OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bakra

Bakra és un riu de l'Índia al nord de Bihar a les muntanyes Morang al baix Himalaia.
Neix al Nepal. Corre cap al sud i s'uneix al Panar a Rampur a uns 8 km al nord d'Araria, al districte d'Araria. El riu és utilitzat per baixar fusta de bona qualitat des del Nepal.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Catherine Tishem

Catherine Tishem (morta després de 1577) era una dona nascuda a Anvers que va fugir a Anglaterra per la persecució religiosa patida als Països Baixos durant el segle xvi.
La font principal sobre la vida de Catherine Tishem és una elegia tribut al seu fill, Jan Gruter, escrita per un dels seus alumnes, Balthasar Venator.
L'any 1558, Tishem es va casar amb Gualtherius Gruter, burgmestre d'Anvers. Deu anys més tard, fugint de la persecució religiosa als Països Baixos, es van establir a la comunitat d'exiliats holandesa de Norwich a Anglaterra. Catherine finalment va tornar als Països Baixos l'any 1577.
Segons Venator, Tishem era una dona extraordinàriament erudita, fluent en llatí, grec, francès, italià, i anglès. Va supervisar l'educació del seu fill, qui va esdevenir un estudiós dels clàssica amb molt de renom.

## Referències

* ↑ Levin, Carole; Bertolet, Anna Riehl; Carney, Jo Eldridge. A Biographical Encyclopedia of Early Modern Englishwomen: Exemplary Lives and Memorable Acts, 1500-1650. Taylor & Francis, 2016, p. 161-162. ISBN 978-1-315-44070-5 [Consulta: 23 febrer 2018].
* ↑ Ballard, George. Memoirs of Several Ladies of Great Britain: Who Have Been Celebrated for Their Writings Or Skill in the Learned Languages, Arts and Sciences. W, Jackson, 1752 [Consulta: 23 febrer 2018].
* ↑ Venator, Balthasar. Panegyricus Jan Grutero scriptus. 1631.
* ↑ Foster, Leonard. Janus Gruter's English years: Studies in the continuity of Dutch literature in exile in Elizabethan England. Oxford University Press, 1967.
# Lyda Conley

Lyda Conley (Kansas, 1874 - 1946) fou una advocada wyandot –hurons dels Estats Units–, que va enfrontar-se al govern estatunidenc per tal de preservar el cementiri indi dels hurons de Kansas el 1909 (fou la primera dona ameríndia que va pletejar al Suprem per un afer de terres índies), i el 1913 li donaren la raó.
# Josep Rovira i Prats

Josep Rovira i Prats (Santa Perpètua de Mogoda, 14 d'octubre de 1906 - Mauthausen, 18 de novembre de 1941). Va treballar com a mosso en feines del camp i posteriorment en una fàbrica que es dedicava a tenyir teixits a la carretera de Sabadell. Es va casar el 1926 amb Maria Dolors Riera i tingué dos fills: Marcel, nascut el 1927 i Baldomero, nascut el 1929.
Quan esclatà la guerra civil espanyola, va combatre al costat de la República en la famosa Columna Durruti. El gener de 1939, quan l'exèrcit feixista del General Francisco Franco va ocupar Catalunya, va haver de fugir a França on fou internat al Camp del Barcarès (a prop de Perpinyà). La seva família (esposa i dos fills) també fugiren cap a França i ja no el tomaren a veure més.
Poc abans d'esclatar la Segona Guerra Mundial, França creà companyies de treballadors que anaven a la frontera amb Alemanya i construïen fortificacions. Josep Rovira en formà part i quan l'exèrcit nazi va ocupar França el feren presoner el juliol de 1940. Va passar pels stalgs (camps de presoners) núm VIII-C i XII-D. El 25 de gener de 1941 va ser deportat al camp d'extermini de Mauthausen (Àustria), on li assignaren la matrícula 5063. i posteriorment fou traslladat al camp annex de Gussen, on li assignaren la matrícula 14405 i on fou assassinat a les tristament famoses cambres de gas el 18 de novembre del 1941.
Des de l'any 1999 és un dels dos perpetuencs assassinats a Gussen que dona nom a l'IES Rovira-Forns de Santa Perpètua de Mogoda.

