OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mnesiteu

Mnesiteu (en llatí Mnesitheus, en grec Μνησίθεος) fou un metge grec nadiu d'Atenes que va viure probablement al segle iv aC. Galè l'esmenta sovint i també Ateneu, Ruf Efesi, Aule Gel·li, Sorà, Plutarc i Oribasi.
El cita el poeta còmic Aleix. Va pertànyer a l'Escola dogmàtica, una de les tres escoles mèdiques de l'antigüitat. Va tenir una gran reputació. Va classificar les malalties i va escriure una obra titulada Sobre la dieta ( Περὶ Ἐδεστῶν, o segons Galè, Περὶ Ἐδεσμάτων, citada diverses vegades per Ateneu de Naucratis, i un altre llibre on recomanava practicar la dieta.

## Referències

* ↑ Mnesitheus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1107
# Dolores Lebrón Sotomayor

Dolores Lebrón Sotomayor, més coneguda com a Lolita Lebrón, (Lares, 19 de novembre de 1919 - San Juan, 1 d'agost de 2010) fou una política nacionalista porto-riquenya coneguda per ser la líder de l'assalt a la Cambra de Representants dels Estats Units el 1954, on van resultar ferits cinc congressistes, per protestar contra la implantació de l'estatut d'Estat lliure associat el 1952. Va ser alliberada de la presó el 1979 després de rebre un indult del president Jimmy Carter.
Lolita Lebrón va néixer i es va criar a Lares, Puerto Rico, on es va unir al partit liberal. En la seva joventut va conèixer a Francisco Matos Paoli, un poeta de Puerto Rico, amb el qual va tenir una relació. El seu activisme polític va començar a l'edat de 18 anys quan va quedar consternada per la Massacre de Ponce el 21 de març de 1937, quan van ser assassinats nacionalistes que protestaven per l'empresonament de Pedro Albizu Campos. El 1941, va emigrar a la ciutat de Nova York i allà va assumir un paper actiu en el Partit Nacionalista de Puerto Rico.
El 1952, després de la Constitució de l'Estat Lliure Associat de Puerto Rico, el Partit Nacionalista de Puerto Rico va començar una sèrie d'accions revolucionàries, incloent la revolta de Jayuya. Lolita Lebrón es va convertir en la líder d'un grup de nacionalistes format per Rafael Cancel Miranda, Irving Torres y Andrés Figueroa Cordero, que, seguint les instruccions de Pedro Albizu Campos, van atacar la Cambra de Representants dels Estats Units en 1954 com a protesta i en defensa de la independència de Puerto Rico, sent empresonada durant 25 anys, quan el president Jimmy Carter la va indultar. Després del seu alliberament en 1981 va tornar a Puerto Rico on va continuar la seva activitat política independentista, incloent les protestes contra la Armada a Vieques. L'1 d'agost de 2010, Lebrón va morir per complicacions cardiorespiratòries.

## Referències

* 1 2 3 «Lolita Lebrón se armó de valor por su ideal» (en castellà). Primera Hora, 08-02-2010. Arxivat de l'original el 15 març 2016 [Consulta: 19 abril 2016].
* ↑ Chouza, Paula «Lolita Lebrón, nacionalista que asaltó el Capitolio» (en castellà). El País, 06-08-2010 [Consulta: 19 abril 2016].

## Vegeu també

* Blanca Canales

## Bibliografia

* Federico Ribes Tovar. Lolita Lebrón La Prisionera. Nova York: Plus Ultra Educational Publishers, Inc., 1974.
* Nelson Antonio Denis. War Against All Puerto Ricans: Revolution and Terror in America’s Colony. Nation Books, 7 abril 2015. ISBN 978-1568585017.
# Ribeira Julião

