OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Orlando Beltran Quevedo

Orlando Beltran Quevedo (nascut l'11 de març de 1939) és un arquebisbe catòlic filipí. El 12 de gener de 2014 el Papa Francesc el nomenà com un dels nous cardenals que crearia en el consistori del 22 de febrer de 2014. Actualment és l'arquebisbe de Cotabato.

## Biografia

Orlando Beltran Quevedo va néixer l'11 de març de 1939 a Laoag, Ilocos Norte. A inicis de 1945 assistí a l'escola Laoag Shamrock, acabant els darrers graus a la Marbel, South Cotabato, graduant-se el 1950. Assistí a la Universitat de Notre Dame de Marbel entre 1950 i 1954.
Quevedo estudià entre 1954 i 1956 al Seminari San José, però passà el seu noviciat al Noviciat de Sant Pere a Mission, Texas. Aconseguí el seu graduat en Filosofia al Seminari San José el 1964, graduant-se en educació religiosa al Oblate College de la Universitat Catòlica d'Amèrica de Washington DC. Va ser ordenat prevere dels Missioners Oblats de Maria Immaculada el 5 de juny de 1964.
El 1964 va ser assignat vicari a la catedral de Cotabato; i al juliol de 1983 va ser nomenat prelat de Kidapawan.

### Bisbe

Quevedo va ser nomenat bisbe-prelat de Kidapawan pel Papa Joan Pau II el 28 d'octubre de 1980. Quan la prelatura va ser elevada a diòcesi, assumí el títol de Bisbe de Kidapawan.
El 22 de març de 1986 va ser nomenat Arquebisbe de Nueva Segovia, a Ilocos Sur. El 1994 Quevedo va ser el més votat per l'elecció pel Consell General del Secretariat del Sínode de Bisbes a Roma.
El 30 de maig de 1998 va ser nomenat arquebisbe de Cotabato a Mindanao.

### Cardenal

El 12 de gener de 2014 el Papa Francesc nomenà Quevedo com un dels 19 homes que ingressarien al Col·legi de Cardenals al consistori del 22 de febrer de 2014, amb el títol de Cardenal prevere de Santa Maria "Regina Mundi" a Torre Spaccata. És el primer cardenal originari de Mindanao i el segon cardenal elector filipí, conjuntament amb Luis Antonio Tagle.
Quevedo és l'antic secretari general de la Federació de Conferències Episcopals Asiàtiques i ex-president de la Conferència Episcopal Filipina.

## Referències

* 1 2 3 «Most Rev. Orlando Beltran Quevedo, OMI, D.D.». Catholic Bishops' Conference of the Philippines. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2015. [Consulta: 3 febrer 2014].
* 1 2 3 4 «Orlando Beltran Cardinal Quevedo, O.M.I.». Catholic-Hierarchy.org, 12-01-2014. [Consulta: 3 febrer 2014].
* 1 2 3 «FIRST FROM MINDANAO: Cotabato Archbishop Orlando Quevedo among 16 new cardinals». News5, 12-01-2014. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2014. [Consulta: 3 febrer 2014].
* ↑ «Pope Francis Announces Names of New Cardinals». Vatican Radio, 12-01-2014. Arxivat de l'original el 27 de gener 2015. [Consulta: 3 febrer 2014].
* ↑ Esmaquel II, Paterno. «New cardinal: 'Spokesman' from the poorest islands». Rappler, 16-01-2014. [Consulta: 3 febrer 2014].

## Enllaços externs

* CBCP Online (official profile) Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
* "Quevedo red hat boosts hope for local church" Arxivat 2014-01-16 a Wayback Machine. National Catholic Reporter, January 14, 2014
# Palmira Cristina Marçal

Palmira Cristina Marçal (Reserva, Paranà, 20 de maig de 1984) és una jugadora de bàsquet brasilera, que ha competit als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016 amb la selecció brasilera.

## Biografia

Alera, ha desenvolupat gran part de la seva carrera esportiva a la Lliga brasilera, proclamant-se campiona en set ocasions amb diversos clubs, São Paulo FC/Guaru (2003), Ourinhos Basquete (2005), Catanduva Basquete (2009), Sport Recife (2012), ADCF Unimed/Americana (2014). Sampaio Corrêa (2015) i Ituano Basquete (2021). També competí a Europa amb el ZK Gospić croa i a la Lliga espanyola amb l'Olesa-Espanyol (2006-08). Internacional amb la selecció brasilera entre 2006 i 2016, competí als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016, finalitzant en 11a posició. També s'ha proclamat campiona de la Copa Amèrica en dues ocasions (2009 i 2011) i ha guanyat tres campionats Sud-americans (2006, 2010, 2016). Als Jocs Panamericans aconseguí una medalla d'argent (2007) i una de bronze (2011).