## Referències

* ↑ «José Rovira Prat - Espanyols morts als camps de concentració nazis». Memòria Histórica. Madrid: Ministerio de Justícia, 2012. [Consulta: 22 setembre 2012].

## Bibliografia

* Jornet, José (cur.). Republicans espanyols a Migdia-Pirineus : exili, història i memòria. [Barcelona]: Generalitat de Catalunya, DL 2007. ISBN 8439373554.
* Roig, Montserrat. Els Catalans als camps nazis. Barcelona: Edicions 62, 1977 (Cultura catalana contemporània; 6). ISBN 8429712682.
* Torán, Rosa. Els Camps de concentració nazis : paraules contra l'oblit. Barcelona: Edicions 62, 2005. ISBN 8429756167.
* Torán, Rosa «Entorn de la deportació als camps nazis (I): Testimoni i militància». L'Avenç, Núm. 261, 2001, p. 8-14.
* Torán, Rosa «La memòria, un trajecte sense fi». L'Avenç, Núm. 302, 2005, p. 22-23.
* Torán, Rosa «Lluitar i recordar: l'amical de Mauthausen i altres camps». L'Avenç, Núm. 340, 2008, p. 50-63.
* Torán, Rosa. Vida i mort dels republicans als camps nazis. Barcelona: Proa, cop. 2002 (Perfils (Edicions Proa); 33). ISBN 8484373088.
# Aglaia

En la mitologia grega, Aglàïe o Aglàïa (en grec antic Ἀγλαΐα -ΐας, Ἀγλαΐη -ΐης 'la que brilla', 'l'esplendorosa', 'l'esplèndida'; llatí Aglaia -ae, Aglaiē -ēs) era la més jove i bella de les tres Càrites. Simbolitzava la intel·ligència, el poder creatiu i la intuïció de l'intel·lecte. Era filla, com les seves germanes Eufròsine i Talia, de Zeus i de l'oceànide Eurínome, o d'Helios i Egle.
Les Càrites o Gràcies viuen a l'Olimp en companyia de les Muses, amb les quals de vegades formen cors. Pertanyen al seguici d'Apol·lo, el déu músic. Acompanyen tot sovint Atena, deessa de les tasques femenines i de l'activitat intel·lectual, i també Afrodita, Eros i Dionís.
Així com la tradició més difosa és la d'Hefest casat amb la deessa Afrodita, en d'altres és esposa d'Aglaia, i segons la tradició òrfica foren pares d'aquests personatges:
* Euclea (Εὔκλεια), deessa de la bona reputació i la glòria.
* Eufema (Εὐφήμη), deessa del correcte discurs.
* Eutenea (Εὐθηνία), deessa de la prosperitat i la plenitud.
* Filofròsine (Φιλοφροσύνη), deessa de l'amabilitat i la benvinguda.

## Bibliografia

* [Pseudo-Virgili]: Apèndix virgiliana. Volum II: Elegies a Mecenas. L'Agró. Minúcies. L'almadroc. Últims poemes. Text revisat i traducció de Miquel Dolç. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1984. Pàgs. 176-177.

## Referències

* ↑ El mot és tetrasil·làbic en llatí. L'adaptació al català, doncs, ha d'ésser: Aglàïa
* ↑ En Miquel Dolç 1984, pàg. 176, comenta: «El „déu del Cintos“ (cf. Aetna 5, n. 2) és Apol·lo (Febus); Bacus, el déu del vi i de la disbauxa; Aglaie, la més jove de les tres Gràcies, personificacions de l'encís i de la bellesa».
* ↑ Mot tetrasil·làbic: Āglăĭă, Āglăĭē, cf. el vers: «Cȳnthĭŭs ĕt Mūsae, Bācchŭs ĕt Āglăĭē» ‘Apol·lo i les Muses, Bacus i Aglàïe’. Appendix virgiliana. Epigrames. IX. Ad M. Velerium Messalam Corvinum, vers 60. La traducció d'en Miquel Dolç 1984, pàgs. 176-177 fa: «Quant a nosaltres, si podem, en la nostra humilitat, moure una lloança als poemes que amb tu compongueren els déus, el déu de Cintos (=Apol·lo) i les Muses, Bacus i Aglaie, si podem, en un poema nacional, atènyer Cirenes i les sals gregues, ja ens hem avançat a les nostres esperances mateixes. Això és prou: no tinc res de comú amb el poble groller».
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 88. ISBN 9788496061972.
# La revolta dels ocells

