OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bòrda de Matèla

La Bòrda de Matèla és un monument del municipi de Bausen (Vall d'Aran) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La borda de Màtèla, una mica més avall de la Bòrda de Marianna, és de similars característiques. Bòrda de "tet de palha" que aprofita el penedís del terreny a fi d'integrar a peu pla l'estable i el paller en el pis superior. La façana de doble vessant, però, ha estat restaurada en la seva meitat amb uralita. L'estructura rectangular, obra de paredat amb canonades travades, suporta una "charpanta" constituïda bàsicament per les "sabatères" damunt dels murs, les "vrentières" a mitjana alçada, i els "cabirons" perpendiculars que conflueixen en la bisca, en el vèrtes: damunt d'aquestes les "lates" conformen l'estructura reticular que permet lligar les garbes de palla. En la "capièra" les garbes de palla anaven reforçades amb dues files "estertères" per banda. Com és usual la façana principal es disposa paral·lela a la "capièra" cercant la zona més protegida, amb la porta d'accés a l'estable que ocupa tota la planta baixa, i una petita finestra. La planta superior és destinada a paller, amb la porta d'accés exterior gairebé a peu pla i, en l'altre extrem, la part superior del "penalèr" for resolta amb taules de fusta a fi de facilitar la ventilació i l'assecat de l'herba.

## Història

Arran de l'incendi que patí el poble de Bausen 1787 són diverses notícies que ens han arribat prohibint les teulades de palla. Çò de Matèla està relacionada també amb el clan dels Amiell que dirigí la vida de Bausen des d'èpoques reculades. Així l'any 1611 trobem esment de Joan Amiell de Matèla.

## Referències

* 1 2 «Bòrda de Matèla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Bòrda de Tuquèra

La Bòrda de Tuquèra és un monument del municipi de Bausen (Vall d'Aran) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La borda de Tuquèra, en la vall de Carlac (zona de Borcs), segueix el model de les bordes de "tet de palha" que adossada a un penedís esglaonat, de manera estable es distribueix segons aquest perfil (compartiment de 6 x 5m) i el paller i la serva relació amb el nivell del segon esglaó, amb entrades diferenciades que queden bàsicament a peu pla.L'obra de paredat amb cantonades travades, suporta una "charpanta" coberta ab garbes de palla en el vèrtex, foren reforçades amb dues files " d'estartèrs" per banda. La façana principal s'orienta en aquest cas al nord, paral·lela a la "capièra", i presenta sengles portes (1,80 x 1m) de fulles horitzontals que faciliten la ventilació de l'estable, reforçada per una finestra a llevant amb barrots (0,90 x 0,70m) la Porta que dona al paller se situa sota l'estructura graonada dels "penaus" orientada a ponent (1,60 x 1,30m). A l'altra banda, el "penalèr" clou amb un empostissat de taules de fusta.

## Història

A jutjar per les notícies de l'any 1652 Era Tuquèra constituí un nucli primitiu de poblament, habitat per Pau Amiell i Joan Sanglada. L'any 1806 hi ha notícia de la celebració d'un espartatge per raó del dret de trànsit que tenien els bordalers de Borcs en el pas de la Bòrda de Carlac.

## Referències

* 1 2 «Bòrda de Tuquèra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Cal Carnisser Nou

Cal Carnisser Nou és un edifici de Calafell (Baix Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular, amb la façana principal al costat nord-est, que consta de planta baixa i dues plantes altes. La planta baixa, la qual ha estat molt reformada. A les plantes altes hi ha un balcó amb llosana de pedra, la del segon pis amb cartel·les, i barana de ferro. Sobresortint del parament, a l'altura dels trespols, hi ha una faixa horitzontal i, a la part superior, una cornisa motllurada. A la planta baixa hi ha un revestiment de rajoles amb un sòcol de plaques irregulars de pedra, del segle xx. La resta de la façana és arrebossada i pintada de color blanc. Hi ha una cadireta de suport d'una línia elèctrica.
A la part posterior d'aquest cos principal hi ha altres edificacions que donen al carrer de la Barceloneta, algunes de les quals són el resultat d'ocupar part del pati existent en aquesta zona de la finca. Alguns dels murs contenen obertures de pedra tallada, algunes de les quals estan tapiades.
El sistema constructiu és de tipus tradicional a base de murs de càrrega i sostres unidireccionals. Els murs són, probablement, de maçoneria unida amb morter de calç. Hi ha elements de pedra tallada d'origen local.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Carnisser Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Búnquer-barraca dels Torrellons

El Búnquer-barraca dels Torrellons és una obra del Port de la Selva (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situat al sud-est del nucli urbà de la població del Port de la Selva, al paratge dels Sapers, prop dels Torrellons.