## Palmarès
### Clubs

* 7 Campionats de Brasil de bàsquet femení (2003, 2005, 2009, 2012, 2014, 2015, 2021)

### Selecció brasilera

* 2 medalles d'or a la Copa America de bàsquet femení (2009, 2011)
* 1 medalla d'argent als Jocs Panamericans de 2007
* 1 medalla de bronze als Jocs Panamericans de 2011
* 3 medalles d'or al Campionat Sud-americà de bàsquet femení (2006, 2010, 2016)

## Referències

* ↑ Balbino, Marina. «Ituano contrata Palmira Marçal visando disputa da LBF 2018» (en portuguès). Olimpíada Todo Dia, 27-11-2017. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ Bento, Thais Helena. «Pela primeira vez, Ituano Basquete é campeão da LBF» (en portuguès). Central Brasileira de Notícias, 22-08-2021. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Conheça Palmira Marçal, nome de confiança para a seleção de basquete» (en portuguès). Gazeta Esportiva. [Consulta: 5 agost 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Palmira Marçal - Competiciones FEB
* Fitxa de Palmira Marçal - LBF
# Palmira (desambiguació)

«Palmira» té aquests significats:
* Biografies:
** Palmira Arcarons i Oferil, política catalana a Vilanova i la Geltrú
** Palmira Jaquetti i Isant, poeta catalana
** Palmira Pla Pechovierto, pedagoga aragonesa
* Toponímia:
** Palmira (Colòmbia), municipi del Valle del Cauca
** Palmira, ciutat a l'interior de Síria, patrimoni UNESCO de la Humanitat
** Nueva Palmira, població del departament de Colonia (Uruguai)
** Imperi de Palmira, efímer estat escindit de l'Imperi Romà i governat des d'aquesta ciutat.
* Miscel·lània:
** Aureliano in Palmira òpera de Gioachino Rossini
** Palmera de Palmira (Borassus flabellifer) espècie asiàtica de palmera

## Vegeu també

* Palmyra
Viccionari
# Paolo Giovio

Paolo Giovio fou un il·lustre i polifacètic humanista, a qui alguns autors solen considerar com un precedent de l'obra de Vasari i altres qual un escriptor en paral·lel cronològic amb ell, és com. Format en la Medicina a les universitats de Pavia i Pàdua, on va acabar els seus estudis en 1511, va gaudir del favor dels papes Lleó X i Climent VII. Va exercir leslletres tant escrivint una història del seu temps en llatí, la Historiae sui temporis .. (1550-1552), com també biografies de personalitats coetànies, els Elogia .. (1546) i les Vite .. (1569).
Cal considerar Giovio com un col·leccionista destacat en la seva època, ja que va formar un museu de pintures i bustos de personatges antics i moderns en la seva casa de camp, situada en les proximitats de Com. Tal galeria motivaria els seus escr its sobre biografies d'homes il·lustres (De viris illustribus, abans de 1524) i el catàleg iconogràfic de lacol·lecció, realitzat entre els anys 1536-1543, i publicat com a obra pòstuma. El Musei Jiovani imaginis s'il·lustrava amb xilografies. Aquesta col·lecció, a més de contenir còpies d'obres perdudes en l'actualitat, posseïa quadres originals de Tiziano. A De viris illustribus, Giovio va proporcionar notícies sobre els artistes més destacats de la seva època, tant dels florentins com dels venecians, i va establir un parangó amb l'estat de la literatura.