Ribeira Julião (crioll capverdià Rbera Jilion) és una vila al centre de l'illa de São Vicente a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 6 kilòmetres al sud-est de Mindelo. És la seu de l'Iscomar (Institut d'Enginyeria i Ciències del Mar, Institut Superior d'Enginyeria i Ciències Marítimes), i assenyala l'entitat responsable del domini nacional .cv Cap Verd per Internet.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Casa pairal (Cellers)

La Casa pairal és un edifici de Cellers, al municipi de Castell de Mur (Pallars Jussà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici cantoner de planta baixa i pis amb portal adovellat on hi figura el nom, Pau Proi i la data de 1182. Finestra amb llindes de pedra treballada encara que pintada de blanc. Portons de fusta treballada i tirants de ferro al balcó afegit al xamfrà. Coberta d'uralita.

## Referències

* ↑ «Casa pairal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Quadre combinat

Una quadre combinat o combo box és un element d'interfícies gràfiques d'usuari. Tradicionalment, és una combinació entre un quadre de llista i un quadre de text, que permet a l'usuari introduir qualsevol valor directament en el teclat o, alternativament, seleccionar un valor de la llista. El terme «llista desplegable» s'utilitza de vegades amb el significat de «quadre combinat», encara que en els llenguatges com Java i .NET, no són sinònims.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». IT and communication, 15-02-2007. Arxivat de l'original el 2017-08-15. [Consulta: 14 abril 2017].
* ↑ «How to Use Combo Boxes (The Java™ Tutorials > Creating a GUI With JFC/Swing > Using Swing Components)». Docs.oracle.com, 28-02-2012. [Consulta: 30 juny 2014].
* ↑ «ComboBox Class (System.Windows.Controls)». Msdn.microsoft.com, 20-06-2014. [Consulta: 30 juny 2014].
# Ardenner express

Ardenner express és un diari publicat a Luxemburg propietat del grup empresarial Saint-Paul Luxembourg. El seu director és Sully Prud'homme. La seu és al número 2 del carrer de Christophe Plantin, de la ciutat de Luxemburg.

## Enllaços externs

* Ardenner express - Lloc web oficial
# Mnesteu

Mnesteu (en grec antic Μνησθεύς) va ser, en la mitologia grega, un dels companys d'Eneas que va participar en els jocs nàutics organitzats per l'heroi, i va obtenir el segon premi.
Va acompanyar Eneas en tot el seu periple fins a arribar a Itàlia. A l' Eneida té diversos papers d'home de confiança d'Eneas, que el presenta com l'epònim de la gens romana dels Memmii, a partir d'un joc etimològic, ja que els dos noms, tant en grec com en llatí tenen una arrel que significa "recordar".

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 371. ISBN 9788496061972.
# Eugenia de Montijo (pel·lícula)

Eugenia de Montijo és una pel·lícula històrica i biogràfica del 1944 escrita i dirigida per José López Rubio amb música de Joaquín Turina adaptada per Jesús García Leoz.

## Sinopsi

Eugenia de Montijo és una jove malaguenya educada, bella i intel·ligent, filla dels Comtes de Montijo que, després de patir una depressió en veure com el duc d'Alba preferia casar-se amb la seva germana, marxa a París. Allí és festejada per Jérôme Bonaparte, germà petit de Napoleó Bonaparte, però ella prefereix al seu cosí, Lluís Napoleó, el futur Napoleó III, qui tenia fama de faldiller. Ell intenta seduir-la, però ella li deixa clar que abans que res s'haurà de casar amb ella.

## Repartiment

* Amparo Rivelles ... Eugenia de Montijo
* Mariano Asquerino ... Lluís Napoleó
* Jesús Tordesillas... Prosper Mérimée
* María Roy ... Doña María Manuela
* Guillermo Marín ... Jérôme Bonaparte
* Carmen Oliver Cobena ... Princesa Matilde
* Nicolás Navarro ... Comte de Morney
* Fernando Rey ... Duc d'Alba
* Mercedes L. Collado ... Paquita de Guzmán
* María Victorero ... Pepa
* Luis Peña... Maupas
* José Prada... Persigny
* Aníbal Vela ... General Saint-Arnaud
* Ricardo Calvo ... Rey Jerónimo

## Premis

El 8 d'octubre de 1945 la pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 250.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1945.

