OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Club de Tennis Horta

El Club de Tennis Horta és una entitat esportiva del barri d'Horta (Barcelona), fundada el 1912 amb el nom de Lawn Tennis Club d'Horta. Després de la Guerra Civil espanyola va canviar el nom per Club de Tennis Horta. El 2012, celebració del seu centenari, es va associar amb el gimnàs Nick Sports, canviant les pistes de tennis per pistes de pàdel. El 2013 va rebre la Medalla d'Or al Mèrit Esportiu de la ciutat de Barcelona. És el club esportiu més antic d'Horta, i el quart club de tennis de la ciutat.

## Història

A finals del segle xix i principis del XX, els estiuejants de la colònia les Estires utilitzaven per fer esport el Camp de les Monges, un solar situat a la part més alta del carrer de Campoamor, més amunt de l'actual col·legi de les Dominiques, i on quedaven les restes de l'església de Sant Joan, cremada a la Setmana Tràgica, el 1909, amb el campanar encara dempeus. El 1912 Rafael Trèmols i Martí va fundar el club, amb 60 socis inicials, provinents principalment de les colònies d'estiueig de Les Estires o Rambla Cortada (actualment Campoamor), Salses i Rambla Quintana (avui Feliu i Codina). Van arrendar les terres al voltant de l'antiga església de Sant Joan, van fer-hi una tanca perimetral i van construir una pista de tennis, una altra de patins, una caseta de vestidor, un quiosc de begudes i serveis complementaris a l'antiga casa rectoral. Es va inaugurar el 15 d'agost de 1912.
El Club es va ampliar el 1924 amb l'ús del solar de l'antic cementiri, i el 1932 amb un jardí, on el 1944 s'hi construeix un frontó. A més de les competicions de tennis, es van celebrar festivals, carreres d'animals, concurs de tir, caramelles, funcions de teatre, de cinema, ballets, sardanes,...
Amb la Guerra Civil l'activitat va parar, el local es va confiscar i va passar a ser un parc de bombers. El 1939 es va reprendre, impulsat per Santiago Julià i Bernet, amb el nou nom de Club de Tennis Horta. El club deixa el caràcter estival: els vuit primers presidents de l'entitat, fins a Julià, eren estiuejants d'Horta, i a partir del novè, en Ramon Jové, tors els presidents han tingut domicili a Horta o les rodalies.
El 2012 es va associar amb Nick Sports, que ja tenia un gimnàs al passeig de la Font d'en Fargas, canviant les pistes de tennis per pistes de pàdel.

## Referències

* 1 2 3 4 Díez i Quijano, Desideri. El que ha estat i és Horta. Barcelona. Graó, Stat. Cooperativa, juliol 1982. ISBN 84-2917-1914-8.
* ↑ «La renovació després del centenari ha estat clau per al Club de Tennis Horta». Betevé, 29-06-2016.
* ↑ «El Club de Tennis Horta rep la Medalla d'Or al Mèrit Esportiu». Ajuntament de Barcelona, 15-07-2013. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2022. [Consulta: 29 novembre 2022].
* ↑ «Club Tennis Horta». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Horta-Guinardó aposta pel seu propi anell olímpic». El Periódico, 29-10-2013.
# Coalició Republicano-Socialista

