OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campanya de Lur-i Kučik (1393)

La campanya de Lur-i Kučik (1393) foren les operacions militars realitzades per Tamerlà al Petit Lur el 1393.
Timur estava a Shahriyar (al costat de Rayy) i va decidir marxar amb el seu cos d'exèrcit, deixant a Miran Shah amb una part de l'exèrcit per esperar l'equipatge que venia d'Astarabad; llavors es va dirigir cap a Hamadan i cap a Burudjird i pel camí el príncep Umar Xaikh, fill de Timur, fou enviat via Qom (Kum o Qum), Awa, Sawah cap al Lur-i Kučik i el Lur-i-Buzurg fins al punt de trobada a Huwayza i Dizful on també tenia destinació final (per trobar-se amb altres cossos) el cos d'exèrcit de Muhammad Sultan.
Umar Xaikh va seguir la seva ruta i va arribar a la fortalesa de Kiur que va conquerir; el seu governador Muhammad al-Kumi fou fet presoner i carregat de cadenes. Umar Xaikh va passar la nit allí i l'endemà va anar cap a Marwan on el governador Muhammad Perahhani, que governava per compte de Muhammad al-Kumi, se li va sotmetre; tot seguit Umar Xaikh va seguir cap a Kerherud; el governador Isfendiyar es va rendir sense lluitar i fou enviat a Timur junt amb Muhammad al-Kumi. Timur va arribar a Burudjird el 23 de gener de 1393 on aviat va arribar Umar Xaikh després de passar per Turwan. Timur el va retornar al comandament de l'ala esquerra de l'exèrcit. Va nomenar governador de la milícia de Burudjird a l'amir Saif al-Din Kultash (500 homes) i al amir Mikhail el va nomenar governador de la guàrdia de Nihawand. Tres dies després va arribar a Khurramabad on governava el malik lur Malik Izz al-Din Husayn que estava en aquell moment en plena disputa amb el seu fill però al saber que s'acostaven les forces de Timur, pare i fill van fer les paus i van fugir de Lur-i Kučik en direcció oposada al invasor; a Khurramabad van deixar una guarnició per resistir.
Timur va enviar a Umar Xaikh a perseguir als fugitius i va enviar a destacaments de cavalleria per tot el Luristan, deixant també tropes per assetjat la fortalesa sota comandament de l'amir Hajji Timur Bugha i l'amir Shaikh Sistani, amb 500 soldats. Luristan fou netejat de guerrers que quan baixaven de la muntanya eren morts per tropes timúrides a cops d'espasa.

## Bibliografia

* Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, III, 22
# Oenanthe lachenalii

Oenanthe lachenalii és una espècie de planta herbàcia de la família de les Apiàcies. És originària de la regió del Mediterrani, per on se la pot trobar a jonqueres sobre sòls humits, terres subhalòfils prop del litoral i marges de séquies. Aquesta planta s'anomena fenoll aquàtic, fenoll d'aigua o enant marí.

## Descripció i Ecologia

És una herba hemicriptòfita que pot arribar al metre d'alçada i que viu en sòls salins que s'inunden, enmig de joncs i canyes. Es tracta d'una umbel·lífera glabra de flors blanques i arrels tuberoses, ja que és fàcil d'identificar entre els herbassars. Les fulles estan dividides en segments molt estrets. Es pot diferenciar d'Oenanthe globulosa, que és més freqüent, perquè els radis de les umbel·les no són tan gruixuts i el seu nombre és més gran, més de 7, i a més és una planta més alta. Floració estival (de juliol a setembre).

## Distribució

Es tracta d'una espècie multiregional que es pot trobar als aiguamolls de tot arreu dels Països Catalans. A les Illes es troben només a Mallorca i Menorca.

## Taxonomia

Oenanthe lachenalii va ser descrita per Carl Christian Gmelin i publicada a Fl. Bad. 1: 678 1805.

### Etimologia

* Oenanthe: deriva del grec oinos, "vi", i anthos, "flor", pel fet que les seves flors fan olor de vi.
* lachenalii: epítet atorgat en honor del botànic suís Werner de Lachenal (1736-1800).