## Referències

* ↑ La construccion Historiográfica del Arte Urquizar A.; Garcia Melero JE ISBN 978-84-9961-062-7
# Papa Pasqual I

Pasqual I (Roma ? – íd. 11 de febrer del 824) fou Papa de l'Església catòlica des del 817 al 824.
Pertanyia a una família noble de la ciutat de Roma. En el moment de la seva elecció com a Papa ocupava el càrrec de superior del monestir de Sant Esteve a Roma i, després de la seva consagració va rebre com a present del fill de Carlemany, Lluís I, els territoris de Còrsega i Sardenya i la confirmació, mitjançant el Pactum Ludovicianum, de les donacions fetes al papat en les dècades precedents per Pipí el Breu i Carlemany: Roma, Túscia, Perusa, Campània, Tívoli, Exarcat de Ravenna, Pentàpolis i Sabina, establint els límits de l'Estat de l'Església, dins dels quals el pontífex gaudia de plena sobirania.
Durant el seu pontificat va haver de fer front a la segona crisi iconoclasta que des del 814 torna a aparèixer a Constantinoble, sota el mandat de l'emperador romà d'Orient Lleó V l'Armeni, i que degut a les persecucions patides va provocar una important afluència de monjos grecs a Roma. Aquests van trobar refugi als monestirs, acabats de construir, de Santa Praxedis, Santa Cecília i Sant Sergi.
L'any 823 va coronar al fill de Lluís I, Lotari I, com emperador corregent amb el seu pare. Durant el seu pontificat, va ordenar el trasllat de moltes relíquies de màrtirs a les esglésies i monestirs romans i va prestar ajuda als cristians de Palestina i Espanya en les seves lluites contra els musulmans.
Va morir a la ciutat de Roma l'11 de febrer del 824, en un moment en el qual els comissionats imperials enviats per Lluís I investigaven la mort de dos funcionaris papals, que, partidaris de la primacia de l'emperador sobre el papa en assumptes terrenals, havien estat assassinats per servents del Sant Pare. Pasqual I, que havia sigut acusat d'instigar les morts, va negar sota jurament qualsevol implicació però potser degut a aquest fet el poble romà es va negar que fos enterrat a la Basílica de Sant Pere per la qual cosa les seves restes van ser enterrades en un altre lloc. La tradició havia cregut que eren a la capella de Sant Zenó de l'església de Santa Pràxedes, però investigacions posterior ho han desmentit. Sembla que va ser sebollit a Santi Processo e Martiniano, però l'oratori va ser traslladat al segle xvi i es van perdre les restes que hi havia.

## Referències

* ↑ «Papa Pasqual I». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ostànino

Ostànino (en rus: Останино) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 451 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Ostwald

Ostwald (en alsacià Oschwàld) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 10.761 habitants.
Forma part del cantó d'Illkirch-Graffenstaden, del districte d'Estrasburg i de la Strasbourg Eurométropole.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 4.810 | 5.717 | 8.688 | 9.876 | 10.197 | 10.761 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1979-1991 | André Fougerousse | PS |
| 1991-2001 | Jean-Marie Beutel | PS |
| 2001-2008 | Danielle Meyer-Traber | UMP |
| 2008- | Jean-Marie Beutel | PS |
# Parral (Ohio)

Parral és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 241 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Parral tenia 241 habitants, 106 habitatges, i 71 famílies. La densitat de població era de 516,9 habitants per km².
Dels 106 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 2,1% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 29% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.833 $ i la renda mediana per família de 41.023 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.250 $ mentre que les dones 12.361 $. La renda per capita de la població era de 18.021 $. Aproximadament el 4% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Parral». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Parral». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Otocinclus batmani

Otocinclus batmani és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Colòmbia i el Perú.

## Referències

* ↑ Cope E. D. 1871. (Untitled report) "Some anatomical points of importance in the classification of the siluroids of the Amazon." Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 23. 112-113.
* ↑ «Otocinclus batmani». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lehmann, P.A. (2006): Otocinclus batmani, a new species of hypoptopomatine catfish (Siluriformes: Loricariidae) from Colombia and Peru. Neotropical Ichthyology, 4 (4): 379-383.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Partit Comunista Marxista-Leninista de Benín

El Partit Comunista Marxista-Leninista de Benín (en francès: Parti communiste marxiste-léniniste du Bénin) és un partit polític de Benín liderat per Magloire Yansunnu. El PCMLB va ser fundat a Cotonou el 1999. Yansunnu havia estat expulsat del Partit Comunista de Benin el 1998 seguint-lo una crisi interna en aquell partit. El PCMLB va ser el 112è partit polític en registrar-se legalment a Benín.
# Partit Comunista Khaldu-Ashur

El partit Comunista Khaldu-Ashur és una organització política assíria del Kurdistan del Sud. Era part de la branca kurda del Partit Comunista Iraquià i es va constituir com organització separada el 1992 per prendre part a les eleccions regionals d'aquell any. La llista fou coneguda com a Llista Democràtica Khaldu-Ashur o Democracia Khaldu-Ashur. Només els residents al territori de l'autonomia kurda van poder votar i va obtenir 2.134 vots, el 18% dels vots de les minories a les quals estaven reservats cinc escons, quedant a menys de 2 punts percentuals del 20% que donava un escó. El 2005 no va participar en les eleccions. El 2009 es va aliar al Partit Patriòtic Assiri i es va presentar en la Llista Autonomista Caldea-Siríaca-Assíria però tot i que ara ja podien votar els assiris de la plana de Mossul (on vivien la majoria), la llista només va aconseguir 1.680 vots (0,09%, molt menys que el Partit Comunista quan es va presentar sol el 1992, i no va obtenir escó.