La revolta dels ocells (títol original en castellà La rebelión de los pájaros) és una pel·lícula espanyola del 1982 escrita i dirigida per Lluís Josep Comeron i Martín, qui la considerava "estrictament ecològica". Fou produïda per Pepón Coromina, protagonitzada per Jorge Sanz i Assumpta Serna i amb música del grup infantil Regaliz. Ha estat doblada al català.

## Argument

Els ocells de Barcelona o moren o fugen de l'aire contaminat de la ciutat, cosa que desespera els ecologistes i els venedors de la Rambla. Un grup de nens decideixen dur a terme una protesta ecològica per millorar la qualitat de l'aire i que així puguin tornar.

## Repartiment

* Jorge Sanz - Álex
* Assumpta Serna - Teresa
* Montserrat Carulla - Mare
* Alfred Lucchetti - Pare
* Jaume Sorribas - Professor
* Carles Velat - Secretari del pare d'Alex
* Rafael Anglada - Avi

## Producció

La pel·lícula fou rodada a Barcelona sota la producció de Pepón Coromina amb la participació del grup musical infantil Regaliz, intentant aprofitar l'èxit assolit pel grup similar Parchís. Els membres de Regaliz hi actuaren i formaren part de la banda sonora.

## Recepció

Va guanyar el gran premi Grifó d'Or al XII Festival de Cinema de Giffoni del 1982, festival de referència del cinema per a nens i joves patrocinat pel Parlament Europeu, i fou elogiada per François Truffaut, que hi era present.

## Referències

* ↑ “Soc un nen cinèfil de Mataró que ho recorda tot, tot”, La Vanguardia, 17 de juliol de 2020
* ↑ La revolta dels ocells a esadir.cat
* ↑ La revolta dels ocells per Xavier Bru de Sala a El Periódico, 11 de novembre de 2019
* ↑ Banda sonora de la pel·lícula per Regaliz a YouTube
* ↑ The revolt of the birds al web del Festival de Giffoni
* ↑ La rebelión de los pájaros, El País, 25 d'agost de 1982
* ↑ Homenatge al director i guionista Lluís Josep Comeron, al web de l'Acadèmia del Cinema Català
* ↑ La revolta dels ocells a El Punt Avui

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a Dailymotion
# Laodice (esposa de Ariarates VI de Capadòcia)

Laodice (grec antic: Λαοδίκη, Laodíkē) fou germana del rei Mitridates VI Eupator del Pont. Es va casar amb Ariarates VI de Capadòcia però aquest va morir jove el 116 aC sembla que enverinat per Gordi, un servidor fidel de Mitridates VI.
Per evitar tenir la mateixa fi, Laodice i els seus fills van marxar del país. Es va casar llavors amb Nicomedes III de Bitínia, que va esdevenir rei de Capadòcia com a regent d'Ariarates VII. L'any 97 aC, morts els seus dos fills – Ariarates VII i Ariarates VIII –, Mitridates VI Eupator del Pont va establir el seu poder sobre tot el regne.
Llavors Laodice va anar a Roma i va intentar establir al tron un usurpador declarant que havia tingut tres fills d'Ariarates VI, i no dos com es pensava. Però el Senat romà va rebutjar la seva reclamació i van donar la corona a un noble d'origen persa de nom Ariobarzanes I.

## Referències

* ↑ 13.Laodice a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 719
# Laodice (filla de Seleuc)

Laodice (Laodike Λαοδίκη) fou la filla de Seleuc IV Filopàtor. Es va casar amb el rei Perseu de Macedònia. Polibi situa aquest matrimoni l'any 177 aC. La reina ja no torna a ser esmentada. Pel regnat del seu marit (179 aC a 168 aC) vegeu Perseu de Macedònia.

