OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Alberto Cañas Ruiz-Herrera

José Alberto Cañas Ruiz-Herrera (Jerez de la Frontera, 27 de maig de 1987) és un futbolista professional andalús, que ocupa la posició de migcampista. Actualment juga al PAOK FC.

## Trajectòria esportiva

Sorgeix de les categories inferiors del Reial Betis. A la campanya 08/09, mentre militava a l'equip B dels sevillans, va debutar a primera divisió, tot sumant dos partits a la màxima categoria amb l'equip bètic, que a les postres baixaria a Segona Divisió.
El 2013 va fitxar pel Swansea City de la Premier League. L'1 de setembre de 2014 Cañas va tornar a La Liga, en fitxar pel RCD Espanyol, club amb el qual va signar un contracte de tres anys.

## Referències

* ↑ «Cañas ficha por el Swansea» (en castellà). Web del Marca. [Consulta: 7 juny 2013].
* ↑ «Canas joins Espanyol». Swansea City, 01-09-2014. Arxivat de l'original el 21 de maig 2015. [Consulta: 1r setembre 2014]. (anglès)
* ↑ «L'Espanyol presenta José Alberto Cañas que ja s'ha entrenat a les ordres de Sergio González». 324.cat. [Consulta: 2 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* Fitxa de José Alberto Cañas Ruiz-Herrera a Soccerway
# Prokúdino (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Prokúdino».
Prokúdino - Прокудино (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 458 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Boophis vittatus

Boophis vittatus és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Boophis vittatus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# KN-08

El KN-08, també conegut com a Rodong-C (노동-C) o Hwasong-13 (화성-13), és un míssil balístic intercontinental transportable per carretera que està sent desenvolupat per Corea del Nord. Els canvis observats en la maqueta exposada l'octubre del 2015 indicaren que el disseny del míssil havia passat de tres trams a dos. Es creu que podria entrar en servei cap al 2020.

## Referències

* ↑ C. P. Vick. «KN-08:The semi-mobile Limited Range ICBM – No-dong-C» (en anglès). Globalsecurity.org, 2012–13. [Consulta: 13 abril 2013].
# MäR (Märchen Awakens Romance)

MäR (Märchen Awakens Romance) és un manga japonès escrit per Nobuyuki Anzai. Té 15 volums en total. El primer va sortir el maig de 2003 i el darrer el juliol de 2006. La seva editorial a Espanya és IVREA. Mär també té un anime.
Tracta sobre un noi que no té pare i la seva mare és escriptora de contes infantils, Ginta el protagonista, ell té una gran imaginació i sempre somia amb un lloc que no coneix de res. Un dia en l'escola, s'obre una porta en un altre món i ell decideix anar sense pensar ni un moment i així és com comença la història de Mär.

## Personatges

* Ginta: És el protagonista de la historia, és un estudiant japonès que se'n va a un altre món i ha d'ajudar a guanyar una guerra.
* Jack: És amb la primera persona que es troba en Ginta, són grans amics i també ajuda a guanyar la guerra.
* Babbo: És l'arma d'en Ginta, que estranyament pot parlar i abans havia estat l'arma del creador de la guerra
* Dorothy: És una bruixa que es troben en el seu camí, plena de misteris sobre el seu origen, però que els ajuda en la seva guerra.
* Alvis: És la persona que porta en Jack en el seu món, el principi no vol sentir-ne parla, però després ho accepta i els ajuda.

## Referències

* ↑ Crítica a MäR Arxivat 2016-12-21 a Wayback Machine. per Gunjo Team

## Enllaços externs

* Official TV Tokyo MÄR site (japonès)
* MäR (Märchen Awakens Romance) (anime) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
* Pàgina de l'editorial Ivrea (a Espanya).
# J. Walter Christie

John Walter Christie (6 de maig de 1865 – 11 de gener de 1944) fou un enginyer i inventor dels Estats Units d'Amèrica. És més conegut pel desenvolupament del sistema de suspensió de Christie utilitzat a un nombre de dissenys de tancs de la Segona Guerra Mundial, destacant les sèries de BTs soviètics i T-34, i el britànic covenanter i tancs Crusader, Cruiser, així com el tanc Comet.