## Descripció

Búnquer mig soterrat de planta rectangular, bastit al cim d'un petit turonet de la zona, i envoltat de diverses terrasses de feixes. Està bastit amb un encofrat de formigó, tot i que presenta un revestiment exterior fet de rebles de pissarra lligats amb abundant morter, que recobreix els paraments. Damunt la coberta del búnquer hi ha una falsa cúpula bastida amb rebles de pissarra. Tot aquest camuflatge de pedra dona una aparença de barraca a la construcció. La porta està orientada a llevant i és rectangular, amb unes petites escales que donen accés a l'estança interior.

## Història

Construcció militar portada a terme per l'organisme franquista denominat "Servicio Militar de Construcción". Aquestes fortificacions pertanyen a l'extensa i àmplia xarxa de búnquers i nius de metralladora, bastides entre els anys 1940-45, que s'estén tot al llarg de les terres properes a la frontera i al litoral nord de l'Empordà. Aquesta va ser nomenada "linea P" o "linea Peréz", encara que també és coneguda com a "línea Gutierrez", potser pel fet que el coronel d' enginyer Manuel Duelo Gutiérrez, va participar en una reunió relativa a la fortificació d'aquesta línea.
Realment, l'origen del nom ve donat per la posició geogràfica de la línia en qüestió que abastava tota la part del Pirineus, d'aquí que s'anomenés P. Totes aquestes construccions foren bastides després d'acabar-se la guerra del 1936-39 pels serveis de l'exèrcit del govern dictatorial, en resposta a una possible invasió procedent de França.
L'any 1985 es va decidir suprimir els regiments de defensa i desmantellar les bateries.
Quan el búnquer va caure en desús es va reutilitzar com barraca de pastor, encara que actualment està abandonada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Búnquer-barraca dels Torrellons». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Búnquer del camí del Mas Rajol

El Búnquer del camí del Mas Rajol és una obra de Darnius (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Búnquer situat al camí que porta al mas Rajol. És un búnquer de formigó l'entrada del qual està coberta per la vegetació, del qual podem veure, pràcticament la totalitat de la seva estructura, i l'obertura del davant a on es col·locaven les metralladores.

## Història

L'any 1943, per por a l'entrada dels alemanys per la frontera francesa, els soldats del Regiment de fortificacions número 3, que tenia la seva estada al Castell de Figueres, construïren els búnquers.

## Referències

* 1 2 «Búnquer del camí del Mas Rajol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 octubre 2017].
# Caminant Junts

Caminant Junts (en castellà: Caminando Juntos) és un partit polític espanyol d'ultradreta fundat per Macarena Olona després de la seva sortida de VOX el 2022 i amb l'anunci del president del Govern d'Espanya Pedro Sánchez, d'eleccions el 23 de juliol del 2023. El nom del seu partit fa referència al Camí de Santiago, ja que el primer projecte d'Olona després de deixar VOX va ser recórrer aquest camí.

## Referències

* ↑ «Caminant Junts». ésAdir. [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ Press, Europa. «Macarena Olona registra su partido político "Caminando Juntos" a dos meses de las elecciones generales», 31-05-2023. [Consulta: 2 juny 2023].
* ↑ «Sánchez plantea un plebiscito con elecciones el 23 de julio» (en castellà), 30-05-2023. [Consulta: 2 juny 2023].
# Campanya de Melilla