## Referències

* ↑ Bodham Donne, William. «Lao'dice (7)». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Metaautunita

La metaautunita és un mineral de la classe dels fosfats. Paul Gaubert li va posar nom el 1904 en relació a la seva fórmula química semblant a la de l'autunita però amb un contingut inferior d'aigua. És un mineral radioactiu. L'exemplar tipus d'aquesta espècie prové de la mina Daybreak, a Washington (Estats Units). Dona nom també al grup metaautunita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la metaautunita pertany a «08.EB: Uranil fosfats i arsenats, amb ràtio UO₂:RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: autunita, heinrichita, kahlerita, novačekita-I, saleeïta, torbernita, uranocircita, uranospinita, xiangjiangita, zeunerita, metarauchita, rauchita, bassetita, lehnerita, metasaleeita, metauranocircita, metauranospinita, metaheinrichita, metakahlerita, metakirchheimerita, metanovačekita, metatorbernita, metazeunerita, przhevalskita, meta-lodevita, abernathyita, chernikovita, meta-ankoleita, natrouranospinita, trögerita, uramphita, uramarsita, threadgoldita, chistyakovaita, arsenuranospathita, uranospathita, vochtenita, coconinoita, ranunculita, triangulita, furongita i sabugalita.

## Formació i jaciments

Es troba a les pegmatites de granit, i també als llits sedimentaris amb dipòsits d'urani-vanadi. Es sol trobar juntament amb zircó, uranofana, uraninita, fosfuranilita, metatyuyamunita, metatorbernita, coffinita, carnotita i amb altres espècies dels grups columbita i schoepita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Eureka (La Torre de Cabdella, Pallars Jussà).

## Grup de la metaautunita

El grupde la metaautunita, o grup de la metatorbernita, és un grup de fosfats d'uranil i arsenats en forma de làmines, amb fórmula A(UO₂)₂(XO₄)₂·nH₂O, on A pot ser Cu, Ca, Ba, o Mg, X és P o As, i n pot tenir els valors 6, 7o 8. Aquest grup està compost pels següents minerals: abernathyita, bassetita, txernikovita, lehnerita, metaankoleïta, metaautunita, metaheinrichita, metakahlerita, metakirchheimerita, metalodevita, metanovačekita, metatorbernita, metauranocircita, metauranospinita, metazeunerita, natrouranospinita, uramarsita i uramfita.

## Referències

* ↑ «Meta-autunite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 gener 2014].
* ↑ Garrido, Josep Lluís; Ybarra, Joan Manuel. Nomenclàtor de les espècies minerals, 2010, p. 374 [Consulta: 6 gener 2014].
* ↑ «Meta-autunite from Eureka mine, Castell-estaó, La Torre de Cabdella, La Vall Fosca, El Pallars Jussà, Lleida, Catalonia, Spain». Mindat. [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ «Meta-autunite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 gener 2014].
# Mas de la Socarrada

El Mas de la Socarrada és un mas a l'oest del terme municipal de Bellaguarda (la Garrigues) catalogat en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. En origen es destinà a residència d'estiu de la família, que vivien al mateix poble, al carrer major. Posteriorment fou habitat a intervals més o menys llargs per masovers que cuidaven la finca de vinya, els ametllers i les oliveres. Cal assenyalar l'existència, encara apreciable, del rètol "Bellaguardia", pintat a una de les parets laterals de l'edifici i que s'albira des de la carretera.
Mas ubicat a un lloc elevat de la finca, de planta rectangular, s'estructura en tres pisos: la planta baixa, el primer pis i les golfes on hi ha una galeria amb arcades. Està coberta a dues aigües amb teula àrab, i mostra la prestància que va tenir en temps anteriors, provocada per la severitat i ordenació simètrica de la composició. A la part posterior hi ha el corral.
Dins la finca es descobrí una fonteta al fons de la vall. S'hi accedeix per un estret caminal; ara resta tancada per una reixa sota una coberta de volta feta amb rajoleta. És una filtració natural però amb la particularitat que mai s'ha eixugat del tot, ni tan sols en les èpoques de sequera.