### Sinonímia

* Oenanthe pimpinelloides Sm.
* Oenanthe megapolitana Willd.

### Citologia

Nombre de cromosomes d'Oenanthe lachenalii (Fam. Umbelliferae) i tàxons infraespecífics: 2n = 22.

## Referències

* ↑ «TERMCAT».
* ↑ «Oenanthe lachenalii». Universidad de las Islas Baleares: Fotografias detalladas e información de la especie. [Consulta: 27 setembre 2010].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
* ↑ «Oenanthe lachenalii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 25 juliol 2013].
* ↑ «Dropwort, Hemlock Water». A Modern herbal. Botanical.com. [Consulta: 5 febrer 2008].
* ↑ Genaust, Helmut (1976). Etymologisches Wörterbuch der botanischen Pflanzennamen. ISBN 3-7643-0755-2.
* ↑ «Oenanthe lachenalii a EOL» (en anglès). [Consulta: 28 juliol 2014].
* ↑ «Oenanthe lachenalii». Real Jardín Botánico: Proyecto Anthos. [Consulta: 28 setembre 2010].
* ↑ Proves Números cromosómicos para la flora española, 603-617. Gallego, M. J. & A. Aparicio (1990) Lagascalia 15(2): 288-295.
# Trobades d'Escoles en Valencià

Les Trobades d'Escoles en Valencià, o simplement les Trobades, són aplecs de caràcter festiu i reivindicatiu organitzades per la federació Escola Valenciana i que se celebren des del 1986, sent les trobades de La Xara i Benifaió, celebrades la primaveral del mateix any, les primeres Trobades d'Escoles en valencià de la història.
Les Trobades són festes per la llengua realitzades cada any en una vintena de comarques del País Valencià, una manifestació cultural que reuneix fins a 200.000 persones entre mestres, xiquets, xiquetes, pares i mares a les diferents Trobades arreu del País. S'organitzen diverses activitats al voltant de la Trobada on participen les diverses escoles de la comarca, com ara cercaviles, concursos, tallers, espectacles o exposicions.
Cada any les Festes per la Llengua van encapçalades per un lema i una imatge, que el prestigiós dissenyador Xavier Mariscal ha plasmat fins a l'any 2013 en els cartells i en els milers de samarretes que llueix la gent que assisteix a les Trobades.

## Galeria
### Estimem la nostra llengua: mural de les trobades d'escoles en valencià

* Vista parcial del mural realitzat per Xavier Mariscal i els estudiants de les escoles en valencià, a la "Trobada d'escoles en valencià" de l'any 1995.
* Vista parcial del mural realitzat per Xavier Mariscal i els estudiants de les escoles en valencià, a la "Trobada d'escoles en valencià" de l'any 1995.
* Vista parcial del mural realitzat per Xavier Mariscal i els estudiants de les escoles en valencià, a la "Trobada d'escoles en valencià" de l'any 1995.

### Vídeos

* Reportatge de les trobades de Balones en 2013 realitzat per treballadors despatxats d'RTVV.

## Vegeu també

* Escola Valenciana

## Referències

* ↑ «Escola Valenciana: vint-i-cinc anys obrint els panys». Arxivat de l'original el 2010-03-29. [Consulta: 29 maig 2010].
* ↑ Presentem les trobades del 2010 notícia al web d'Escola Valenciana del 25 de març de 2010