La Coalició Republicano-Socialista o Coalició Republicana Federal-Socialista va ser l'entesa electoral dels partits d'esquerra de les Illes Balears per presentar-se a les eleccions generals espanyoles de juny de 1931, d'acord amb el plantejament que a nivell estatal va fer la Conjunció Republicano-Socialista.
La coalició estava formada pel Partit Republicà Federal de Mallorca i el Partit Socialista Obrer Espanyol. A banda de la coalició d'esquerres, es presentà la Dreta Republicana Regional (integrada per regionalistes, conservadors i mauristes), la Dreta Republicana Liberal (republicans de centre seguidors del financer Joan March i Ordinas). Sortiren elegits els cinc candidats presentats per la coalició d'esquerres (Alexandre Jaume, Francesc Julià, Manuel Azaña, Teodor Canet i Gabriel Alomar) i dos de la Dreta Republicana Liberal (Joan March i Lluís Alemany).
Les esquerres guanyaren a Ciutat, Manacor, Felanitx, Llucmajor, Alaró, Montuïri, Calvià, Son Servera, Búger, Santa Eugènia i Maria de la Salut, a la resta de municipis de Mallorca guanyaren les dretes. De fet, Joan March i la seva coalició va obtenir majoria de vots als pobles de Mallorca i Eivissa, i va ser ell mateix el que garantí el triomf de la coalició d'esquerra, dividint el vot conservador i fent valer la seva xarxa caciquista.

## Referències

* ↑ Alzina; Blanes; Fiol et al. Història de Mallorca. Palma: Editorial Moll, 1982. (2 vol.)
# Club Roma Futsal

L'ASD Club Roma Futsal (Associazione Sportiva Dilettantistica Club Roma Futsal) és un equip de futbol sala italià de la ciutat de Roma.
El club va néixer l'any 2004, per la fusió dels clubs Roma RCB (1983) i Gruppo Sportivo BNL (1987), amb el nom de Roma Calcio a 5. L'any 2006 va absorbir el club FC Cinecittà Calcio a 5. L'any 2007 adoptà el nom Associazione Sportiva Roma Futsal. La societat vivia anys molt dolents i va descendir diverses categories. L'any 2012 adoptà el nom Wish Roma Futsal. El 2016 es convertí en Roma Futsal 5. Finalment l'any 2018 adoptà el nom Club Roma Futsal.

## Palmarès
### Roma RCB

* Lliga italiana de futbol sala:
** 1987-88, 1988-89, 1989-90, 1990-91, 2000-01
* Copa italiana de futbol sala:
** 1988-89, 1989-90
* Campionat d'Europa de clubs de futbol sala:
** 1989-90

### Gruppo Sportivo BNL

* Lliga italiana de futbol sala:
** 1991-92, 1994-95, 1995-96, 1996-97
* Supercopa italiana de futbol sala:
** 1992
* Campionat d'Europa de clubs de futbol sala:
** 1995-96

## Referències

* ↑ «È nata la nuova AS Roma Futsal. Definitivo ufficialmente il nuovo organigramma» (en italià), 03-03-2015. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2015. [Consulta: 8 abril 2023].
* ↑ «Wish Roma». teenpressroma.it. [Consulta: 8 abril 2023].
* ↑ «Lazio, Calcio: il CR annuncia fusioni e denominazioni». quotidianolavoce.it. Arxivat de l'original el 20 de març 2017. [Consulta: 8 abril 2023].
# Claus Offe

Claus Offe (Berlín, 16 de març de 1940) és un sociòleg alemany. És professor de sociologia política a la Hertie School of Governance. És doctor per la Universitat de Frankfurt i habilitat per la Universitat de Constança. Ha estat catedràtic de Ciències Polítiques i Sociologia Política per a diverses universitats alemanyes com Bielefeld (1975-1989) i Bremen (1989-1995), així com la Universitat Humboldt de Berlín (1995-2005). Ha treballat com a professor visitant per a diverses universitats, com l'Institut d'Estudis Avançats de Stanford, la Universitat Princeton i l'Australian National University, així com a la Universitat Harvard, la Universitat de Califòrnia a Bekeley i la New School University de Nova York.