## Referències

* ↑ Eugenia de Montijo a ABC.play
* ↑ Concurso de premios de la producción cinematográfica, ABC, 9 d'octubre de 1945

## Enllaços externs

* Eugenia de Montijo a YouTube
# Ratpenat nassut taronja

El ratpenat nassut taronja (Murina cyclotis) és una espècie de ratpenat que viu a Sri Lanka, l'Índia, el Nepal, Myanmar, el Vietnam, Malàisia, Indonèsia i les Filipines.

## Referències

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Murina cyclotis. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 desembre 2007 (en anglès). (anglès)
* Distribució mundial d'aquesta espècie. (anglès)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Ardentown

Ardentown és una població dels Estats Units a l'estat de Delaware. Segons el cens del 2000 tenia 300 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ardentown tenia 300 habitants, 136 habitatges, i 82 famílies. La densitat de població era de 503,6 habitants per km².
Dels 136 habitatges en un 20,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 39% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,57.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15% tenia menys de 18 anys, un 2,3% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 34,3% de 45 a 60 i un 23% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 64.286 $ i la renda mediana per família de 72.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 63.125 $ mentre que les dones 31.875 $. La renda per capita de la població era de 35.577 $. Aproximadament l'1,3% de les famílies i el 2,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ardentown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ardentown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Platja del Salatar

La platja del Salatar és una platja urbana del municipi de Roses (Alt Empordà), situada davant de la urbanització del mateix nom, a la part nord de la badia de Roses, entre la platja del Rastell a llevant i la platja de Santa Margarida a ponent. Juntament amb les platges del Rastell i Nova, formen la localment anomenada platja Gran, que va des de la platja de Santa Margarida fins als espigons de la riera dels Ginjolers, amb un total de 1.300 metres.
Té una longitud de 500 metres i una amplada de 35 metres de sorra fina i aigües poc profundes. Està flanquejada per un passeig marítim arbrat, amb bars, restaurants i botigues. Gaudeix des del 2003 del certificat en qualitat ambiental EMAS i ISO 14.001.

## Referències

* ↑ «Salatar». Catalunya.com.
* ↑ «Platja Salatar». Turisme de Roses.
# Platja del Riuet (Sant Pere Pescador)

La platja del Riuet és una platja natural del municipi de Sant Pere Pescador (Alt Empordà), situada a l'extrem sud del litoral del municipi, al golf de Roses, entre la desembocadura del Riu Vell o Riuet, que la separa de la platja homònima del municipi de l'Escala, al sud, i la platja del Cortal de la Devesa, al nord. És una de les vuit platges que formen el gran arenal de Sant Pere Pescador. Té una longitud de 374 m i una amplada de 60 m. Està formada per sorra fina i daurada i el pendent d'entrada a l'aigua és bastant pronunciat. S'hi formen dunes de poca profunditat. Està a 6,5 km del nucli urbà, i molt a prop de Sant Martí d'Empúries i del jaciment grecoromà d'Empúries. S'hi practica el nudisme.

## Referències

* 1 2 «El Riuet». Catalunya.com.
* ↑ «Platja El Riuet». Ajuntament de Sant Pere Pescador.
* ↑ «Playa de Sant Pere Pescador». Federación Española de Naturismo.
# Platja del Riuet (L'Escala)

La platja del Riuet és una platja natural del municipi de l'Escala (Alt Empordà), Amb una llargada de 445 metres i 15.567 m² de sorra fina, té dos àmbits ben diferenciats: la part just a sota del poble de Sant Martí d'Empúries, coneguda també com a platja de la Miranda, i més al nord, la part més natural de la platja, que arriba fins a la desembocadura del Riu Vell o Riuet, on es practica el nudisme. La zona és idònia per als esports aquàtics, com el windsurf o la vela lleugera.