## Enllaços externs

* Web d'Escola Valenciana
# Trista Herència

Trista Herència és un quadre del pintor valencià Joaquim Sorolla que va ser realitzat l'any 1899. Es tracta d'una obra de grans dimensions en la qual es representa una escena presa al natural de la platja del Cabanyal de la ciutat de València, en la qual es veuen diferents nens afectes de diversos tipus d'incapacitat que es disposen a prendre un bany en el mar com a mesura terapèutica per combatre els seus problemes de salut.
Destaca la figura central d'un dels nens que es mou amb dificultat recolzat en unes crosses en el qual poden apreciar-se les seqüeles de poliomielitis, malaltia en aquells dies molt freqüent i que produïa greus afectacions de l'aparell locomotor. Un religiós de l'orde de Sant Joan de Déu vigila atentament als petits. L'obra pertany a la primera època del pintor en la qual va tractar diversos temes d'interès social.
Aquest quadre es va presentar a la l'Exposició Universal de París de l'any 1900, i va ser premiat amb el Grand Prix. En 1901 va obtenir la Medalla d'Honor en l'Exposició Nacional de Belles arts (Espanya). Va ser adquirit en 1981 per Bancaixa a l'Església de l'Asunción de Nova York.

## Referències

* ↑ Diario Crítico de la Comunidad Valenciana: Bancaja dona una réplica de ´¡Triste Herencia!´ al Instituto San José.
* ↑ Las Provincias: ¡Triste herencia!' de Sorolla viaja a Madrid.
* ↑ Agencia EFE: "Triste Herencia!", de Sorolla, emprende viaje desde Valencia hasta el Prado.
# Tranquebar

Tranquebar (modernament adoptat el nom tàmi de Tarangampadi o Tharangampadi que vol dir "El poble de les onades"; antigament Sadanganpadi) és una ciutat portuaria i nagar panchayat al districte de Nagapattinam a Tamil Nadu. Fou la principal colònia danesa a l'Índia (1620-1845) amb el nom de Trankebar o Tranquebar derivat del tàmil Tarangambadi. Consta al cens del 2001 amb una població de 20.841 habitants. La població un segle enrere, el 1901, incloent el suburbi de Poraiyar, era de 13.142 habitants.

## Història

La Companyia Danesa de les Índies Orientals va obtenir el 1620 una concessió de terra del nayak de Tanjore, que fou la colònia de Tranquebar on es va construir una fortalesa anomenada Fort Dansborg obra del capità Ove Gjedde. El 1624 va passar a domini reial. El 1706 van arribar els primers missioners protestants Ziegenbalg i Plutschau, i van fundar una missió sota el patronatge del rei Frederic IV de Dinamarca; l'església, una de les primers protestants de l'Índia, es va construir el 1718 i va estendre la seva influència sobre gran part del país tàmil. Quan el missioner Swartz, que va ser l'ànima de l'expansió, va abandonar Tranquebar el 1762 la seva obra va començar a decaure. En la guerra de 1780-1781 Haidar Ali de Mysore va cobrar una multa als danesos de 140.000 rupies per haver venut armes al nawab d'Arcot.
El 1801 la ciutat fou ocupada pels britànics durant les guerres a Europa en temps de Napoleó, però restaurada per la pau de Kiel de 1814. El 1820 la missió protestant es podia donar per liquidada; el 1841 la societat de Dresden (després Missió Luterana Evangèlica de Leipzig) va agafar el relleu. El 1845, objecte de boicot dels britànics, les colònies daneses van haver de ser venudes a la Gran Bretanya (Tranquebar, Serampore i illes Nicobar) per 12 lakhs de rupies. Tranquebar havia estat un port molt important, i va recuperar llavors una part de la importància que havia tingut i havia perdut als darrers anys. Fou declarada capital del districte de Tanjore, però va perdre aquesta condició el 1860 i va decaure final i definitivament el 1861 quan es va obrir el ferrocarril fins a Nagapattinam. La fortalesa danesa estava en part en ruïnes al final del segle xix i no fou restaurada fins al 2002.

## Galeria

* Tranquebar vers 1600.
* Bartholomäus Ziegenbalg, monument a Tranquebar.
* Fort Dansborg
* Fort Dansborg

## Referències

* ↑ The Bengal and Agra Annual Guide and Gazetteer (en anglès). W. Rushton and Company, 1841, p. 415.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
* Enciclopèdia Catòlica
# Trani

Trani és un municipi italià, situat a la regió de la Pulla i capital de la província de Barletta-Andria-Trani. L'any 2012 tenia 60.245 habitants.

## Fills il·lustres

* Gaetano Tarantini (1872-1927), músic.