## Referències

Assyrians in Iraq per B. Petrosian
# Ottavio Nouvelli

Ottavio Nouvelli (1856 - 1901) fou un tenor italià. Va debutar a Torí el 1877. Va fer una excel·lent carrera internacional. La Temporada 1878-1879 va cantar al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ Carteggio Verdi-Ricordi, 1882-1885. EDT, 1994, p. 35.
* ↑ Rimont, Manuel; Fargas i Soler, Antoni. Almanaque del diario de Barcelona, 1880, p. 104.
# Partit Socialista d'Andalusia

El PSA o Partit Socialista d'Andalusia, és un partit polític nacionalista andalús i d'esquerres. Fou constituït el 2001 per la unió d'Izquierda Andaluza (una escissió d'Izquierda Unida) i una escissió del Partit Andalusista liderada per Pedro Pacheco Herrera, alcalde de Jerez de la Frontera des de l'any 1979 fins a l'any 2003. Fins al 2004 van tenir dos diputats al Parlament d'Andalusia, el mateix Pacheco i Ricardo Chamorro. A les eleccions municipals espanyoles de 2003 va obtenir un total de 59.000 vots i 55 regidors arreu d'Andalusia. Tanmateix, a les eleccions autonòmiques d'Andalusia del 2004 va obtenir 42.000 vots i cap diputat. Ha participat també a les eleccions europees del 2004 formant part de la coalició Europa dels Pobles. La coalició va obtenir un eurodiputat.
A les eleccions municipals espanyoles de 2007 va obtenir gairebé 50.000 vots i van augmentar el seu nombre de regidors, fins a obtenir més de 60. Al final de novembre de 2007, el PSA i el PA van decidir tornar a unir les seves forces, i van formar la Coalición Andalucista al costat d'altres formacions més petites, una coalició creada per presentar-se a les eleccions al Parlament d'Andalusia i a les eleccions generals espanyoles de 2008, i les eleccions van suposar un rotund fracàs de Coalició Andalusista, que no va obtenir representació ni al Parlament d'Andalusia (123.776 vots, 2,78%) ni al Congrés dels Diputats (68.344 vots, 1,53%).
El novembre de 2008, es va celebrar a Chiclana de la Frontera el III Congrés Nacional del PSA, on el fins llavors líder del partit, Pedro Pacheco, va renunciar a ser candidat a la secretaria general. En el seu lloc, es va triar una direcció col·legiada formada per Amalia Benavente, José Pérez, Juan Román i José Antonio Pi, sent aquest últim nomenat portaveu d'aquesta direcció.
En les eleccions europees de juny de 2009 el PSA es va presentar en solitari, encara que amb el suport d'altres formacions polítiques com el Bloc Nacionalista Andalús (BNA) i Convergència Andaluza i va obtenir 9.649 vots a Andalusia i més de 13.993 al conjunt de España, insuficients per aconseguir representació al Parlament Europeu.
L'1 de maig de 2011 a un Congrés Extraordinari, el PSA va decidir integrar de nou en el Partit Andalucista, i després d'aquesta fusió, Pedro Pacheco, l'impulsor de la ruptura PA-PSA, es va escindir fundant el seu propi partit, Plataforma Andaluza - Foro Ciudadano, per presentar-se a l'alcaldia de Jerez de la Frontera i a les eleccions al Parlament d'Andalusia de 2012, en les que va treure 1630 vots, mentre que el Partit Andalusista en va treure 96.608, sense obtenir representació.