## Referències

* ↑ «Catàleg de classificació de trams de platges de Catalunya» p. 5. Direcció General d'Ordenació del Territori i Urbanisme. Generalitat de Catalunya, 01-10-2016.
* ↑ «Del Riuet». Web oficial de Turisme de l'Escala-Empúries.
* ↑ «Mapa | Les 60 platges nudistes de Catalunya per gaudir del mar amb tota llibertat». Nació digital, 12-07-2023.
* ↑ «El Riuet». Catalunya.com.
# Quars blau

El quars blau és una varietat de quars de color blau. Aquest color pot ser causat pel color dels minerals inclosos, normalment degut a inclusions de magnesioriebeckita fibrosa o de crocidolita, o per la dispersió de Rayleigh de la llum en inclusions microscòpiques. El color pot variar del gris al blau profund. Generalment la seva diafanitat és opaca, i poden arribar a ser translúcids. El terme de vegades també s'utilitza per a la quarsita massiva amb inclusions de minerals blaus.
El quars que inclou magnesioriebeckita es troba habitualment en roques metamòrfiques. Altres quarsos blaus amb inclusions de turmalina blava s'han trobat en els cristalls de les roques ígnies i pegmatites. Els grans de quars blau es troben ocasionalment com a component de les roques ígnies.
Els jaciments de quars blau es troben àmpliament distribuïts pels Estats Units, tot i que també se'n pot trobar a Austràlia, Àustria, Brasil, Canadà, Colòmbia, Congo, Itàlia, Rússia, Espanya, Suècia, Suïssa, Antilles Franceses, Tanzània i Regne Unit.

## Referències

* ↑ «Blue Quartz» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 gener 2016].
* 1 2 «Blue Quartz» (en anglès). The Quartz page. [Consulta: 10 gener 2016].
# Antonio María Esquivel Suárez de Urbina

Antonio María Esquivel i Suárez de Urbina (Sevilla; 8 de març de 1806 - Madrid; 9 d'abril de 1857), fou un pintor espanyol especialitzat en temes romàntics i retrats, que va realitzar amb destacat detallisme i apreciable tècnica.

## Biografia

Va néixer a Sevilla el 1806. Va començar els estudis de pintura a l'Acadèmia de Belles Arts de Sevilla. Allà es va familiaritzar amb la tècnica pictòrica i el detallisme a l'estil de Murillo.
El 1831, es va traslladar a Madrid, on va concursar a l'Acadèmia de San Fernando, sent nomenat acadèmic de mèrit. En contacte amb l'ambient intel·lectual madrileny d'aquests anys, va participar activament en la fundació del Liceu Artístic i Literari el 1837, on faria classes d'Anatomia, assignatura que s'impartiria també més tard a l'Acadèmia de Sant Ferran.
El 1839, una altra vegada a Sevilla, va patir una malaltia que el va deixar pràcticament cec, l'artista, sumit en una profunda depressió, es va intentar suïcidar llançant-se al riu Guadalquivir. Assabentats els seus companys i amics poetes i artistes i mobilitzats per ajudar-lo, van sufragar entre tots un car tractament realitzat per un prestigiós oftalmòleg francès. Gràcies a això, el 1840 va sanar i va recuperar la visió. L'artista, agraït, va pintar els seus amics, poetes i pintors del Romanticisme, en un quadre que s'ha fet cèlebre. Com a reconeixements oficials, va rebre la placa del lloc de Cadis i la Creu de Comendador de l'Ordre d'Isabel la Catòlica. El 1843 fou nomenat Pintor de Cambra i el 1847 acadèmic de San Fernando, sent a més membre fundador de la Societat Protectora de Belles Arts.
Com teòric de la pintura, va redactar un Tractat d'Anatomia Pictòrica, l'original es guarda al Museu del Prado. Va morir a Madrid el 1857. Els seus fills 'Carles Maria' (1830-1867) i Vicente també van ser pintors.