La campanya de Melilla és el nom donat a una sèrie d'accions militars d'Espanya al Marroc, a la vora de Melilla, el 1893. Es pot considerar un petit conflicte fronterer de baixa intensitat.
El govern espanyol va decidir el 1890 la construcció d'un fortí a la zona fronterera, a tocar del cementiri i de la mesquita de Sidi Aguariach. L'orde d'iniciar les obres es va donar el 1893. El paixà de la cabila fronterera va demanar el 14 de juliol de 1893 al general Margallo l'ajornament de la construcció; Margallo va consultar al govern però la resposta d'aquest es va demorar i el 29 de setembre els cabilencs van destruir les obres iniciades.
Margallo no va actuar i es va limitar a establir un destacament de 40 homes a la zona de les obres; el dia 2 d'octubre aquests homes foren atacats per 4000 rifenys; Margallo els va auxiliar des del fort de Camellos i va aconseguir de posar-los en seguretat mitjançant una càrrega de cavalleria. Espanya va protestar al sultà, que es va obligar a fer respectar el fortí als cabilencs; però aquests no van atendre les peticions dels delegats del soldà i van construir trinxeres a la rodalia; el 21 d'octubre el general Margallo va comunicar al paixà que les trinxeres s'havien d'eliminar i si no ho feien serien bombardejades. El 27 i 28 d'octubre els cabilencs van obrir foc i el segon dia va morir pel foc enemic el general Margallo quan sortia del fort de Cabrerizas Altas. Un projectil va arribar a la ciutat de Melilla.
Es va enviar com a nou governador al general Macias, amb més forces (un total d'uns 15.000 homes). El soldà va enviar al seu germà Muley Araaf amb un exèrcit per controlar als cabilencs. Araaf es va entrevistar amb Macias, però la situació no millorava. El dia 25 de novembre el govern espanyol va nomenar comandant en cap d'operacions al general Arsenio Martínez Campos que a més el dia 28 de desembre fou nomenat ambaixador extraordinari i plenipotenciari davant el sultà.
El 10 de març de 1894 es va signar un conveni que va posar fi al conflicte, pel qual s'establia el càstig dels culpables, es delimitaven els límits fronterers deixant una zona neutral entre els dos estats (que havia de ser evacuada abans de l'1 de novembre), i es determinava que el cementiri i la mesquita de Sidi Aguariach quedarien rodejats per un mur i el soldà establiria a la rodalia un contingent de 400 homes per vigilar la seva seguretat; tanmateix s'establí una indemnització de quatre milions de duros amb garantia de pagament per la intervenció de les duanes de Tànger, Casablanca, Mazagan i Mogador.
# Cal Català

* No s'ha de confondre amb Can Català o Ca Català.
Cal Català (popularment Cas Català) és una localitat turística pertanyent al municipi mallorquí de Calvià. És la localitat del municipi més pròxima a Palma, davant l'hotel Maricel. Als seus carrers neix el Passeig Calvià, el qual uneix els diferents nuclis del municipi en un recorregut de 32 quilòmetres. El 2009 tenia 3.501 habitants.
És una urbanització gran i tranquil·la. Només hi ha un supermercat: les altres botigues estan a fora de la urbanització. Les festes de són a mitjan setembre i consisteixen en música, una fideuada i dues festes d'escuma: una d'infantil i una de juvenil.

## Història

Hom hi troba l'Hostal Cas Català (actualment Zhero Hotel), el qual compta amb la llicència d'obertura més antiga de l'ajuntament, la qual fou atorgada el segle xix. A començament del segle XX era el lloc més allunyat al qual hom podia arribar amb tramvia partint de Palma.
A començament dels anys 50 fou un lloc d'aixopluc de molts de personatges populars, tant del cinema com de la política. Entre ells destaquen els actors Tyrone Power, Rita Hayworth, Johnny Hallyday, Sylvie Vartan i Richard Nixon.
El setembre del 2011, un incendi forestal va obligar a desallotjar alguns veïns.

## Referències

* 1 2 «Cal Català». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El hostal Cas Català se reconvierte en Zhero». Diario de Mallorca, 16-08-2009 [Consulta: 14 agost 2019].

## Enllaços externs

* Cas Català Ses Illetes (castellà)
* Fitxa a Mallorcatour.net Arxivat 2012-09-13 a Wayback Machine. (anglès)
# Caldwell (Kansas)

Caldwell és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.284 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Caldwell tenia 1.284 habitants, 574 habitatges, i 328 famílies. La densitat de població era de 450,7 habitants per km².
Dels 574 habitatges en un 25,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 42,7% no eren unitats familiars. En el 40,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 23% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 20,8% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 28,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.991 $ i la renda mediana per família de 39.931 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.346 $ mentre que les dones 19.453 $. La renda per capita de la població era de 17.340 $. Entorn del 9,3% de les famílies i el 15,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Caldwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Caldwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Can Campreciós (Cornellà de Llobregat)

Can Campreciós és una masia del municipi de Cornellà de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia completament restaurada que consta de planta baixa, pis i golfes, i un cos transversal afegit a la dreta. La façana principal, amb un rellotge de sol, està rematada per un frontó de línies ondulades. Al primer pis trobem una galeria sobresortint de la línia de la façana, de manera que també sembla un afegit. Les golfes posseeixen obertures d'ull de bou. La teulada és a dues vessants, perpendiculars a la façana. Queda tancada per un pati o barri.

