OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sassolita

La sassolita és un mineral de la classe dels borats que rep el seu nom del jaciment italià de Sasso, on va ser descoberta.

## Característiques

La sassolita és la forma mineral de l'àcid bòric (H₃BO₃). És de color clar, blanc o gris si no té impureses, tot i que també pot ser de color groc si conté sofre o de color marró a causa de la presència d'òxids de ferro. A més de ser flexible, és un dels minerals més tous, de duresa 1 a l'escala de Mohs, sent tan tou com el talc. Mostra una brillantor nacarada, és grassa al tacte i posseeix un gust amarg. És soluble en aigua calenta i es fon fàcilment. Produeix aigua quan es guarda en un tub tancat. És luminescent, presentant una coloració blava sota llum ultraviolada de longitud d'ona curta. Es fa servir a la indústria química, del vidre i a medicina.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sassolita pertany a «06.AA - Monoborats, BO₃, sense anions addicionals; 1(D).» juntament amb els següents minerals: nordenskiöldina, tusionita, jimboïta, kotoïta i takedaïta.

## Formació i jaciments

Es forma als volcans i a les fonts termals, presentant-se com a evaporita o sublimat al voltant de les fumaroles volcàniques. També se'n pot trobar com a dipòsit sedimentari de borat. Pot aparèixer associada a larderellita, santita, ginorita, probertita, searlesita, mirabilita, hieratita i glauberita. A més del jaciment de Sasso Pisano, que constitueix el jaciment tipus, a Itàlia hi ha dipòsits al Vesuvi i a l'illa Vulcano (Sicília). Als Estats Units hi ha jaciments al Parc Nacional de la Vall de la Mort (Califòrnia) i a Steamboat Springs (Nevada).

## Referències

* ↑ «Sassolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 gener 2015].
# Salvador Pujol

Salvador Pujol fou nomenat mestre de capella i organista de l'església de Santa Maria d'Igualada el 23 de maig de 1827.

## Biografia

En l'acta en que se'l nomenà mestre de capella i organista el 1827, l'escrivà de l'Ajuntament feia esment de la falta de sacerdots a la parròquia i de la necessitat que feien per atendre els fidels, així com de la convivència de realitzar aquest nomenament i del fet d'haver comunicat al bisbat la necessitat de cobrir aquesta plaça, tant amb la finalitat religiosa com amb la musical.
Salvador Pujol, prevere, assistia a les juntes de la comunitat que se celebraven amb certa regularitat a la sagristia major de l'església des de desembre de 1827. Així mateix, figura entre els assistents a les juntes de la comunitat de preveres que se celebraven a la parròquia, i fins i tot, gaudia d'alguna que altra consideració en els torns de misses a l'església del Roser, a Tortosa.
Prova de la integració de Pujol en la comunitat és l'assignació de càrrecs de la mateixa que assumí a partir de 1828. Aquell any i els següents desenvolupà la tasca d'oïdor de comptes, així trobem les següents assignacions amb les retribucions econòmiques corresponents: el 31 de desembre de 1827 i 1828, oïdor de comptes amb 16 sous de salari, respectivament; entre 1830 i 1841, procurador major amb 6 lliures de sou.
Tanmateix, el punt d'inflexió de la bona integració de Pujol dins la comunitat el representa el memorial signat per l'organista i mestre de capella a data 9 de febrer de 1838, en què exposa les dificultats que li suposava compaginar la tasca d'organista amb els torns de misses a què l'obligava la seva condició sacerdotal. De fet, assenyala un dels membres de la comunitat com a responsable de les seves dificultats per compaginar ambdues tasques. La resposta que Pujol obtingué de la comunitat no és ni de lluny la que ell esperava, doncs aquesta incorporà una amonestació per la manera com el mestre de capella havia assenyalat un dels preveres de la comunitat. Pujol acceptà la resolució de la comunitat i continuà desenvolupant les tasques que tenia encomanades amb anterioritat sense fer-hi canvis.
Amb data de 20 de juny de 1847, apareix la sol·licitud de la comunitat de preveres a l'Ajuntament per al nomenament d'Antoni Oller de nou com a mestre de capella i organista, i a la vegada es demana jubilar Pujol del càrrec a causa de la seva «avançada edat i falta d'oïda», amb la dotació econòmica completa.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Romeu i Solà, Anna. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 9: Fons de la basílica de Santa Maria d'Igualada de l'Arxiu Comarcal de l'Anoia. Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2016, p. 67, 69 i 70. ISBN 9788449066337.
# Nebreda