## Llocs d'interès

* La Catedral: d'estil romànic, es va iniciar a construir a finals del s. XI sobre una altra església ja existent. Està dedicada a San Nicola Pellegrino.
# Trofeu dels Campions d'Haití

El Trophée des Champions d'Haïti o Trofeu dels Campions d'Haití fou una competició de futbol d'Haití que enfrontava els campions dels tornejos d'Obertura i Clausura.

## Historial

Font:
| Temporada | Campió | Resultat | Finalista |
| 2006 | Don Bosco FC | 0-0 [2-1 pen] | Aigle Noir AC |
| 2007 | Baltimore SC | 1-0 | Cavaly AS |
| 2008 | Tempête FC | 3-1 | Racing FC Gonaïves |
| 2009 | Tempête FC | 3-1 | Racing Club Haïtien |
| 2010-11 | Tempête FC | 2-0 | Victory SC |
| 2011 | Baltimore SC | 0-0 [9-8 pen] | Tempête FC |
| 2012 | no es disputà | no es disputà | no es disputà |
| 2013 | Baltimore SC | 2-1 | AS Mirebalais |
| 2014 | Don Bosco FC | 0-0 [4-1 pen] | América FC des Cayes |
| 2015 | FICA | 1-1 [4-3 pen] | Don Bosco FC |
| 2016 | Racing FC Gonaïves | 1-0 | FICA |
| 2017 | AS Capoise | 2-1 | Real Hope FA |
| 2018 | AS Capoise | 1-0 [4-3 pen] | Don Bosco FC |

## Referències

* ↑ «Haiti - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 9 febrer 2019].
# Trigodon gaudryi

Trigodon és un gènere extint de mamífers de la família Haplodontheriidae, del subordre dels Toxodonta, de l'ordre Notoungulata pertanyent als meridiungulats. Va existir des de fa 11,61 milions d'anys fins fa 3 milions d'anys (Miocè superior i Pliocè). Eren animals de potes i colls curts que todavia no habian desenvolupat una creu amb forma de gep, com els toxodonts posteriors.
# Tox (desambiguació)

«Tox» té aquests significats:
* Tox (en cors Tocchisi). Municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega
* Tox (protocol). Protocol p2p de missatgeria instantània i videoconferència amb xifrat d'extrem a extrem.
# Txeliuskinets

Txeliuskinets - Челюскинец (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. És a 30 km a l'est de Briukhovétskaia i a 95 km al nord-oest de Krasnodar. Pertany a l'stanitsa de Novodjerelíievskaia.
# Txell Bragulat i Vallverdú

Txell Bragulat i Vallverdú (Barcelona, 1973) és una activista pels drets humans catalana, llicenciada en història i directora de l'ONG Sodepau. A més, coordina la Mostra de Cinema Àrab i Mediterrani de Catalunya amb el propòsit de «contrarestar els estereotips i prejudicis que ens venen a través del cinema i dels mitjans de comunicació, que són a la base de la islamofòbia». Actualment compten amb un catàleg d'una vintena de pel·lícules subtitulades en català que, més enllà del festival, es projecten arreu a través de la Federació Catalana de Cineclubs.

## Obra publicada

* David Karvala (ed.); Txell Brugulat... [et al.]. Combatir la islamofobia: una guía antirracista. Barcelona: Icaria, 2016. ISBN 978-84-9888-715-0.

## Referències

* ↑ Garrofé Claret, Berta. «Resistir en temps d’excepcionalitat». Núvol, 03-11-2020. [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Trobat, Antoni. «La base de la islamofòbia és l'eurocentrisme i la ignorància». Ara, 04-05-2018. [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Solé, Ester. «No podem deslligar el que passa al sud del Mediterrani del que passa aquí», 27-08-2018. [Consulta: 29 desembre 2020].
# Tresors nacionals de Corea

Els Tresors nacionals de Corea són un conjunt numerat de tresors tangibles, artefactes, llocs i edificis que són reconeguts pel govern del Corea del Sud com a que tenen un excepcional valor artístic, cultural i històric per al país. Que un objecte siga considerat tresor nacional implica que pertany a una de les categories més prestigioses del patrimoni cultural sud-coreà, sent la vuitena categoria segons la classificació feta per l'Oficina de Propietats Culturals.
El 1962 fou promulgat al Llei de Protecció Cultural.