## Referències

* ↑ «Claus Offe». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Consell General de Castella i Lleó

El Consell General de Castella i Lleó fou una entitat preautonòmica de la Comunitat Autònoma de Castella i Lleó que va desenvolupar la seva activitat des de 1978 fins a 1983, any que va entrar en vigor l'Estatut d'Autonomia de Castella i Lleó. El Consell General de Castella i Lleó va tenir la seva seu, successivament, en la Diputació Provincial de Burgos i en el Palacio de la Isla de Burgos. Va estar presidit per Juan Manuel Reol Tejada (UCD) durant el període 1978-1980 i per José Manuel García-Verdugo (UCD) durant el període 1981-1983.
# Clube Ferroviário da Huíla

El Clube Ferroviário da Huíla és un club esportiu de la ciutat de Lubango, Angola.
Antigament era conegut com a Clube Ferroviário de Sá da Bandeira,

## Palmarès

* Copa angolesa de futbol:
** 1985, 1989

## Referències

* ↑ «Perfil a weltfussballarchiv». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 7 juny 2018].
* ↑ Perfil a calciozz
* ↑ «Nova direcção do Ferroviário perspectiva construir pavilhão multiuso» (en portuguès). ANGOP.com, 17-03-2012. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2014. [Consulta: 23 novembre 2014].
* ↑ «Angola - List of Cup Finals».
# Comtat d'Uppsala

El Comtat d'Uppsala, o Uppsala län és un comtat o län de la costa oriental de Suècia. Fa frontera amb els comtats d'Estocolm, Södermanland, Västmanland, Gävleborg, i amb el Mar Bàltic.

## Municipis

* Älvkarleby
* Tierp
* Östhammar
* Uppsala
* Enköping
* Håbo
* Knivsta

## Enllaços externs

* Oficina Administrativa del Comtat d'Uppsala
* Consell del Comtat d'Uppsala
* Hotels a Uppsala Arxivat 2007-04-18 a Wayback Machine.
* Dades sobre el Comtat d'Uppsala
# Comandament del Nord (Israel)

El Comandament del Nord (en hebreu: פיקוד צפון, Pikud Tzafon), és un comandament regional de les Forces de Defensa d'Israel que és responsable de la frontera nord (Síria i el Líban). Actualment el seu comandant es Aviv Kochavi.

## Història

Durant les guerres de les dècada de 1960 i '70, el Comandament Nord estava a càrrec de les campanyes dirigides contra Síria (Els Alts del Golán) i la frontera libanesa.
Durant els anys 1970 i '80, sobretot davant els atacs de l'OAP contra el Sud del Líban, després dels esdeveniments del Setembre Negre. Des de la Guerra del Líban de 1982, el Comandament del Nord va enfrontar-se els atacs de Hesbol·là, un grup xiita libanès fundat el 1982 per combatre l'ocupació israeliana del sud del Líban.
En l'any 2000, el Comandament del Nord va completar la seva retirada de la zona de seguretat del sud del Líban i va ser enviat al llarg de la frontera establerta per l'ONU. Malgrat la retirada del sud del Líban per part d'Israel, que havia estat rebuda amb l'aprovació per les Nacions Unides, Hesbol·là va continuar amb els seus atacs, principalment en la zona de la muntanya d'Hermon, una regió siriana ocupada per Israel, que Hesbol·là reclama com a part del territori libanès i la zona de les granges de Sheba.

## Unitats

El Comandament Nord, té sota la seva jurisdicció a totes les unitats regionals des de la Muntanya Hermon en els Alts del Golán ocupats per Israel, fins a Netanya, amb una significativa presència a Galilea i en els Alts del Golán. El Comandament del Nord va tenir com a comandant a Udi Adam, però ell va anunciar que volia abandonar l'exèrcit quan el darrer soldat israelià hagués deixat el Líban.
El 8 d'agost de 2006, el Cap Adjunt de l'Estat Major de les FDI, Moshé Kaplinsky va ser nomenat com a "representant de l'Estat Major General del Comandament Nord", en resposta a les crítiques que el govern va patir sobre el rendiment d'aquesta unitat durant el darrer conflicte en el Líban. Kaplinsky va esdevenir el Comandant del Comandament del Nord, amb la missió de vigilar a totes les forces de l'Exèrcit, l'Armada i la Força Aèria que estaven en la frontera del sud del Líban. Adam va ser reemplaçat posteriorment per Gadi Eisencott.