Nebreda és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de l'Arlanza.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 120 | 113 | 100 | 95 |
# Parc Nacional de l'Iguaçú

«Parc Nacional de l'Iguaçú» té aquests significats:
Amb aquest nom es coneixen dos parcs nacionals establerts al voltant de les cascades de l'Iguaçú, a banda i banda de la frontera entre el Brasil i l'Argentina. Foren considerats Patrimoni de la Humanitat el 1986.
* Parc Nacional de l'Iguaçu (en portuguès Parque Nacional do Iguaçu), a la banda brasilera.
* Parc Nacional d'Iguazú (en espanyol Parque Nacional de Iguazú), a la banda argentina.
# Gianluigi Colalucci

Gianluigi Colalucci (Roma, 24 de desembre de 1929 - Roma, 28 de març de 2021) fou un restaurador italià conegut per ser el restaurador de la Capella sixtina de la Ciutat del Vaticà.

## Biografia

Nascut a Roma de família d'advocats, Colalucci es diplomaria a l'Institut Central de Restauració de Roma, sota la direcció de Cesare Brandi on també s'iniciaria la seva trajectòria professional. Aquesta passaria posteriorment per la superintendència de béns culturals de Sicília i pre Creta i Pàdua. La carrera de Colalucci faria un gir important quan l'any 1979 quan és nomenat cap dels laboratoris vaticans, a la mateixa Ciutat del Vaticà i poc després, l'any 1980, fou nomenat responsable de la restauració de la Capella Sixtina de Miquel Angel, treball que acaba l'any 1994.
Ha estat professor a les principals universitats, instituts i museus europeus, dels Estats Units, Austràlia i Japó i manté des de l'any 1991 un especial vincle amb el Departament de conservació i restauració de la Universitat Politècnica de València. L'any 1995, aquesta universitat l'investiria Doctor honoris causa.

## Referències

* ↑ «Gianluigi Colalucci». El País. Grupo PRISA, 26-05-1988. [Consulta: 9 setembre 2011].
* ↑ «Gianluigi Colalucci». Doctores Honoris Causa. Universitat Politècnica de València, 26-05-1988. [Consulta: 9 setembre 2011].
# Avinguda de la Germanor

L'Avinguda de la Germanor és un tram de l'actual carretera CV-745 que uneix les localitats de Xaló i Llíber. Es tracta d'un tram que discorre per terrenys plans i que té una longitud aproximada d'1,5 km.

## Origen del nom

L'agrupació cultural "Amics de Xaló i Llíber" va proposar l'any 2005 aquesta denominació per a remarcar la intensa vinculació que hi ha entre aquests dos municipis de la comarca de la Marina Alta.
Aquesta vinculació té arrels històriques: Xaló i Llíber comparteixen una mateixa pertinença a l'antic terme castral del Castell de la Solana o d'Aixa, en què també està inclosa la població d'Alcalalí.
Després de l'expulsió dels moriscos l'any 1609, tant a Xaló com a Llíber la repoblació es va fer amb colons procedents de Mallorca i Eivissa, i la Carta-pobla que regulava les relacions d'aquells amb el nou senyor era la mateixa per a les dues localitats.

## Dèficit d'infraestructures

Xaló i Llíber, també Alcalalí, reclamen de l'administració autonòmica la construcció d'un IES per al territori d'Aixa. Aquesta demanda s'ha canalitzat en els darrers anys a través de la "Plataforma pro millora educativa" que aglutina a ciutadans i entitats dels tres municipis.
# Salvador Puig Ferrer

Salvador Puig Ferrer (Pals, 1851 - Palafrugell, 1940) fou un ferrer, instal·lat a Palafrugell, el fons documental del qual es conserva a l'Arxiu Municipal de Palafrugell, juntament amb els documents relacionats amb la seva ferreria (la ferreria Puig).