## Vegeu també

* Tanc volador

## Referències

* 1 2 Sale, Richard. WWII: American Security and Britain and a Note on the Soviet Command Economy, p. 5.
* 1 2 «Campbell-Christie House».
* ↑ «Christie is Crushed by His Auto Flier. Strikes Wreckage After Another Driver Is Killed on Pittsburg Track. Out For A World's Record. His Wife Ill and News Kept from Her. Racers Show No Concern Over Fatal Accident». New York Times, 10-09-1907. «Following a fatal accident on the automobile track at Brunot's Island this afternoon, Walter Christie of New York, the well-known driver of racing automobiles, was seriously hurt in the wreck of his 140-horse power car while he was trying to make a record.»
# Bosc Comunal de Serdinyà

El Bosc Comunal de Serdinyà és un bosc públic del terme comunal de Serdinyà, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És un bosc de 0,95 km², situat a l'extrem nord-oest del terme de Serdinyà, a llevant del Bosc Comunal de Jújols i immediatament al costat nord del Bosc Comunal del Coronat, al sud i sud-est de la Tartera. És a Roca Fumada, on hi ha el refugi d'aquest nom. En el seu extrem oriental es troba el Roc de la Segalissa. El bosc està de diversos llocs alterats per pedreres de força extensió.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per la comuna de Serdinyà, atès que es bosc és propietat comunal. Té el codi F16244T dins de l'ONF (Office national des forêts).

## Referències

* ↑ El Bosc Comunal de Serdinyà en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «161 - Serdinyà i Joncet». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Serdinyà». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Estany de l'Ànec

L'Estany de l'Ànec és un estany situat a 2.238,6 m alt del terme comunal de Formiguera, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord. Està situat a l'extrem sud-occidental del terme de Formiguera,

## Referències

* ↑ L'Estany de l'Ànec en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Formiguera». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# José Alberto Costa

José Alberto Costa (31 d'octubre de 1953) és un futbolista portuguès. Va disputar 24 partits amb la selecció de Portugal.

## Estadístiques

Selecció de Portugal :
| Anys | Partits | Gols |
| 1978 | 5 | 1 |
| 1979 | 3 | 0 |
| 1980 | 4 | 0 |
| 1981 | 7 | 0 |
| 1982 | 1 | 0 |
| 1983 | 4 | 0 |
| Total | 24 | 1 |

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Protecció col·lectiva

La protecció col·lectiva és la tècnica que protegeix més d'una persona davant de riscos que no s'han pogut evitar o reduir al màxim, com per exemple, una bastida, una barana o una xarxa (per la protecció contra les caigudes a diferent nivell) o la insonorització del motor d'una màquina (per la protecció contra el soroll). El terme protecció col·lectiva s'oposa al de protecció individual, que protegeix a un sol treballador, i es consideren preferibles les proteccions col·lectives a les individuals, perquè són més fàcils de controlar, ja que el seu ús no depèn tant de la voluntat o els descuits de cada treballador.

## Vegeu també

* Equip de protecció individual
# Cal Peixo Vell

Cal Peixo Vell era una masia del Prat de Llobregat enderrocada el 1957. Es conserven les finestres gòtiques incloses en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

La història de la Torre o Mas de Can Peixo Vell evoca la noblesa barcelonina dels segles xvi i xviii, i els llinatges de les famílies Amell, Llobregat i Sant Joan, entre d'altres, tots ells emparentats.
Va ser Joan Amell qui, l'agost de 1556, va donar dues mujades de terra a la parròquia del Prat per construir-hi l'església, la casa del rector i el cementeri. Can Peixo Vell va ser manada construir el segle xvi i aleshores es coneixia con la Torre de Mn. Amell.
L'any 1702, segons constava en la façana, es va fer una profunda transformació de la casa, la més gran del terme. La casa era una autèntica fortalesa, construïda amb pedra tallada, decorada amb finestrals gòtics i amb un mur de contenció al voltant, que la protegia de les riuades. La finca a la qual pertanyia tenia 186 mujades de terra de conreu i, anys més tard, s'hi van construir Ca l'Ixo, Cal Xic d'en Donyanna i Cal Donyanna, dedicades bàsicament al cultiu de cereals.
Diversos membres de la família Busquets en van ser masovers durant 450 anys i, l'any 1931, la companyia MZA va adquirir la finca perquè es trobava molt a prop de les vies del tren i, el 1957, va ser enderrocada per Renfe. Els amos, que en aquell moment eren els Ponsics (Sarrià), no van indemnitzar als masovers després de més de 400 anys residint a Can Peixo.
Els masovers van anar a viure a una casa nova de construcció pròpia de l'estil de masia catalana anomenada Can Peixo Nou.