### Organització

* Caserna General del Comandament Nord
* 36.ª Divisió Cuirassada "Gaash"/"Ràbia" (Regular)
* 7.ª Brigada Blindada "Saar em-Golan"/"Tempesta del Golán"
* 188.ª Brigada Blindada "Barak"/"Llampec"
* 1.ª Brigada d'Infanteria "Golani"
* Brigada Harel Hativat Harel
* Unitat de Reconeixement "Egoz"
* Divisió Territorial "Galil"/"Galilea"
* Tres Divisions Cuirassades en reserva, inclou la 319.ª Divisió Cuirassada "ha-Mapatz"
* Tres Unitats de Suport Logístic en reserva (5001.ª "Nord del Golán", 5002.ª "Líban" & 5003.ª "Sud del Golán")
* Batalló d'Intel·ligència de Camp "Shahaf"/"Gavina"
* Batalló d'Enginyers i Construcció
* Unitat d'Alpinisme (Unitat de reserva especialitzada en combat de muntanya)

## Referències

* ↑ "Eisencott replaces Adam as OC Northern Command", Jerusalem Post, 19 d'octubre de 2006.
# Colibrí d'orelles blanques

El colibrí d'orelles blanques (Basilinna leucotis) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae).

## Descripció

* Colibrí mitjà amb 9-10 cm de llarg, i un pes de 3-4 g. Bec prim i recte, de color vermell amb punta negra.
* Mascles predominantment verds per sobre i al pit. La cua verda bronze. Línia ocular blanca que arriba fins a la zona auricular. Gola de color turquesa metàl·lic. Capell i cara violeta i negre.
* La femella és menys acolorida que el mascle.

## Hàbitat i distribució

Boscos poc densos, matolls i ciutats de Sonora, Chihuahua, Coahuila, Nuevo León, Tamaulipas, Guatemala, El Salvador, Hondures i nord de Nicaragua.

## Referències

* ↑ «Colibrí d'orelles blanques». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)
* ↑ David Boyd. A Checklist of the World's Bird Species. Lulu.com, May 2006, p. 22–. ISBN 978-1-4116-9197-1.
* ↑ Sheri Williamson. A Field Guide to Hummingbirds of North America. Houghton Mifflin Harcourt, 2001, p. 1–. ISBN 0-618-02496-4.
* ↑ Bulletin of the United States National Museum. U.S. Government Printing Office, 1911.
* ↑ Luis M. Villar Anléu. Guatemala: aves emblemáticas y simbólicas. Librerias Artemis Edinter, 2000, p. 35–. ISBN 978-99939-906-1-1.
* ↑ Xóchitl Aguilar Miguel. Lista taxonómica de los vertebrados terrestres del estado de México. UAEM, 1997, p. 97–. ISBN 978-968-835-338-7.
* ↑ Noemí Chávez Castañeda. Catálogo de aves no passeriformes de la colección ornitológica del Instituto de Biología de la UNAM. UNAM, 1996, p. 100–. ISBN 978-968-36-5017-7.
# Conduelo Píriz

Conduelo Píriz (17 de juny de 1905 - 25 de desembre de 1976) fou un futbolista uruguaià. Va formar part de l'equip uruguaià a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ Freire, Lubo Adusto. Coqueto escenario: El libro definitivo del fútbol uruguayo (en castellà). Penguin Random House Grupo Editorial Uruguay, 2020-10-05. ISBN 978-9915-652-48-1.
* ↑ Carrión, Jorge; Herrera, Ana María. Ellos me hicieron así, 1916-1929 (en castellà). Tradinco, 2006.
# Consorci de la Costa Brava