## Referències

* 1 2 3 «MAS DE LA SOCARRADA». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 abril 2022].
# Laura Boldrini

Laura Boldrini (28 d'abril de 1961, Macerata) és una política italiana. És presidenta de la Cambra dels Diputats italiana des del 16 de març de 2013.
El 26 de febrer de 2004 va rebre, per iniciativa del president de la República, la medalla de l'Orde al Mèrit de la República Italiana.
Fins al 2012 va ser portaveu de l'Alt Comissionat de les Nacions Unides per als Refugiats (ACNUR).

## Referències

* ↑ «Pàgina oficial de la Cambra dels Diputats». Arxivat de l'original el 12 de maig 2013. [Consulta: 17 febrer 2013].
* ↑ «Condecoració Laura Boldrini» (en italià). Presidència de la República italiana.

## Enllaços externs

* Laura Boldrini - Lloc web oficial
# Leptodactylodon erythrogaster

Leptodactylodon erythrogaster és una espècie de granota que viu al Camerun.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Leptodactylodon erythrogaster. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Megaphysa herbiferalis

Megaphysa herbiferalis és una espècie d'arna descrita per Achille Guenée l'any 1854. La Megaphysa herbiferalis està inclosa en el gènere Megaphysa i la família dels cràmbids. No hi ha subespècies que figurin en el Catalogue of Life.

## Referències

* 1 2 3 Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.). «Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist.». Species 2000: Reading, UK., 2011. [Consulta: 24 setembre 2012].
* ↑ LepIndex: l'índex de noms globals de lepidòpters.Beccaloni G.W., Scoble M.J., Robinson G.S. & Pitkin B
# Megapnosaure

El megapnosaure (Megapnosaurus) és un gènere de dinosaure teròpode celofisoïdeu, anteriorment anomenat Syntarsus (anomenat així per Raath l'any 1969), que va viure al Juràssic inferior. Fou reanomenat per l'entomòleg americà Dr. Michael Ivie, el Dr. Adam Ślipiński, i el Dr. Piotr Węgrzynowicz, els científics que van descobrir que el nom Syntarsus ja s'havia donat a un coleòpter Colydiinae descrit l'any 1869. A alguns paleontòlegs no els agrada el nom Megapnosaurus, però es manté com el nom vàlid per a aquest gènere.

## Bibliografia

* Bristowe, A. & M.A. Raath (2004). "A juvenile coelophysoid skull from the Early Jurassic of Zimbabwe, and the synonymy of Coelophysis and Syntarsus." Palaeont. Afr., 40: 31-41.
* Bristowe, A., A. Parrott, J. Hack, M. Pencharz & M. Raath (2004). "A non-destructive investigation of the skull of the small theropod dinosaur, Coelophysis rhodesiensis, using CT scans and rapid prototyping." Palaeont. Afr. 40: 159-163.
* Ivie, M. A., S. A. Slipinski, and P. Wegrzynowicz (2001). "Generic homonyms in the Colydiinae (Coleoptera: Zopheridae)." Insecta Mudi, 15:63-64.
* Raath (1969). "A new Coelurosaurian dinosaur from the Forest Sandstone of Rhodesia." Arnoldia Rhodesia. 4 (28): 1-25.
# Lajos Mecser

Lajos Mecser (Bükkaranyos, 23 de setembre de 1942) és un atleta hongarès, especialista en curses de fons, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on quedà eliminat en sèries en la cursa dels 5.000 metres del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, disputà dues proves del programa d'atletisme. Fou 22è en els 10.000 metres, mentre abandonà en la marató.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa d'atletisme de 1966 en els 10.000 metres, rere Jürgen Haase ; i una de bronze al Campionat d'Europa en pista coberta de 1967 en els 3.000 metres. A nivell nacional guanyà 20 campionats hongaresos: quatre en els 5.000 metres (1964, 1966, 1968, 1970), cinc en els 10.000 metres (1964, 1965, 1966, 1970, 1971) i 11 en cros (1964 a 1971 i de 1973 a 1975).

## Millors marques

* 5.000 metres. 13' 29.2" (1968)
* 10.000 metres. 28' 27.0" (1966)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Lajos Mecser». [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 1r juliol 2020].
* ↑ «Hungarian Championships». [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Lajos Maszlay

Lajos Maszlay (Budapest, 2 d'octubre de 1903 - Budapest, 1 de desembre de 1979) va ser un tirador d'esgrima hongarès, especialista en floret i sabre, que va competir entre les dècades de 1930 i 1950.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va disputar dues proves del programa d'esgrima. En ambdues quedà eliminat en sèries. El 1948, una vegada finalitzada la Segona Guerra Mundial, als Jocs de Londres, on va disputar dues proves del programa d'esgrima. En la prova del floret individual guanyà la medalla de bronze, mentre en la de floret per equips quedà eliminat en quarts de final. El 1952, a Hèlsinki, va disputar els seus tercers, i darrers, Jocs Olímpics, on guanyà la medalla de bronze en la competició de floret per equips, mentre en la de floret individual quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen sis medalles al Campionat del Món d'esgrima, tres d'or i tres de bronze, entre 1933 i 1953, així com vint-i-quatre campionats d'Hongria en les diferents armes.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Lajos Maszlay». [Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ Új magyar életrajzi lexikon. 5: P - S (en hongarès). Budapest: Magyar Könyvklub, 2004, p. 567. ISBN 978-963-547-414-1.
# Leptopodomorfs

Els leptopodomorfs (Leptopodomorpha) són un infraordre d'hemípters del subordre dels heteròpters que conté unes 380 espècies. Es tracta de petits insectes que podem trobar des de la zona intermareals fins a prop de rierols i llacs.
La majoria de les espècies (unes 350) pertanyen a la família Saldidae, que tenen una notable capacitat per a saltar.

## Taxonomia

L'infraordre Leptopodomorpha inclou dues superfamílies i sis famílies:

### Superfamília Leptopodoidea Brullé, 1836

* Família Leptopodidae Brullé, 1836
* Família Omaniidae Cobben, 1970
* Família Palaeoleptidae Poinar & Buckley, 2009 †

### Superfamília Saldoidea Amyot & Serville, 1843

* Família Aepophilidae Puton, 1879
* Família Saldidae Amyot & Serville, 1843
* Família Archegocimicidae Handlirsch, 1906 †

## Referències

* ↑ Thorp, J.H. Thorp and Covich's Freshwater Invertebrates: Ecology and General Biology. 1. 4. Elsevier, 2015, p. 954-955. ISBN 978-0-12-385026-3.
* ↑ «BioLib: Biological library». [Consulta: 2 gener 2022].
# Miguel Gonçalves

Miguel Gonçalves (crioll capverdià Migel Gonsalvis, crioll de Fogo Miguel Gonsalves) és una vila al centre de l'illa de Fogo a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 8 kilòmetres a l'est de São Filipe, en una elevació de 900 metres.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Lakeland Highlands

Lakeland Highlands és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 12.557 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakeland Highlands tenia 12.557 habitants, 4.501 habitatges, i 3.740 famílies. La densitat de població era de 868,9 habitants/km².
Dels 4.501 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 16,9% no eren unitats familiars. En el 14,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 29,2% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93 homes.
La renda mediana per habitatge era de 66.053 $ i la renda mediana per família de 71.176 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.714 $ mentre que les dones 30.018 $. La renda per capita de la població era de 31.122 $. Entorn del 2,1% de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakeland Highlands». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakeland Highlands». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Moderato Wisintainer

Moderato Wisintainer, també escrit Visintainer, conegut com a Moderato, (14 de juliol de 1902 - 31 de gener de 1986) fou un futbolista brasiler dels anys 1920 i 1930.
El club on jugà més anys fou el Flamengo, on fou un dels primers ídols i guanyà dos campionats carioques. També jugà al Cruzeiro i al Guarani.
Amb la selecció brasilera disputà cinc partits i participà en la Copa del Món de 1930, on marcà dos gols davant Bolívia.

## Referències

* ↑ «sambafoot profile». Arxivat de l'original el 2018-03-27. [Consulta: 27 març 2018].
* ↑ Moderato Wisintainer Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Todos os brasileiros - 1930» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].