## Finestres gòtiques

Els finestrals gòtics del mas es conserven actualment en els jardins del Fondo del Peixo i en els jardins de la Torre Muntadas. La iniciativa de conservar aquesta part de Can Peixo Vell va ser de l'Ajuntament del Prat, sota l'alcaldia de Jaume Codina i Vilà.
Les finestres són de tradició gòtica catalana dins d'un corrent tardà de tipus flamíger, com es pot deduir de la forma ogival polilobulada que tenen. Els motius esculpits a les impostes (mènsules de sosteniment) dels arcs als muntants inclouen, però, una penetració de les formes decoratives renaixentistes, en aquest exemple, això es veu clar amb el doble motiu de dos putti aguantant escuts heràldics.

## Vegeu també

* Conjunt de masies del delta del Llobregat

## Referències

* ↑ Masies del Prat (L'Albufera i La Ribera), vol. I, de Gerard i Teresa Giménez i Joan Jordà, Editorial Efadós, El Papiol, 2003, pàg. 126.
* ↑ «Can Peixo: Finestres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
# Mar d'Irminger

La Mar d'Irminger és una mar marginal de l'Oceà Atlàntic Nord. Fa 480 km de llargada i 290 km d'amplada en la part més estreta i ocupa una superfície d'uns 780.000 km². El seu límit nord és a l'extrem de l'Estret de Dinamarca entre Islàndia i la costa del Rei Frederic VI a la zona sudoriental de Groenlàndia, el qual la connecta amb la Mar de Groenlàndia i més enllà amb la Mar de Labrador. Pel sud arriba al Cap Farvel.
El fons marí de la mar d'Irminger pertany en gran part a la Conca d'Irminger, que és continuació cap al nord-est de la Conca del Labrador.
La mar d'Irminger rep el nom del vicealmirall danès Carl Ludvig Christian Irminger (1802–1888), com també el Corrent d'Irminger.

## Vegeu també

* Badia d'Umivik

## Referències

* ↑ «About: Denmark Strait» (en anglès). DBpedia. [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ Kommandør Axel Fiedler: „Om Irminger Havets og Irmingerstrømmens navn“. Søværnsorientering Nr. 1, March 2003 PDF • Google-HTML-Version

## Enllaços externs

* Mapa d'IrmingerArxivat 2012-01-20 a Wayback Machine.
# Màquina d'afaitar

La màquina o maquineta de rasurar, màquina d'afaitar o afaitadora és un petit electrodomèstic que s'utilitza per a l'afaitat masculí.
L'inventor de la maquineta elèctrica fou el nord-americà Jacob Schick. Schick volia una alternativa a la incomoditat de la fulla de rasurar quan no es disposava d'aigua o sabó; per a aquest fi es va proposar inventar un aparell per la rasura en sec.
L'any 1931 va llançar la seva primera maquineta; amb poc èxit però. Tanmateix no perdé el coratge i el 1937 va reeixir a vendre gairebé dos milions d'aparells als Estats Units, Anglaterra i Canadà. Als anys 1940 Remington Rand va presentar la primera màquina amb dos capçals que va ser la progenitora de les maquinetes amb capçals múltiples. Fou també Remington qui va promoure la primera maquineta dissenyada per a la depilació de borrissol femení. Un altre important inventor fou el professor Alexandre Horowitz, dels laboratoris Philips, als Països Baixos, que va inventar el molt popular concepte de la maquineta basculant. La maquineta és accionada per un petit motor i té un capçal amb diverses fulles que tallen els pèls que entra pels orificis a ran de la pell. La majoria de les màquines poden connectar-se a la xarxa elèctrica; encara que també poden funcionar amb piles.