El Consorci de la Costa Brava és una entitat local supramunicipal creada l'any 1971 amb personalitat jurídica pròpia i format per la Diputació de Girona i els 27 ajuntaments del litoral gironí.
L'objectiu fundacional principal del Consorci va ser donar resposta a l'aleshores incipient problemàtica de la gestió dels recursos hidràulics de la zona i a la preservació de la qualitat de les aigües, especialment les de bany, atesa la creixent importància del turisme com a principal activitat econòmica de la zona. El funcionament del Consorci es regula pels seus estatuts i, subsidiàriament, per tota la legislació referida a les corporacions locals. Els seus objectius principals fan sempre referència al cicle de l'aigua, tant per a l'abastament en alta com per al sanejament. Per aquest motiu, promou estudis, redacta projectes, executa obres i gestiona instal·lacions en l'àmbit territorial dels municipis del litoral gironí, activitats que es realitzen per delegació de les entitats locals corporatives.
Va rebre una distinció als Premis de l'Aigua 2014.

## Referències

* 1 2 Trillas, Joan «El Consorci de la Costa Brava, en el punt de mira». El Punt Avui, 25-11-2013 [Consulta: 4 setembre 2014].
* 1 2 «Premien el Consorci de la Costa Brava per 40 anys de gestió». Diari de Girona, 04-04-2014 [Consulta: 4 setembre 2014]. Arxivat 4 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 4 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Web del Consorci de la Costa Brava
# Conservatori de Música de Puerto Rico

El Conservatori de Música de Puerto Rico és una institució pública d'aprenentatge superior ubicat en la històrica secció de Miramar de San Juan, Puerto Rico. Es va fundar el 12 de juny de 1959 amb l'objectiu de desenvolupar músics en els camps d'interpretació, composició i ensenyament. Té relació amb el Festival Casals de Puerto Rico i l'Orquestra Simfònica de Puerto Rico (OSPR).

## Història

Seguint l'èxit del Festival Casals fet a San Juan el 1957, el legislador estatal Ernesto Ramos Antonini va proposar diverses lleis que crearien l'Orquestra Simfònica de Puerto Rico el mateix any i el Conservatori de Música el juny de 1959. El Conservatori estaba previst inicialment com a escola per preparar músics per la OSPR i per preparar mestres de música pel sistema d'educació públic estatal.
Des del seu començament, el Conservatori ha estat sota l'administració d'agències de govern estatal, com la Compañía de Fomento Económico, l'Administración para el Fomento de las Artes y Cultura i la Corporación de las Artes Musicales (COM). Fins que en 1995, una llei estatal li va concedir autonomia fiscal i administrativa. Des de llavors, el Conservatori ha estat autònom liderat per un Consell d'administració nomenat pel Governador i confirmat pel Senat.

## Campus

De 1960 a 2008 el Conservatori de Música de Puerto Rico estaba localitzat a Hato Rey, en les instal·lacions anteriors d'una fàbrica vella. El 2009 es van traslladar a les noves instal·lacions a Miramar, una secció de la capital de l'illa .
El Conservatori es compon de tres edificis principals:
* L'edifici històric. Anteriorment conegut com el Colegio de las Madres del Sagrado Corazón i el Antiguo Asilo de Niñas de Miramar. Forma part Registre Nacional de Llocs Històrics. La reconstrucció de l'edifici es va fer del 2001 fins al 2008, i està en funcionament des del 2009. Conté les oficines administratives, laboratoris de piano, aules, habitacions de pràctica, el pati Luis Ferré Aguayo (del nord), i el pati Pau Casals (del sud).
* La parcel·la d'aparcament i Terrat verd.
* L'Edifici Acadèmic. Inaugurat l'agost de 2012, que té les següents instal·lacions:
** Primer pis: La Biblioteca Amaury Veray, una unitat del Centro de Recursos para el Aprendizaje Fundación Ángel Ramos, el costat Cecilia Negrón de Talavera i habitacions de pràctica i d'assaig.
** Segon pis: sales de concert i d'assaig: Sala de concert Jesús María Sanromá, Sala Antonio "Junior" Soto Sala, i la Sala José "Pepito" Figueroa Sala, aules individuals, cubicles de pràctica cubicles i consignes.
** Tercer pis: Mes aules individuals, cubicles de pràctica, i consignes.