## Referències

* ↑ Pérez Calero, Gerardo. «Esquivel y Suárez de Urbina, Antonio María». Museo Nacional del Prado. [Consulta: 17 abril 2017].
* ↑ Miguel Arroyo, Carolina. «Antonio María Esquivel, caminos que confluyen». A: Antonio M .ª Esquivelː El general Prim a caballo 1844, p. 10-13 [Consulta: 17 abril 2017]. Arxivat 18 April 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Santos-Bueso, E.; Muñoz-Hernández, A.M.; Arteaga-Sánchez, A.; Fernández-Jacob, C.; Vinuesa-Silva, J.M.; García-Sánchez, J. «La ceguera de Antonio María Esquivel y Suárez de Urbina». Archivos de la Sociedad Española de Oftalmología, Vol. 91, Núm. 1, 2016, pàg. e2-e6. DOI: 10.1016/j.oftal.2015.07.007 [Consulta: 17 abril 2017].

## Enllaços externs

* Ciudad de la Pintura Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine.
# Nematoloma rogenc

El nemalotoma rogenc o bolet de pi rogenc (Hypholoma sublateritium) és un bolet que creix en grups nombrosos.

## Morfologia

Capell de 4 a 10 cm, globulós o hemisfèric, segons l'edat, molsut, llis i eixut, de color roig teula, més fosc a la part central i més clar cap al marge. A sota porta làmines fines i atapeïdes, de color grisenc que s'enfosqueixen fins a un to olivaci fosc, gairebé negre, quan maduren les espores.
Peu de fins a 6 cm d'alçària, grogós al capdamunt i bru rosat a la base. Una cortina blanquinosa, fugissera, que uneix la vora del capell amb el peu en els exemplars joves, deixa sovint les restes a la part alta del peu, on es posa de manifest en ennegrir-se per les espores caigudes que hi queden atrapades.
La carn és grogenca, sense olor apreciable, amargant.

## Hàbitat

És un bolet que forma feixos de molts individus, damunt de soques velles i fusta morta, a l'estiu i a la tardor, però és un bolet que es pot trobar tot l'any.

## Comestibilitat

A Europa se'l considera que és un bolet no és comestible pel seu gust amarg molt desagradable. A més, és sospitós de toxicitat. No obstant això, als Estats Units i al Japó és consumit.

## Possibles confusions amb altres bolets

És possible confondre'l amb altres bolets de pi com ara Hypholoma fascicilare, més petit, de color més clar, amb làmines de color groc sofre en els exemplars joves i amb Hypholoma capnoides, amb les làmines d'un gris blavís, de carn dolça. Tots aquests bolets creixen sobre fusta formant feixos i són rebutjables des d'un punt de vista culinari.
També és possible la confusió amb Galerina marginata.

## Bibliografia

* Pascual, Ramon; Llimona, Xavier; Nistal, Miquel; Cuello, Pilar i Cuello, Josep: Els bolets. Edicions Intercomarcals, S.A, Col·leccions Temàtiques, volum I, Manresa, 1994. ISBN 84-88545-06-1, plana 99.

## Enllaços externs

* Fotografies i descripció d'aquest bolet. (anglès)
* Àmplia informació sobre aquest bolet. (polonès)
# Eucàmpides

Eucàmpides (en llatí Eucampidas, en grec antic Εὐκααμπίδας) o de vegades Eucàlpides (Eucalpidas Εὐκαλπίδας) fou un agent de Filip II de Macedònia, nascut a Menalos a Arcàdia, molt criticat per Demòstenes per ser un dels que, buscant el seu benefici privat, van ser instruments del rei de Macedònia per privar al seu país de llibertat.
Polibi critica aquestes afirmacions de Demòstenes i diu que una acusació tant contundent contra messenis i arcadis distingits era injusta, i defensa els messenis per les seves relacions històriques amb Filip. Pausànies diu que Eucàmpides va ser un dels dirigents dels habitants de Menalos cap a Megalòpolis per formar part de la nova ciutat l'any 371 aC.