## Biografia

Salvador Puig Ferrer, de Pals, i Francisca Fornells Poch, de Sant Iscle, varen anar a viure a Sant Martí Vell, on nasqué Evarist Puig Fornells (1881-1952). Posteriorment es varen traslladar a Palafrugell, on Salvador Puig s'instal·là de ferrer al carrer de la Font —actual carnisseria d'en Fayet— a finals del s.XIX. El seu fill Evarist Puig Fornells continuà a la placeta del Tambor, es va casar amb Rosa Deulofeu Vidal el 1911.
Continuà el treball de ferrer Salvador Puig Deulofeu (1912-1994), que es jubilà el 1978. Va fer d'aprenent a casa seva, més tard a tallers de les províncies de Girona i Barcelona. Va fer el servei militar al Parque de Artilleria Costa-La Mola a Maó. Durant la Guerra Civil va fer material de guerra a Can Corredor. Acabada la guerra a casa feia treballs agrícoles, de ferrer per al transport del suro, per als paletes, etc. També feia soldadura per maquinària agrícola i pels tallers de bicicletes; diferents lampistes hi anaven a soldar i també ajudava el veterinari Cufí Bonet quan anava a curar peus de cavalls.

## Història arxivística

Tot i que la donació inclou la documentació de tres generacions de ferrers Puig, la documentació més abundant és entre els anys 40 i 60. Els llibres on anotaven els clients i els encàrrecs que els feien (tot i que falta algun any) és la documentació més contínua que hi ha al fons. Conjuntament amb la documentació de la ferreria també hi ha documentació personal de Salvador Puig Deulofeu, però és una documentació no original.

## Referències

* ↑ Roca i Schwämmle, Adrià. L'Abans. Palafrugell. Recull gràfic 1870-1965. El Papiol: ed. Efadós S.L., 2005, p. 44-46 i 354-357.
* ↑ Molinas Falgueras, Lluís. Palafrugell 1936-1939, 1989, p. 58-69.
* 1 2 «Fons documentals de l'Arxiu Municipal de Palafrugell (dins de Fons comercials i d'empreses)». Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2013-11-11. [Consulta: 3 agost 2012].
# Col·lectiu Autònom de Treballadors

El Col·lectiu Autònom de Treballadors (CAT), també conegut com a Col·lectiu Autònom de Treballadors-Mossos d'Esquadra (CAT-ME), és una organització sindical del Cos dels Mossos d'Esquadra, nascuda l'any 1992, de caràcter apartidista i assembleària. Anteriorment havia rebut altres denominacions com CGT, SAME o SAP.
El CAT es fixa com una fita principal poder arribar a aconseguir la vigència efectiva del dret a la negociació col·lectiva en el si del cos policial. D'aquesta forma es faria realitat la possibilitat d'aproximar-se a la consecució de totes les reivindicacions laborals i professionals històriques dels mossos d'esquadra.
A les eleccions sindicals de 2015, es presentà en coalició trisindical, juntament amb el Sindicat de Policia de Catalunya (SPC) i el Sindicat de Mossos d'Esquadra (SME), tot assolint 5 dels 17 membres al Consell sindical.

## Referències

* ↑ Capell, 2011, p. 288.
* 1 2 «Qui som?». Sindi.cat. [Consulta: 18 gener 2017].
* ↑ «Qui convoca la manifestació de policies d'avui contra la CUP?». Vilaweb.cat, 17-01-2017. [Consulta: 18 gener 2017].

## Bibliografia

* Capell, Joan Miquel. Ser policia. Barcelona: Plataforma Editorial, 2011. ISBN 978-84-15115-60-1.