## Referències

* ↑ Conservatorio de Musica de Puerto Rico, Sobre el Conservatorio de Música de Puerto Rico: Información General del Conservatorio. Consulta: February 14, 2008.
* ↑ «RAE Definition: Asilo».
* ↑ «National Register of Historic Places: Colegio de las Madres del Sagrado Corazón».
* ↑ «Green Roofs Projects: Conservatorio de Música de Puerto Rico». [Consulta: 27 novembre 2013].
# Constança de Montcada

Constança de Montcada de Marsan (1245 - 26 d'abril de 1310) fou vescomtessa de Marsan (1290-1310) i comtessa titular de Bigorra, filla de Gastó VII de Montcada, vescomte de Bearn i de Mata de Matha.

## Biografia

Filla del vescomte Gastó VII de Bigorra i la seva esposa, Mata de Matha, i germana de Margarida de Bearn.
El testament de la seva àvia materna, Peronella de Bigorra († 1251), comtessa de Bigorra i vescomtessa de Marsan, determinava que Bigorra passava a la filla gran Alix o Alícia de Montfort i el vescomtat de Marsan a la filla petita, Mata de Matha. Alix va morir el 1255 deixant Bigorra al seu fill Esquivat de Chabanès, i Mata va morir entre 1270 i 1273, deixat Marsan a Constança. Gastó VII de Bearn va donar suport a Esquivat per conservar el comtat enfront de les ambicions de Simó V de Montfort, però a la mort d'Esquivat va denunciar el testament i va reclamar Bigorra, que va disputar a una altra pretendenta, Laura de Chabanès, germana d'Esquivat. Però el rei Eduard I d'Anglaterra, senyor feudal dels territoris, no va acceptar la unió entre Bearn i Bigorra, que feia Gastó massa poderós, i va fer ocupar Bigorra pel seu lloctinent Joan de Grailly, obligant Gastó a retirar les seves forces del comtat. Constança va cridar llavors a Felip IV el Bell, rei de França, que va ordenar la confiscació del comtat basant-se en una acta del comte Bernat II de Bigorra, que va interpretar com una donació.

## Matrimonis i fills

Es va casar el 1260 a Calataiud amb Alfons d'Aragó († 26 de març de 1260), fill del rei Jaume I el Conqueridor i d'Elionor de Castella, però va morir als tres dies de l'enllaç.
Llavors, es va concertar el matrimoni amb Enric I de Navarra, però no es va concretar i, finalment, es va casar el 15 de maig del 1269 amb Enric de Cornualla (1235 † 1271), fill de Ricard de Cornualla, comte de Cornualla (que després fou rei dels romans) i d'Isabel Maréchal; Enric fou assassinat a Viterbo al cap de dos anys (13 de març del 1271).
Encara es va casar altre cop el 1279 amb Aimó II, comte de Ginebra († 1280).
De cap dels matrimonis va tenir fills.

## Bibliografia

* Chritine Bonneton Ed., Bigorre, 1988, París ISBN 2-86253-081-6
* Biographies médiévales : Constança de Montcada Arxivat 2005-01-31 a Wayback Machine.
* Foundation for Medieval Genealogy : Gaston VII de Béarn
# Constança de Sicília i de Caríntia