## Crítiques

L'investigador sud-coreà Hyung Il Pai criticà negativament les polítiques de selecció dels tresors nacionals.

## Referències

* ↑ «National Treasure (국보 國寶)». Empas/EncyKorea. Arxivat de l'original el 2011-08-07. [Consulta: 2 juny 2018].
* ↑ «국보». Encyclopedia of Korean Knowledge. Academy of Korean Studies. [Consulta: 2 juny 2018].
* 1 2 Pai, 2001, p. 73.
* ↑ Pai, 2001, p. 74.
* ↑ Pai, 2001, p. 77.

## Bibliografia

* Pai, Hyung Il «The Creation of National Treasures and Monuments: The 1916 Japanese Laws on the Preservation of Korean Remains and Relics and Their Colonial Legacies». Korean Studies, 25, 1, 2001, pàg. 72–95. DOI: 10.1353/ks.2001.0011.
# Tysnesøy

Tysnesøya o Tysnesøy és una illa del municipi de Tysnes, al comtat de Hordaland, a Noruega. Té 198 km² (76 sq mi) i constitueix la immensa majoria del municipi. El punt més elevat de l'illa és el Tysnessåa de 753 metres (2,470 ft).
L'illa s'estén en un gran grup gran d'illes al vessant nord de la boca del Hardangerfjorden. El Bjørnafjorden es troba al nord de l'illa i l'estret de Langenuen corre al llarg del vessant occidental de l'illa. L'illa de Reksteren es troba al nord-oest,l'Stord al sud-oest i les illes més petites de Skorpo i Huglo al sud de l'illa. Les illes de Skorpo i Reksteren estan connectades a Tysnesøya per ponts de carretera. El continent es troba just a l'est de Tysnesøya, i hi ha un pont de carretera curt que els uneix. Els municipis de Fusa i Kvinnherad estan localitzats en el continent, adjacent a Tysnes.
L'illa és rocosa i muntanyosa en la part nord i central de l'illa, mentre que la resta és més boscosa i accidentada. Les àrees agrícoles principals són al nord-est i al sud. Alguns dels pobles més notables de l'illa són Våge al nord, Uggdal a l'oest, i Onarheim al sud-est.

## Referències

* ↑ Store norske leksikon. «Tysnesøy» (en noruec). [Consulta: 19 gener 2015].
# Tàngara de pit canyella

La tàngara de pit canyella (Schistochlamys ruficapillus) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita dens matoll, caatinga i praderies de les terres baixes a l'est i centre del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tàngara de pit canyella». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Tàngara de matollar del Tacarcuna

La tàngara de matollar del Tacarcuna (Chlorospingus tacarcunae) és un ocell de la família dels passerèl·lids (Passerellidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i clars de les muntanyes de l'est de Panamà, a Cerro Tacarcuna, a l'extrem oriental de Panamà i l'extrem nord-oest de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Tàngara de matollar del Tacarcuna». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/02/2023(català)
# Platja de Cesantes

La platja de Cesantes, també coneguda com a platja d'A Punta, és una platja gallega situada al tram de costa de la parròquia de Cesantes, al municipi de Redondela, a l'ensenada de San Simón, al fons de la ria de Vigo. Les seves aigües tranquil·les i lliures d'onades pròpies de l'Atlàntic, fan que aquesta platja sigui freqüentada per practicar esports aquàtics com el windsurf o el kytesurf.
És un espai protegit amb l'objectiu de recuperar les espècies vegetals originàries de la zona. També té un passeig marítim i accés per minusvàlids.

## Galería de imaxes

* Vista des de San Simón.