## Referències

* ↑ «Partido Andalucista - Julián Álvarez» (en castellà). ABC, 09-03-2008. [Consulta: 15 desembre 2014].
* ↑ Resultats de Coalició Andalusista a les eleccions de 2008 al Parlament d'Andalusia.
* ↑ «Resultats de Coalició Andalusista en les eleccions de 2008 al Congrés.». Arxivat de l'original el 2008-03-12. [Consulta: 13 gener 2013].
* ↑ «Andalucía» (en castellà). Elecciones autonómicas 2012. El País. [Consulta: 13 gener 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2012-01-31 a Wayback Machine.
# Partit Socialista d'Albània

El Partit Socialista d'Albània (albanès: Partia Socialiste e Shqipërisë) és un partit polític d'Albània, que ha estat al poder fins al 2005, quan fou derrotat pel Partit Democràtic d'Albània. Tenia 73 representants al parlament, d'un total de 140.
És el sucesor del partit comunista que governà Albània: El Partit del Treball d'Albània. És membre de la Internacional Socialista i el seu líder en l'actualitat és Edi Rama, successor el 2005 de l'exprimer ministre d'Albània, Fatos Nano. Governà novament Albània de 1997 a 2001, fins que va perdre les eleccions de 2001 i tornà a l'oposició.

## Resultats Electorals
### Assemblea de la República d'Albània

| Elecció | Vots | % | Resultats | +/- | Govern |
| 1992 | 433.602 | 23,74 | 38 / 140 | 131$^a$ | Oposició |
| 1996 | 335.402 | 22,22 | 10 / 140 | 28 | Oposició |
| 1997 | 413.369 | 37,71 | 101 / 155 | 91 | Govern |
| 2001 | 555.272 | 43,02 | 73 / 140 | 28 | Govern |
| 2005 | 538.906 | 39,40 | 42 / 140 | 31 | Oposició |
| 2009$^b$ | 620.586 | 40,85 | 65 / 140 | 23 | Oposició |
| 2013$^c$ | 713.407 | 41,36 | 65 / 140 | = | Govern |
| 2017 | 764.750 | 48,33 | 74 / 140 | 9 | Govern |
| 2021 | 768.177 | 48,68 | 74 / 140 | = | Govern |
$^a$ Respecte el resultat del Partit del Treball d'Albania en 1991. $^b$ Dins de la coalició Unitat pel Canvi. $^c$ Dins de la coalició Aliança per una Albània Europea.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2021-05-03 a Wayback Machine.
# Desregulació

Per desregulació s'entén el procés pel qual els governs redueixen al màxim les normes que dirigeixen i controlen les activitats econòmiques amb l'objectiu de la millor eficiència del mercat i la lliure competència.
La desregulació està vinculada a la idea d'estat mínim que defensa que el paper de l'estat hauria de limitar-se a l'estrictament necessari, és a dir, no intervenir en matèria econòmica (en tot cas en àmbits on l'empresa privada no vol o no està interessada a intervenir però que socialment s'haurien de tenir en compte), garantir les llibertat ciutadanes, la defensa, la seguretat, la justícia, etc.
Històricament, el tema de la desregulació ha motivat polèmiques entre els economistes propers al keynesianisme i els de la línia que representa Friedrich August von Hayek i Milton Friedman o l'Escola de Chicago. Davant la crisi econòmica actual, els primers argumenten que aquesta té a veure amb tota una sèrie d'actuacions finançares irresponsables que es van iniciar amb la revocació, el 1999, de la llei Glass-Steagall (1933), mentre que els neoliberals consideren que no s'ha anat al fons en les mesures que proposaven i afirmen que quedar-se a mig camí, per temor a càstigs electorals o l'opinió pública, té un cost: si les entitats financeres fan les coses bé obtindran beneficis mentre que si es cometen errors, amb inversions de casino, les conseqüències seran les pèrdues; per tant, cap rescat: les entitats amb inversions temeràries haurien desaparèixer i els accionista haurien d'assumir les pèrdues.

## Bibliografia

“Keynes vs Hayek, El choque que definió la economía moderna” de Nicholas Wapshott. Ed.Deusto. Barcelona. 2013

## Referències

* ↑ El terme de desregularització, vindria de regularitzar, que és "fer que (una cosa) sigui regular, es comporti d'una manera regular"; per tant no té el sentit que en aquest article es dona a desregulació. Consulta feta a TermCat. 09/2015

## Enllaços externs

* “Crisis(3) Neo- intervencionismo", article de Xavier Sala i Martín. 11 Novembre 2008
* "Crisis (11): Menos Libertad", article de Xavier Sala i Martín, 6 Abril 2009
* “La Crisis”, article de Manuel Castells (La Vanguardia, 12 d'octubre de 2008)