## Enllaços externs

* Col·lectiu Autònom de Treballadors - Lloc web oficial
* Estatus del sindicat a 2015
# Can Palau (Darnius)

Can Palau és un mas a uns dos quilòmetres a l'oest del poble de Darnius (Alt Empordà) prop del Mas Genís. La documentació conservada en el mateix mas informa que des de 1305 la família Palau està documentada en aquest indret de forma ininterrompuda. Les destruccions del segle xviii obligaren a una profunda reconstrucció de tot el conjunt, realitzada entre finals d'aquell segle i durant to el segle xix. La juxtaposició de diversos volums construïts en diferents èpoques conformen aquest gran mas. La principal edificació s'orienta a migdia i queda tancada per un barri. Disposa de planta baixa, un pis i golfes. L'element més interessant són tres grans naus de pedra, orientades a ponent, que constitueixen la part més antiga de la construcció (segle XIV). Segurament es tractaven d'un soterrani que durant la reconstrucció del mas en el segle xviii es convertiren en estables pel bestiar. El gran casal que domina tot el conjunt és d'una gran senzillesa estructural. Portes i balcons no presenten cap element decoratiu o ornamental, i només sobresurt una gran terrassa amb balustres de finals del segle xix, orientada a migdia. La coberta, suportada per cairats de fusta, és a dues aigües. De poc interès són els cossos secundaris del conjunt, fets de pedra de diferents qualitats i amb cobertes a dues aigües.

## Notes

* ↑ «Can Palau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Partit del Poble Sami

El Partit del Poble Sami (noruec Samefolkets Parti, sami septentrional Sámeálbmot bellodat) és un partit polític de Noruega que representa els interessos de la minoria sami de Noruega. El seu cap és Terje H. Tretnes, qui també és membres de l'Associació Sami de Noruega (Norgga Sámiid Riikasearvi) i candidat a les eleccions al Parlament Sami de Noruega. S'ha presentat a les eleccions al Parlament Sami de Noruega (Sametinget), a les eleccions al Fylkestinget de Finnmark i a les eleccions legislatives noruegues de 2001 i de 2005.
El partit ha presentat llistes als municipis d'Alta, Nesseby, Tana, Karasjok, Kautokeino, Oslo i Vestlandet, però a les generals només ha presentat llista a Finnmark, on ha obtingut 564 vots el 2001 (l'1,5% de la regió) i 704 el 2005 (1,8%). El candidat el 2005 fou Jánoš Trosten de Tana.

## Enllaços externs

* Web del partit
# Gerald Thorne

Gerald Thorne (Vernal, Utah, 1890 – Madison, Wisconsin, 1975) va ser un zoòleg estatunidenc.
Va rebre el seu Ph.D. el 1918 al Utah Agricultural College. Gran part de la seva carrera va transcórrer a la divisió de nematodes de la USDA Division of Nematology, a Utah. Thorne va descriure unes 467 espècies de nematodes i inicià o establir 70 gèneres, 23 subfamílies, 20 famílies, vuit superfamílies, i un ordre. Va treballar especialment en els danys per mematodes fitopatògens en la remolatxa i l'espècie Heterodera schachtii. El seu llibre de 1961, Principles of Nematology va ser un clàssic i encara s'utilitza actualment.

## Referències

* apsnet Arxivat 2015-09-14 a Wayback Machine.
* entnemdept
# Couziers

Couziers és un municipi francès, situat al departament de l'Indre i Loira i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2017 tenia 112 habitants, regat pel Viena.

## Demografia

El 2007 la població de fet de Couziers era de 105 persones. Hi havia 44 famílies, 58 habitatges, dels quals 46 eren l'habitatges principals, deu segones residències i dos estaven desocupats.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 68 persones, 52 eren actives i 16 eren inactives. Hi havia empresa industrial, dues de construcció, dues de comerç i reparació d'automòbils i una empresa de serveis.
L'any 2000 hi havia catorze explotacions agrícoles que conreaven un total de 354 hectàrees.

## Referències

* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Reconstructivisme

El reconstructivisme és una teoria filosòfica lligada a la postmodernitat que afirma que la societat s'està sempre reconstruint a partir de la recombinació d'elements d'èpoques anteriors, rellegides des del present, més les innovacions que es van produint, usualment a un ritme menor. Es pot considerar una herència de la desconstrucció, que en el procés d'anàlisi de sistemes i textos els descompon en fragments de sentit mínim que posteriorment es poden combinar lliurement, creant un nou significat diferent al de la suma de les parts.