## Referències

* ↑ «Can Campreciós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Can Camps

* No s'ha de confondre amb Can Camp.
«Can Camps» té aquests significats:
* Can Camps (Anglès), mas agrícola pertanyent al veïnat de Sant Amanç, al municipi d'Anglès (la Selva)
* Can Camps (Carrer d'Avall) o Casal de Can Camps, edifici d'Anglès (la Selva)
* Can Camps (Argentona), masia d'Argentona (Maresme)
* Can Camps (Bellcaire), casal a Bellcaire d'Empordà (Baix Empordà)
* Can Camps (Canovelles), masia de Canovelles (Vallès Occidental)
* Can Camps (Carrer d'Avall), monument protegit com a bé cultural, al municipi d'Anglès (la Selva)
* Can Camps (Ogassa), habitatge d'Ogassa (Ripollès)
* Can Camps (Olivella), masia d'Olivella (Garraf)
* Can Camps (Palau de Santa Eulàlia), edifici a Palau de Santa Eulàlia (Alt Empordà)
* Can Camps (Tordera), masia de Tordera (Maresme)
* Can Camps (Tortellà), masia dins del municipi de Tortellà (Garrotxa)
* Alzines de Can Camps, alzines protegides a Sant Quirze del Vallès (Vallès Occidental)
* Turó de Can Camps, muntanya de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental)
# Can Campoy

Can Campoy és una obra racionalista de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Xalet racionalista de planta baixa i dues plantes pis. La composició de l'edifici acusa la horitzontalitat reforçada per les línies del balcó, cornisa i pèrgola superior. Sota el balcó i en planta baixa hi ha un porxo d'accés a l'edifici. La façana presenta un acabat amb aplacat de pedra i estucat lliscat.
La tanca del carrer combina la utilització de l'aplacat de pedra i el ferro amb motius geomètrics.

## Referències

* 1 2 «Can Campoy». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Camp Olímpic de Tir amb Arc

El Camp Olímpic de Tir amb arc fou una instal·lació esportiva temporal construïda per a la realització de les proves de tir amb arc durant la celebració dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 a la ciutat de Barcelona l'any 1992.
Es trobava instal·lat en un solar sobre la Ronda de Dalt, prop del Pavelló de la Vall d'Hebron, en el districte d'Horta-Guinardó de la ciutat comtal. L'edifici de tir amb arc, obra d'Enric Miralles i Moya i Carme Pinós i Desplat va rebre el Premi Ciutat de Barcelona d’arquitectura i urbanisme el 1991, i en 2008 un dels dos pavellons de l'edifici, el de competició fou enderrocat per a construir el nou túnel de maniobres de la Línia 5 del metro de Barcelona arran de l'Esfondrament del Carmel, i no ha estat reconstruït posteriorment, tot i el compromís inicial de Gestió d'Infraestructures.
El projecte que va romandre dret després dels Jocs Olímpics consisteix en dos camps de futbol, un camp de rugbi i una àrea de serveis annexa coneguda amb el nom de Complex Esportiu de la Teixonera.

## Referències

* ↑ «El CEM La Teixonera - Vall d'Hebron, 25 anys després». Ajuntament de Barcelona, 07-11-2017. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2022. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ Ribas Tur, Antoni. «L'edifici olímpic d'Enric Miralles i Carme Pinós, abandonat 'sine die'». Ara, 15-01-2021. [Consulta: 11 setembre 2022].
# Camp Rodó

«Camp Rodó» té aquests significats:
* Camp Rodó o Camp Redó, barri de la ciutat de Palma al Districte Nord
* Camp Rodó (Mussarra), camp de conreu del municipi de Monistrol de Calders (Moianès)
* Camp-Rodó, partida de l'Horta de Lleida
# Can Castellví (Barcelona)

Can Castellví és una masia de Barcelona, a Collserola, inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa pairal dividida en diferents cossos. Una de les parts està ben restaurada.
La formen tres façanes bastant semblants, en una de les quals l'accés es fa per una escala exterior que puja al primer pis.
Per una de les façanes laterals que dona a una cruïlla de camins es pot observar la part més antiga de la construcció.
Els teulats són tots a dos vessants.