* Aquest article tracta sobre la filla de Pere II de Sicília. Vegeu-ne altres significats a «Constança de Sicília (desambiguació)».
Constança de Sicília (1324 - 1355), infanta de Sicília i regent de Sicília (1352-1354).
Filla gran de Pere II de Sicília i la seva esposa Elisabet de Caríntia. En morir el seu pare, el seu germà petit Lluís I de Sicília fou nomenat hereu del reialme.
Constança exercí de regent a partir de 1352 quan el seu germà Lluís I marxà al Regne de Nàpols per entrar en batalla amb Joana I de Nàpols.Morí el 23 d'octubre de 1355.
# Confluencias

Confluencias és una pel·lícula espanyola de curtmetratge documental dirigida el 1998 per Pilar García Elegido amb guió elaborat per ella mateixa amb Ana Rubio Isabel i Fernando Costilla Castejón, i produïda per l'ICAIC.

## Argument

Es tracta d'un treball rodat a l'Havana en 1998 durant la Biennal d'Art de l'Havana i que retrata la relació de l'art contemporani amb la memòria local dels artistes cubans mentre recorre els carrers de l'Havana.

## Premis

Goya al millor curtmetratge documental dels XIII Premis Goya.

## Referències

* ↑ “Confluencias”, documental de Pilar García Elegido a cubaencuentro.com
* ↑ Confluencias al web dels Goya

## Enllaços externs

* Confluencias – cortometraje documental rodado en La Habana a cassetteblog.com
# Copa d'Espanya d'handbol

La Copa d'Espanya d'handbol masculina és una competició espanyola entre clubs que es celebra en format de final a quatre. Els clubs que competeixen són els tres primers classificats de la lliga al final de la primera volta i l'equip organitzador. Els partits de semifinals es sortegen i es classifiquen per a la final els guanyadors de cada partit, que es juga l'endemà. Fou creada a la temporada 2023-2024 per substituir a la Copa ASOBAL i l'organitza la Reial Federació espanyola d'handbol.
L'equip amb més títols és el Futbol Club Barcelona.

## Creació amb polèmica

L'ASOBAL (Asociación de Clubes de Balonmano) i la RFEBM (Reial Federació Espanyola d'Handbol) van mantenir els dies previs a l'inici de la competició diferències amb intercanvi d'acusacions i comunicats.
ASOBAL defensava la gestió i organització del torneig i la RFEBM, mantenia que al convertir-se la Lliga ASOBAL en una competició professional reconeguda pel Consejo Superior de Deportes, el conveni entre les dues entitats ja no era vàlid (ASOBAL havia perdut el dret a organitzar la Copa ASOBAL). Els clubs que pertanyen a l'ASOBAL van negar-se a jugar, encara que la no assistència al torneig, ara organitzat per la RFEBM., implicava sancions. Finalment, es va jugar la competició a l'acceptar la federació l'acord que tenia ASOBAL amb l'operador de televisió LaLiga+.

## Historial

* En negreta = Equip guanyador
* (prò.) = Pròrroga
* (p.) = Penals
* (1) = Nombre de títols
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| Edició | Temp. | Data | Campió | Resultat | Subcampió | Seu | refs |
| I | 2023-24 | 17-12-2023 | FC Barcelona (1) | 31-28 | CB Logroño La Rioja | Polideportivo Municipal de Artaleku, Irun | |

## Palmarès

| Equip | Campió | Subcampió | Finals | Anys campió | Anys subcampió |
| Futbol Club Barcelona | 1 | 0 | 1 | 2023-24 | |
| CB Logroño La Rioja | 0 | 1 | 1 | | 2023-24 |

## Referències

* ↑ «Este jueves, sorteo de la Copa de España y la Minicopa de España» (en castellà). rfebm, 12-12-2023. [Consulta: 23 desembre 2023].
* ↑ «Embolica que fa fort: la federació manté la Copa d'Espanya tot i l'oposició dels clubs». Esport3, 12-12-2023. [Consulta: 23 desembre 2023].
* ↑ «El Barça s'adjudica la dinovena Copa d'Espanya contra el Logronyo (31-28)». Esport3, 18-12-2023. [Consulta: 23 desembre 2023].