## Referències

* ↑ «Reconstructivism - ArticleWorld» (en anglès). [Consulta: 28 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Reconstructivist Art: The Princess Bride. The Pop Culture Philosopher (anglès)
# Ealing

Ealing és un districte de Londres. El districte limita amb Hillingdon a l'oest, Harrow i Brent al nord, Hammersmith and Fulham a l'est i Hounslow al sud. Es va constituir el 1965 de les àrees d'Ealing, Southall i Acton de Middlesex.

## Veïns il·lustres

* Herbert Oakeley (1830-1903), organista i compositor
* Louis Melville Milne-Thomson (1891-1974), matemàtic

## Barris

El districte d'Ealing està compost pels següents barris.
| Acton Dormer's Wells Ealing East Acton Greenford Hanwell North Acton | Northolt Norwood Green Perivale South Acton Southall West Ealing Park Royal |
# Sirènids

No confondre amb Sirenis, les vaques marines.
Els sirènids (Sirenidae) són una família d'urodels aquàtics.
Els membres d'aquesta família tenen potes anteriors molt petites i manquen de potes posteriors. En una espècie, l'esquelet de les potes posteriors es compon únicament de cartílag. Els sirènids només viuen al sud-est dels Estats Units i el nord de Mèxic.
A diferència de molts altres urodels, tenen brànquies externes tant en la fase larvària com en l'adulta.

## Referències

* 1 2 Lanza, B., Vanni, S., & Nistri, A.. Cogger, H.G. & Zweifel, R.G.. Encyclopedia of Reptiles and Amphibians. San Diego: Academic Press, 1998, p. 69–70. ISBN 0-12-178560-2.

## Enllaços externs

* Tree of Life: Sirenidae
# Can Perellong

Can Perellong és una masia de Collbató (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta en forma d'U, amb un pati al davant. Té coberta a dues vessants. Al llarg del temps ha sofert moltes modificacions segons els usos que se li han donat a les diferents dependències de la casa.

## Història

Can Perellong és un antic mas que va ser reformat al segle passat. Una reixa està datada el 1884. El lloc s'anomenava les "Amenolelles" o "Manolelles". La comtessa Riquilda deixà al monestir de Sant Cugat, en el seu testament del 995, un alou que hi tenia. Al segle xi, el bisbe Guisalbert deixà a la canònica de la seu de Barcelona l'església de les Amenolelles, que el 1390 és documentada com a Santa Margarida. La quadra de les Amenolelles va ser donada a Montserrat, juntament amb el castell de Collbató, per Guillem Durfort. La capella, que encara es conserva, molt transformada i integrada a les altres dependències del mas, és desafecta del culte.

## Referències

* 1 2 «Can Perellong». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 gener 2019].
# Partit del Poble Cors

El Partit del Poble Cors (cors Partitu u Populu Corsu, PPC) fou un partit polític cors. Fou fundat per Dominique Alfonsi el 1973 a partir del Front Regionalista Cors (FRC), de tendència marxista i que reclama per a Còrsega autonomia interna en el quadre de França.
Tenia uns 200 militants i el 17 de gener del 1973 llença la Chjama di Castellare, conjuntament amb els dirigents de l'Acció Regionalista Corsa. A començaments de 1982 va absorbir dos grupuscles, el Parti Communiste Corse (PCC) i el Fronte di u Populu Corsu (FPC). A les eleccions a l'Assemblea de Còrsega de 1982 va obtenir el 2,12% dels vots i un escó. A mitjans dels anys 1980 va desaparèixer.