## Història

Segons la història de Vallvidrera, apareix el nom de Castellví ja al segle xv. La història de Can Castellví de Dalt comença per un tal Jaume Castellví, fill d'Antic i de Beneta, que fa testament l'any 1680, fent hereu el seu fill Llorenç. Aquest, essent fadrí, fa testament l'any 1706 en favor de la seva germana Paula. En testament de 1731 deixa majora i usufructuària a la seva nora. Altres descendents Castellví figuren successivament fins a l'any 1890. En aquesta data, Pere Campreciós i Torner es casa amb Josepa Solans i Barbaroja, vídua i mestressa de Can Castellví de Dalt.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Castellví». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 16 maig 2020].
# Camp de concentració de Mittelbau-Dora

El Camp de concentració de Mittelbau-Dora fou inicialment un kommando del camp d'extermini nazi de Buchenwald. A partir de 1943 es va independitzar. S'hi fabricaven els V1 i V2 que atemorien Londres durant la Segona Guerra Mundial. A Dora no hi havia ni aigua ni llum, ni instal·lacions sanitàries. Als túnels, els deportats morien com a bèsties i les malalties infeccioses s'hi multiplicaven. Molts dormien a les galeries laterals dels túnels. Va encabir a més de 15.000 deportats; alguns dels quals foren republicans catalans.

## Bibliografia

* Roig, Montserrat. Els catalans als camps nazis. Barcelona, Edicions 62, original de 1977.
# Can Pau Andreu

Can Pau Andreu és un edifici del municipi de Vidreres (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta rectangular constituïda per dos cossos adherits i annexionats, com són la masia pròpiament, que disposa de planta baixa amb tres obertures, com són el portal d'accés rectangular, de llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra i el dia recull una inscripció peculiar i sobretot molt àmplia i extensa que al·ludeix al propietari i a una de les reformes del segle XVIII: "En nom de Deú sia avera Maria ferme feu Pau Siverta i Andreu 2 de Juny 1774". El portal està flanquejat per dues obertures; la primera és irrellevant, mentre que la segona és de llinda monolítica, amb muntants de pedra cisellats i treballats amb molt d'encert i perícia i amb l'ampit treballat.
Pel que fa al primer pis o planta noble, aquest contempla tres obertures resolten segons els mateixos plantejaments formals i plàstics de llinda monolítica conformant un arc pla, i muntants de pedra. Es diferencien en el fet que la finestra central és sensiblement major, mentre que les dues dels extrems recullen respectivament dues dates significatives que poden apuntar a diverses intervencions o actuacions en la masia, com són "1765" i "1788". Tanmateix aquestes finestres dels extrems han estat compostes sobre la base del reaprofitament de pedres del molí ubicat en la propietat i que comentarem més endavant. El cos adherit o complementari, també està estructurat en dues plantes; en la planta baixa trobem únicament el portal d'accés rectangular, de llinda monolítica conformant un arc pla i muntants de pedra. Mentre que en el primer pis, també només hi ha una sola finestra reproduint l'esquema prototípic de llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra, també s'observa un reaprofitament de les pedres del molí en la zona concreta de l'emmarcament i en el dintell apareix inscrita una data com és la de "1785".
Dintre de la propietat, en les proximitats de la masia, cal destacar la presència de les restes d'un antic molí fariner, el qual és de planta rectangular, impulsat per aigua i que va estar en funcionament fins a l'any 1926-27. En l'actualitat només queda l'esquelet, és a dir, quatre parets físiques, ara bé sorprenentment destaca la pervivència d'una obertura rectangular, de llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra i amb una inscripció molt interessant en el dintell "Pau Andreu i Siberta me fesit 1767".
La masia està coberta amb una teulada de vessants a laterals.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Pau Andreu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].

### Bibliografia

* Llinàs i Pol, Joan; Merino i Serra, Jordi; El Patrimoni de la Selva: Inventari històric artístic i arqueològic dels municipis de la Comarca, 1998
* Formiga, J.; Vidreres. Els Pobles de la Selva, 2002