## Referències

* ↑ «Jacob Schick». NNDB. [Consulta: 5 setembre 2009].
* ↑ Hans Schippers, Vader van de Philishave, De Ingenieur, 3–16 febrer 2000, pàg. 49.

## Vegeu també

* Rasura
* Màquina de rasurar
* Maquineta de tallar cabells
# J. Warx

J. Warx és un artista urbà de la ciutat de València.
Va fer-se conegut el juny del 2020, per un mural on representava a Fernando Simón en el moment en què s'atragantava amb una ametla enmig d'una roda de premsa durant la Pandèmia de Coronavirus del 2020. Al mateix mur, a pocs metres, en faria un altre parodiant Juan Carlos I. Arran de la fugida del país del monarca emèrit, l'autor va modificar la seua obra, que tornaria a fer-se viral. En el procés va ser aturat per la policia, i multat tot i que la realització del mural era legal.
El graffiti seria boicotejat amb pintura negra per un militant de l'ultradreta, i posteriorment restaurat per Füsta. El 15 d'agost, l'autor faria una tercera modificació, disfressant a Juan Carlos de xeic àrab.

## Galeria

* El mural de Fernando Simón al carrer de Juan Giner.
* El primer mural dedicat a Juan Carlos I.
* El mural restaurat després de l'atac amb pintura negra.
* El mural amb la tercera modificació.

## Referències

* ↑ «El autor del grafiti de Fernando Simón en Valencia: "Me encanta y me hace mucha gracia"». Huffpost, 08-06-2020. [Consulta: 11 agost 2020].
* ↑ «El autor del grafiti de Juan Carlos I: "No me he metido con la Casa Real sino con el rey emérito"». Público, 06-08-2020. [Consulta: 11 agost 2020].
* ↑ «Història del mur més viral de Benimaclet, amb J. Warx». El Temps, 20-08-2020. [Consulta: 20 agost 2020].
* 1 2 «El autor del grafiti del rey Juan Carlos, tras ser parado por la Policía: "No me metí con la casa real, solo con el rey"». Huffpost, 06-08-2020. [Consulta: 11 agost 2020].
* ↑ «Boicotean el grafiti del rey Juan Carlos en Valencia». Público. [Consulta: 11 agost 2020].
* ↑ «Ataquen un mural sobre el rei emèrit a València». À Punt, 09-08-2020. [Consulta: 11 agost 2020].
* 1 2 «Restauran el mural de Benimaclet que parodia a Juan Carlos I». Levante-EMV, 12-08-2020. [Consulta: 13 agost 2020].
* ↑ «El graffiti del Rey Emérito vuelve a mutar». Levante-EMV, 15-08-2020. [Consulta: 16 agost 2020].
* ↑ «Surge en Valencia el arte urbano que se toma con humor el coronavirus». Tele 7, 07-06-2020. [Consulta: 11 agost 2020].
# Bosc Comunal de Vallestàvia

El Bosc Comunal de Vallestàvia és un bosc del terme comunal de Vallestàvia, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És un bosc petit, d'a penes 0,52 km², dividit en dos sectors diferents, distanciats un de l'altre. El sector més extens està situat al racó sud-oest del terme de Vallestàvia, prop del límit amb els termes de Vallmanya i d'Estoer, a les valls dels còrrecs de l'Avetosa i de la Roqueta, que s'uneixen en el de la Font Fresca. El més petit, conegut com a l'Alzinar, és al nord-est del terme, a llevant del Mas Racola i a ponent del Mas d'en Cugat.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per la comuna de Vallestàvia, atès que es bosc és propietat comunal. Té el codi F16279C dins de l'ONF (Office national des forêts).

## Referències

* ↑ El Bosc Comunal de Vallestàvia en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Sector nord del mateix bosc
# Priapella bonita

Priapella bonita és una espècie extinta de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes. que vivia a l'aigua dolça. a Nord-amèrica: Mèxic.