## Referències

* ↑ «Praia de Cesantes. Windsurfesp.». Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 10 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Platges de Redondela Arxivat 2014-12-25 a Wayback Machine.
# Capverdians moçambiquesos

Els Capverdians moçambiquesos són residents moçambiquesos els ancestres dels quals són originaris de Cap Verd.
Molts capverdians es traslladaren a Moçambic com a funcionaris intermedis durant el període colonial portuguès. Després de la independència el 1975, alguns van romandre al país. El 1995, hi havia un nombre estimat de 500 capverdians vivint al país.
Durant les eleccions presidencials de Cap Verd de 2001, 122 capverdians residents a Moçambic es van registrar per votar. Els votants poden emetre el seu vot a un dels dos centres de votació, que es troben a Maputo i Nampula.
En novembre de 2005 el govern de Cap Verd va patrocinar cinc nacionals residents a Moçambic per a un vol d'anada i tornada a Cap Verd. Aquest viatge de tornada a les illes era part del programa l'Institut de Comunitats, "Cap Verd al cor", en el que col·labora l'oficina del Primer Ministre de Cap Verd. L'objectiu del programa "és proporcionar a aquests capverdians la possibilitat de reactivar la seva connexió a Cap Verd, els seus orígens i la seva cultura."

## Referències

* ↑ Moçambic a The Joshua Project
* ↑ 1995 Cape Verdean Diaspora Population Estimates Arxivat August 29, 2009, a Wayback Machine.
* ↑ Southern African Research and Documentation Centre. "Mozambique - Cape Verde - Elections" Arxivat July 20, 2011, a Wayback Machine.
* ↑ A Semana. "Elderly Cape Verdeans in Mozambique return home on visit after 50 years"
# Resolució 1712 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1712 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de setembre de 2006. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació a Libèria i Àfrica Occidental, en particular les resolucions 1509 (2003), 1667 (2006) i 1694 (2006), el Consell va ampliar el mandat de la Missió de les Nacions Unides a Libèria (UNMIL) durant sis mesos fins al 31 de març de 2007.

## Resolució
### Observacions

El Consell de seguretat va donar la benvinguda a les mesures adoptades pel govern de Libèria per erradicar la corrupció política, i les iniciatives adoptades per la UNMIL, la Comunitat Econòmica dels Estats de l'Àfrica Occidental (ECOWAS) i Unió Africana per donar suport al procés de pau a Libèria; també fou benvinguda l'assistència financera de la comunitat internacional.
La resolució va observar els reptes pendents en completar la reintegració i repatriació dels excombatents i la reestructuració del sector de la seguretat. Mentrestant, la UNMIL s'havia desplegat a les zones frontereres i calia un suport continuat al Tribunal Especial per a Sierra Leone.

### Actes

Actuant en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell de Seguretat va renovar el mandat de la UNMIL fins al 31 de març de 2007 i va reafirmar la seva intenció de redistribuir tropes entre la UNMIL i l'Operació de les Nacions Unides a Costa d'Ivori (UNOCI) de conformitat amb la Resolució 1609 (2005) si calgués.
Mentrestant, es va donar suport a la intenció del Secretari General Kofi Annan de retirar progressivament el contingent de tropes de la UNMIL. Es va demanar que mantingués actualitzat el Consell sobre la reestructuració del sector de la seguretat, la reinserció dels excombatents, la reconciliació política i ètnica, la consolidació de l'autoritat estatal a tota Libèria, la reforma judicial i el control del govern sobre els recursos naturals del país, i l'establiment d'un entorn estable i segur per al creixement econòmic. En aquest context, es demana al Govern liberià que adoptés mesures per assolir els punts de referència en els àmbits clau abans esmentats.

## Referències

* ↑ «Security Council extends mandate of Liberia mission until 31 March 2007». United Nations, 29-09-2006.
* ↑ «UN extends peacekeeping mandate in Liberia». STAR radio, 02-10-2006.
* ↑ Institute for Security Studies (South Africa). Lessons from Liberia: integrated approaches to peacebuilding in transitional settings. Institute for Security Studies, 2008, p. 5.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1701 a la 1800 (2006 - 2008)
* Segona Guerra Civil liberiana

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org