## Referències

* ↑ Eucampidas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 62
# Mnemó

Mnemó (Mnemon, Μνήμων) fou un metge de Side a Pamfília, seguidor de Cleofant. Va viure al segle III aC.
L'esmenta Galè (Comment. in Hippocr. " Epid. III." 2.4, 3.71, vol. xvii. pt. i. pp. 603, 606, 731). Apareix el seu nom en relació a les marques o caràcters (χαρακτῆρες) d'alguns casos mèdics al tercer llibre d'Hipòcrates De Morbis Popularibus.

## Referències

* ↑ Mnemon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1106
# Scaptesylodes

Scaptesylodes és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Scaptesylodes incerta Semper, 1899
* Scaptesylodes modica Munroe, 1976

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 21 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Scaptesylodes Munroe, 1976» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Fei Yao

    En aquest nom xinès, el cognom és Fei.
Fei Yao :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 費耀 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 费耀 |
Fei Yao va ser un general militar de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa.

## Biografia

Fei va servir com a General de la Rereguarda (後將軍) en l'estat de Cao Wei. En el 220, ell va seguir a Zhang Ji i Xiahou Ru (夏侯儒) per sufocar una revolta de Zhang Jin (張進) a Jiuquan (avui en dia el nord-oest Gansu). En el 228, ell defensà Chencang de les forces de Shu Han dirigides per Zhuge Liang. En el 231, ell n'acompanyà a Sima Yi a atacar Shu Han, lluitant al costat de Zhang He, Guo Huai i Dai Ling. Ells van ser derrotats.

## En la ficció

En la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong, Fei és representat com un dels subordinats de Cao Zhen i ell participa en la defensa de Cao Wei de la segona Expedició del Nord de Zhuge Liang. Sospitava que Jiang Wei pretenia fer defecció cap a Shu Han, així que va anar a la batalla en el lloc de Cao Zhen. Finalment acaba encerclat en una emboscada feta per Jiang, i se suïcida.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# Cercle Artístic d'Horta

El Cercle Artístic d'Horta va ser una entitat fundada el 1948 amb la finalitat de promoure els joves valors en el món de les arts al barri d'Horta. El seu fundador fou Pere Martí i Codina, i el seu origen prové dels concursos de pintura ràpida de la Festa Major, organitzats per Josep Serradesanferm, mestre de la cooperativa La Vanguardia Obrera, i aquarel·lista.
Al cap d'un any de la seva fundació l'entitat tenia 150 socis: pintors, dibuixants, músics i simpatitzants, presidits per Martí i Codina, sota el lema 'Arts et Cultura'. Entre moltes altres activitats, el 1951 organitza el primer concurs fotogràfic als locals de La Caixa al carrer Castelló (carrer desaparegut que unia la plaça d'Eivissa amb el carrer d'Horta). D'aquest concurs l'any 1955 sorgirà l'Arxiu Històric-Fotogràfic d'Horta. El 1952 organitza el primer Premi de dibuix i pintura; el mateix any es fa la primera exposició de roses. Un dels directors més prestigiosos fou Josep Civit i Giraut, que donà empenta a tot el Cercle, i col·laborà en l'activitat de pessebrisme. El Cercle organitzà la 1ª i 2ª mostra de pintura ràpida a la plaça Catalunya. El Cercle va desaparèixer als anys 60 a causa de la davallada de la vida associativa.

## Referències

* 1 2 3 Díez i Quijano, Desideri. El que ha estat i és Horta. Barcelona: Graó, Stat. Cooperativa, juliol 1982. ISBN 84-2917-1914-8.
* 1 2 Giménez i Compte, Carlota. L'Abans: Recull gràfic de la Vall d'Horta (1861 - 1978). El Papiol: Efadós, juny 2012. ISBN 978-84-15232-22-3.