## Bibliografia

* Robert Ramsay (1983): The Corsican Time-Bomb. Manchester University Press, Manchester, pàgina 74.
# Gerald Whitrow

Gerald Whitrow (Kimmeridge, 9 de juny de 1912 - Merton, Londres i Londres, 2 de juny de 2000) va ser un matemàtic anglès.
Whitrow va ingressar a Christ Church College (Oxford) en el qual es va graduar el 1933. Va romandre-hi per fer recerca amb Edward Milne sobre cinemàtica relativista i es va doctorar el 1939. Va ser professor de matemàtiques al Christ Church des de 1936 fins a 1940, quan es va incorporar al Ministeri de Subministraments com a oficial científic per fer recerca bèl·lica durant la Segona Guerra Mundial. Acabada la guerra, el 1945, va anar a l'Imperial College London, on va ser successivament professor ajudant i professor titular de matemàtiques. A partir de 1972 va ser catedràtic de Història i Aplicacions de les Matemàtiques.
Whitrow és conegut, sobre tot, pels seus treballs sobre les bases filosòfiques de la cosmologia. Més específicament, per la caracterització científica i matemàtica del temps; els seus llibres The Natural Philosophy of Time (1961) i What Is Time? (1972) van ser la base per establir les actuals doctrines sobre la fletxa del temps.

## Referències

* ↑ James, 2001, p. 35.
* ↑ Garstang, 2007, p. 1217.
* ↑ Kragh, 1996, p. 233.
* ↑ Butler, 2011, p. 60.

## Bibliografia

* Butler, M. «La Saeta del Tiempo: Una Lectura a Gerald Whitrow» (en castellà). Lámpsakos, Vol. 5, Num. 5, 2011, pàg. 60-65. DOI: 10.21501/21454086.820. ISSN: 2145-4086.
* Garstang, Roy H. «Whitrow, Gerald James». A: Thomas Hockey (ed.). Biographical Encyclopedia of Astronomers (en anglès). Springer, 2007, p. 1217. ISBN 978-0-387-31022-0.
* James, Frank A.J.L. «Gerald James Whitrow, 1912–2000» (en anglès). Astronomy & Geophysics, Vol. 42, Num. 2, 2001, pàg. 35-36. DOI: 10.1046/j.1468-4004.2001.42235.x. ISSN: 1468-4004.
* Kragh, Helge. Cosmology and Controversy (en anglès). Princeton University Press, 1996. ISBN 0-691-02623-8.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Gerald Whitrow» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* James, Frank A.J.L. «Whitrow, Gerald James». Oxford Dictionary of National Biography, 2004. [Consulta: 19 maig 2022]. (anglès)
* «Gerald James Whitrow». Royal Astronomical Society. [Consulta: 19 maig 2022]. (anglès)
* «About the BSPS». British Society for the Philosophy of Science. [Consulta: 19 maig 2022]. (anglès)
# Copiula pipiens

Copiula pipiens és una espècie de granota de la família Microhylidae que viu a Indonèsia i a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Günther, R. & Price, D. 2004. Copiula pipiens. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 27 d'abril del 2008.
# Barrera

Una tanca o barrera és un element superficial vertical que s'utilitza per delimitar terrenys i protegir contra intrusos. Solen ser de fusta o metàl·liques. També es poden realitzar tanques mitjançant la tècnica constructiva de la paret seca. Les tanques es col·loquen al voltant d'un terreny o jardí i tenen la funció d'impedir l'entrada al mateix o de protegir la intimitat dels seus habitants. Les tanques s'instal·len en granges, terrenys agrícoles o en altres espais privats com, per exemple, els jardins dels habitatges unifamiliars. Una tanca típica està formada per una sèrie de taulons o estaques de fusta col·locats en vertical i acabats en punta o de forma arrodonida. Els taulers es claven al terreny i s'uneixen per mitjà d'altres taules horitzontal que es claven a les anteriors. També hi ha tanques metàl·liques que consisteixen en una malla de filferro, anomenada filat. També hi ha tanques confeccionades amb materials naturals com canyes o bruc. En aquest cas, les peces es trenen amb filferro conformant una superfície espessa.
Les tanques mòbils són estructures metàl·liques que es col·loquen a la via pública per delimitar espais amb motiu d'esdeveniments temporals, com espectacles, desfilades o processons. També serveixen per protegir obres circumstancials en zones públiques. Solen consistir en un marc amb barrots al seu interior que s'assenta sobre dues potes amples que li proporcionen estabilitat. En els laterals, tenen un enganxament que permet unir diferents tanques formant una protecció contínua per utilitzar-la en àmplies extensions.

## Referències

* Instal·lació d'una tanca.
Viccionari