## Referències

* 1 2 3 Vega-Cendejas, M.; Matamoros, W. (2019). "Priapella bonita." 2019 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2019. [Consulta: 15 abril 2023]
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ «Priapella bonita» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Motor Oil Hellas

Motor Oil (Hellas), Corinth Refineries S.A. (en grec: Μότορ Όιλ (Ελλάς) Διυλιστήρια Κορίνθου Α.Ε.) és una empresa amb seu a Grècia centrada en la refinació del petroli. La companyia és el segon major refinador al país per darrere d'Hellenic Petroleum. La seva seu es troba a Maroussi, un suburbi d'Atenes. La companyia opera la refineria de Corint, i també posseeix la cadena Avin de benzineres. El major accionista de Motor Oil és Motor Oil Holdings SA, un holding de la família Vardinogiannis. | operating_income = €163.5 million (2010)

## Referències

* 1 2 «Annual Report 2010». Motor Oil Hellas. Arxivat de l'original el 8 d’octubre 2011. [Consulta: 5 maig 2011].

## Enllaços externs

* Motor Oil Hellas - Lloc web oficial
# Nate Thurmond

Nathaniel «Nate» Thurmond (Akron, Ohio, 25 de juliol de 1941 — San Francisco, Califòrnia, 16 de juliol de 2016) va ser un basquetbolista estatunidenc. Va jugar 14 temporades a l'NBA, 11 de les quals als San Francisco/Golden State Warriors, a les posicions de pivot i aler pivot. Un gran rebotador, el 1965 capturà 42 rebots en partit, estadística només per darrere de Wilt Chamberlain i Bill Russell. Thurmond va ser el primer jugador de la competició en assolir un quàdruple doble, l'any 1974 pels Chicago Bulls, col·leccionant 22 punts, 14 rebots, 13 assistències i 12 taps. Fou escollit per l'All-Star set vegades.
Thurmond fou escollit membre del Basketball Hall of Fame i com un dels 50 millors jugadors de la història de l'NBA. Els fan el batejaren amb el sobrenom de Nate the Great («Nate el Gran»); tant els Warriors com els Cleveland Cavaliers retiraren el seu número de dorsal, 42.

## Referències

* ↑ Brown, Daniel «Nate Thurmond dead at 74; Warriors legend battled leukemia». San Jose Mercury News, 16-07-2016 [Consulta: 16 juliol 2016].
* ↑ «In era of great centers, Nate Thurmond was among the best». ESPN, 16-07-2016. [Consulta: 16 juliol 2016].
* ↑ «Nate Thurmond NBA Stats». Basketball-Reference.com. [Consulta: 5 gener 2008].
* ↑ «NBA legend Nate Thurmond dies at 74». FoxNews.com, 16-07-2016. [Consulta: 16 juliol 2016].
# Jeong Eun-kyeong

Jung o Jeong Eun-kyeong (coreà: 정은경; Hanja: 鄭銀敬; nascuda el 1965) és una metgessa i investigadora coreana especialista en malalties infeccioses i salut pública. Entre 2017 i 2020 va ser la a directora dels KCDC (Korea Centers for Disease Control and Prevention). Jung ha sigut la primera dona a dirigir la KCDC des de la creació de l'agència en 2003. Des de setembre de 2020 és la Comissioner de la mateixa organització.

## Trajectòria

Jung Eun-kyeong es va graduar per la Universitat Nacional de Seül amb tres graus: doctora en Medicina, Màster en salut pública i doctorat en Medicina preventiva.
És investigadora del KNIH des de 1995. Abans de ser nomenada directora de la KCDC, Jung va dirigir el Centre per a la Salut Pública, Preparació i Resposta a Emergències de Corea del Sud. En 2015, davant el brot de MERS, va ser la portaveu i directora de l'organisme responsable dins de la KCDC. També va treballar com a cap del Departament de Malalties Cròniques de Control de la Recerca a la mateixa institució.

