llort i Salvador Macip) Llibres del Delicte, 2014
* Contra l'aparador. Llibres del Delicte, 2015.
* Temps de rates. La Magrana, 2017, premi Crims de Tinta.
* Escapisme. Més Llibres, 2020.
* Després de la vergonya. Llibres del Delicte, 2021.

## Referències

* ↑ «Entrevista Marc Moreno, Llibres del Delicte». La finestra digital, 16-07-2013. Arxivat de l'original el 2020-10-27. [Consulta: 8 abril 2015].
* ↑ "Marc Moreno" Arxivat 2015-02-20 a Wayback Machine.. Dins Llegir en català : Associació d'Editorials Independents.
* ↑ «Llibres del Delicte, nova editorial de novel·la negra en català». Ara llegim (Diari Ara), 16-05-2013.
* ↑ Vélez-Pelligrini, Laurentino ««Tiana Negra»». El dietario cultural, 25-01-2016.
* ↑ «Marc Moreno guanya el vuitè premi Crims de Tinta». Ara.cat, 26-01-2017.
# Vareilles (Saona i Loira)

Vareilles és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 232 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 296 | 297 | 324 | 288 | 244 | 216 | 232 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Brahim Tsaki

Brahim Tsaki (àrab: إبراهيم تساكي, Ibrāhīm Tsākī) (Sidi Bel Abbès, Algèria, 27 de desembre de 1946 - París, França, 10 de setembre de 2021) va ser un un guionista i director algerià.
Nascut a Algèria, Brahim Tsaki va estudiar a l'escola de teatre de Bordj El Kiffan prop d'Alger i després a l'Institut des arts de diffusion (IAD) de Louvain-la-Neuve a Bèlgica on es va graduar en direcció el 1972.

## Filmografia

* 1980: La Boite dans le désert (curtmetratge)
* 1981: Les Enfants du vent (Aulad el Rih)
* 1983: Histoire d'une rencontre
* 1990: Les Enfants des néons
* 2006: Ayrouwen, l'ivresse d'un voyage à l'intérieur de l'amour

## Premis

* 1985 : Etalon de Yennenga del Fespaco per Histoire d'une rencontre rebut de mans de Thomas Sankara.

## Referències

* ↑ IL EST MORT JEUDI À L’ÂGE DE 74 ANS - Brahim Tsaki, réalisateur phare des années 1980, n’est plus, site liberte-algerie.com, 11 septembre 2001.
* ↑ «Brahim Tsaki». www.algeriades.com. [Consulta: 13 octubre 2020].
* ↑ «Brahim Tsaki» (en francès). www.unifrance.org. [Consulta: 13 octubre 2020].
* ↑ «Brahim TSAKI» (en francès). Premiere.fr. [Consulta: 13 octubre 2020].
* ↑ «Festival de cinéma de Ouagadougou : Fespaco 1985, une année particulière» (en francès). Franceinfo, 24-02-2019. [Consulta: 13 octubre 2020].
# Eligmodontia typus

Eligmodontia typus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'est de la Patagònia argentina. El seu hàbitat natural són les zones de vegetació oberta, com ara els matollars sorrencs i les planes sorrenques amb plantes halòfites. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Eligmodontia typus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 23 març 2017.
# Filles de la Divina Pastora

* Aquest article tracta sobre la congregació religiosa de les Germanes Calassàncies. Vegeu-ne altres significats a «Divina Pastora (desambiguació)».
L'Institut Calassanci de Filles de la Divina Pastora, o Pius Institut Calassanci (en castellà Instituto Calasancio de Hijas de la Divina Pastora) és un institut religiós femení, una congregació religiosa de germanes. Les germanes, conegudes com a Germanes Calassàncies, posposen al seu nom les sigles I.C.H.D.P.

## Història

La congregació fou fundada a Sanlúcar de Barrameda (província de Cadis) el 2 de gener de 1885 per Faustino Míguez González (1831-1925), prevere dels Clergues Regulars Pobres de la Mare de Déu de les Escoles Pies, per oferir ensenyament gratuït a les nenes, seguint el carisme escolapi. Les primeres cinc postulants van prendre l'hàbit el 2 d'agost de 1885; el 12 de juny de 1889 l'arquebisbe de Sevilla, Ceferino González y Díaz Tuñón, aprovà el primer reglament de la comunitat. L'institut va rebre el decretum laudis el 6 de desembre de 1910 i les constitucions foren aprovades per la Santa Seu el 1912.

## Activitat i difusió

Les Germanes Calassàncies es dediquen a la instrucció i a l'educació cristiana de la joventut. També tenen residències per a estudiants i cases de retir espiritual.
En començar 2006, l'institu tenia 268 germanes en 43 cases. Són presents a Espanya, Sud-amèrica (Argentina, Xile, Colòmbia, Equador, Nicaragua, Uruguai) i Camerun, Guinea Equatorial i l'Índia, amb seu general a Madrid.

## Notes

* ↑ Presencia en el mundo|6-7-2009-

## Bibliografia

* Annuario Pontificio per l'anno 2007. Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2007. ISBN 978-88-209-7908-9.

## Enllaços externs

* Filles de la Divina Pastora - Lloc web oficial
* Scolopi
# Raúl Rey Fomosel

Raúl Rey Fomosel (Cudeiro, Ourense, 4 de setembre de 1936) va ser un ciclista gallec, que competí entre 1960 i 1966. La seva principal victòria, l'aconseguí a la Pujada al Naranco de 1962.

## Palmarès

* 1962
** 1r a la Pujada al Naranco
* 1963
** 2n a la Volta a Llevant

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1963. 56è de la classificació general
* 1964. 39è de la classificació general
* 1965. 39è de la classificació general
* 1966. 38è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1963. 71è de la classificació general
* 1965. 95è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Cal Costelleta Petit

Cal Costelleta Petit és una masia del Prat de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia que correspon a la tipologia 1.II de l'esquema de Danés i Torras. La façana és perpendicular a l'eix de la teulada, aquesta a dues vessants. Una ala lateral és coberta a una vessant i s'afegeix en sentit perpendicular a la teulada principal i a l'altura d'un pis. La pedra és el material dominant i es combina amb el maó utilitzat als muntants de portes i finestres. La noblesa dels materials suggereix una datació primerenca dins el conjunt de les masies del Delta, cap a finals del segle xviii.

## Referències

* ↑ «Cal Costelleta Petit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2018].