### Covid-19

Amb motiu de la pandèmia pel coronavirus Covid-19, el 20 d'abril de 2020 Jung va informar que des del 8 d'abril de 2020 a Corea del Sud s'havien registrat 179 casos de nous contagis de pacients donats d'alta, la qual cosa representa un 2,2 % del total de pacients guarits al país, encara que una part important d'aquests casos (41) afectaven a una població de 20 i 29 anys.

## Referències

* ↑ «정은경 질병관리본부장…전염병 관리 첫 여성사령탑». .
* ↑ «Moon names former doctor as KCDC head» (en coreà). KBR, 27-07-2017 [Consulta: 8 setembre 2020].
* ↑ «정은경 질병관리본부장…전염병 관리 첫 여성사령탑» (en coreà). .
* ↑ «Moon names former doctor as KCDC head - Korea Biomedical Review». www.koreabiomed.com, 27-07-2017. [Consulta: 10 juliol 2019].
* ↑ «본부장 악력» (en coreano).
* ↑ «Corea registra casos de pacientes curados de coronavirus que se han vuelto a infectar». La Vanguardia, 21-04-2020.
# Bosc Comunal de Serrallonga

El Bosc Comunal de Serrallonga (en francès, oficialment, Forêt Communale de Serralongue) és un bosc de domini públic del terme comunal de Serrallonga, a la comarca del Vallespir, de la Catalunya del Nord.
El bosc, que ocupa 0,66 km² en quatre sectors separats, està situat en el sector nord-occidental del terme, al sud-oest del poble cap de la comuna.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per la comuna de Serrallonga. Té el codi identificador de l'ONF (Office National des Forêts) F16256F.

## Referències

* ↑ El Bosc Comunal de Serrallonga en els ortofotomapes de l'IGN
# Escola Ocata

El Col·legi nacional mixt Ocata (o simplement Escola Ocata) és una escola i monument del municipi del Masnou (Maresme) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Història

L'edifici és obra de l’arquitecte municipal Bonaventura Bassegoda i Amigó, autor també del Casino del Masnou, el cementiri del Masnou i alguns panteons. Les obres es van finançar amb un emprèstit municipal acordat amb els veïns, per aquesta raó el rei Alfons XIII va atorgar el títol d’Il·lustríssima Vila al Masnou l’any 1909.
Les escoles municipals van ser, finalment, inaugurades el 15 de setembre de 1905. Les classes van començar durant el curs escolar 1905–1906. L'edifici original, de composició simètrica, destinava l’ala nord als nens i l’altra a les nenes. El primer director de l'escola fou Frederic Bosch i Serra, de la secció de nens, i Dolors Torregrossa i Moratones, de la de nenes. L'any 1917 s'hi va fer la instal·lació elèctrica. Durant la Guerra Civil va ser confiscat per la CNT i a un cop acabada la guerra s'hi van instal·lar les FET i JONS a la nau central. L’any 1967 s'hi va afegir una planta superior per allotjar noves aules.

## Descripció

Edifici civil de dues plantes. A la construcció original només hi havia una planta. Té un marcat eix de simetria en el qual hi ha la porta d'accés i l'escalinata que hi condueix. Tant aquest cos central com els dos cossos dels extrems laterals estan acabats amb uns coronaments superiors que no es troben a les dues ales horitzontals. L'edifici es caracteritza per l'ús de la totxana a sardinell i el ritme horitzontal marcat per les fileres de finestres rebaixades. Compta amb un patí frontal elevat que soluciona els problemes de desnivell del terreny.

## Referències

* ↑ Escola Ocata - El Masnou terra de mar
* ↑ Toran, Rosa. Historia contemporània del Masnou. El Masnou: Ajuntament del Masnou. Arxiu Municipal, 2017, p. 390. ISBN 978-84-697-2290-9.
* ↑ Fitxa "Col·legi Ocata" a "patrimonicultural.diba.cat"
* ↑ Història de l'escola - Escola Ocata, el Masnou
* ↑ Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Fitxa - Col·legi nacional mixt Ocata
# João Varela

João Varela és una vila al sud de l'illa de Santiago a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada a 5 kilòmetres al nord-est de Cidade Velha i a 9 kilòmetres al nord-oest de Praia.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd