OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Öland

Öland és una illa de la costa de Suècia, i la més petita de les tradicionals províncies sueques. Öland té una superfície de 1342 km² i està situat al Mar Bàltic davant de la costa de Småland. Està separada del continent per l'Estret de Kalmar i es connecta amb aquest pel Pont d'Öland de 6 km, que es va inaugurar el 30 de setembre el 1972.
L'illa forma part del Comtat de Kalmar i la seva capital és Borgholm.

## Orografia

Té forma allargada i presenta un relleu tabular de poca altura inclinat vers la Bàltica que ofereix una costa de penya-segats a l'estret de Kalmar.

## Economia

Hi ha conreus de patates i de bleda-rave sucrera, però darrerament és més coneguda com a lloc d'estiueig.

## Història

L'illa és esmentada per primer cop el 98 per Tàcit, que anomenà als habitants de l'illa aviones. El mateix grup tribal és nomenat per Widsith com a eowan, i més tard Wulfstan nomenà l'illa Eowland, la terra dels eowan.
Hi trobem Sandby borg, un important jaciment arqueològic de l'edat del ferro que va ser escenari d'una massacre durant el segle v.
Öland formà un comtat independent entre 1819 i 1824, però l'illa ha format part del comtat de Kalmar des del 1634.

## Vegeu també

* Paisatge agrícola del sud de Öland
# Estany de la Cardonera

L'estany de la Cardonera és un estanyol d'inundació temporal que assoleix una superfície propera a les 3 hectàrees. Actualment, l'estany està partit en dos per la carretera GI-602 (Campmany-Sant Climent Sescebes). L'any 1995 aquest estany fou drenat per a realitzar les obres de canalització d'aigua Peralada - La Jonquera. Aquesta obra comportà la desaparició d'espècies com Utricularia australis, Isoetes velata i d'altres.
La vegetació més característica d'aquest espai són les jonqueres i el canyissar. Com a hàbitats d'interès comunitari, destaca la presència de l'hàbitat prioritari 3170* Basses i tolls temporers mediterranis i l'hàbitat 3130 Aigües estagnants, poc o molt mesotròfiques, amb vegetació de les classes Littorelletea uniflorae i/o Isoeto Nanojuncetea. També apareixen, a la perifèria de l'estany, jonqueres i herbassars graminoides humits, mediterranis, del Molinio-Holoschoenion (hàbitat d'interès comunitari 6420).
La fauna és interessant sobretot per les poblacions d'amfibis. Per tal d'evitar els atropellaments d'amfibis que es produïen sovint a la carretera GI-602, s'ha instal·lat una barrera d'amfibis a banda i banda de la carretera.
Els principals factors que afecten negativament l'espai són els derivats de la carretera Gi-602, que parteix l'estany en dos, alterant la dinàmica de les aigües, facilita la freqüentació de l'indret i produeix un efecte barrera per a les poblacions d'amfibis. Hi ha una granja abandonada al sector est, amb un impacte paisatgístic important.
Aquesta zona humida està inclosa dins l'espai de la Xarxa Natura 2000 ES5120009 "Basses de l'Albera".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Estany de la Cardonera». Fitxes descriptives de zones humides. Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat de Catalunya (CC-BY-SA). [Consulta: 4 maig 2014].
# Elisa Ferrer Molina

Elisa Ferrer Molina (l'Alcúdia de Crespins, 1 de gener de 1983) és una escriptora valenciana. Llicenciada a Comunicació Audiovisual per la Universitat de València i diplomada en Guió de cinema i televisió per l'Escola de Cinema de Madrid, està graduada en el Màster d'Escriptura creativa en castellà per la University of Iowa. Ha treballat com a guionista de televisió i analista de guions per al Departament de Ficció de RTVE. Ha publicat articles, poemes i assajos en revistes literàries. És autora de l'assaig cinematogràfic ‘The Royal Tenenbaums' a Wes Anderson. Ha participat en l'antologia de contes Historias de clase (Red Internacional de Educación, 2014) amb el relat Don Hipólito, i en l'antologia poètica 52 semanas (entropía ediciones 2019). En 2019, per unanimitat del jurat, va rebre el XV Premi Tusquets de novel·la amb l'obra Temporada de avispas, d'entre 716 obres presentades. En 2020 una xarxa social bloqueja la coberta de la seua novel·la Temporada de avispas per la fotografia que hi apareix.

## Referències

* 1 2 Levante-EMV. «La valenciana Elisa Ferrer guanya el Tusquets de Novel·la» (en castellà). [Consulta: 1r octubre 2019].
* 1 2 «Elisa Ferrer guanya el premi Tusquets amb la seva primera novel·la». El Periódico, 01-10-2019. [Consulta: 1r octubre 2019].
* ↑ «5Q Interview: Elisa Ferrer Molina, Spanish Creative Writing | The Writing University». [Consulta: 1r octubre 2019].
* ↑ «Instagram censura una novela valenciana». Las Provincias, 07-08-2020 [Consulta: 7 agost 2020].
# Metoxiclor

El metoxiclor és un organoclorat sintètic emprat com a insecticida. S'empra per protegir els cultius, hortalisses, ramaderia i mascotes contra mosques, mosquits, blatodeus i altres insectes. Es va intentar reemplaçar pel DDT però també es va prohibir per la seva alta toxicitat.
La quantitat de metoxiclor provoca canvis estacionals al medi ambient a causa de l'ús en l'agricultura i repoblament. No es dissol en aigua fàcilment, de manera que es barreja amb un fluid compost de petroli i es polvoritza, o s'utilitza com una pols. El metoxiclor projectat s'assenta a la terra o en els ecosistemes aquàtics, on es pot trobar en els sediments.

## Prohibició

L'ús de metoxiclor com a pesticida ha estat prohibit als Estats Units en 2003 i a la Unió Europea en 2002.

## Referències

* ↑ United States Environmental Protection Agency. «Consumer Factsheet on: METHOXYCHLOR», 26-11-2006.
* ↑ Karickhoff; etal «Sorption of Hyrdophobic Pollutants on Natural Sediments.». Water Research, 13, pàg. 241–248. DOI: 10.1016/0043-1354(79)90201-x.
* ↑ U.S. Environmental Protection Agency. «Methoxychlor Reregistration Eligibility Decision (RED) EPA Publication No. EPA 738-R-04-010», 30-06-2004. [Consulta: 2 octubre 2009].
* ↑ European Union - DG SANCO. «EU Pesticides Database». [Consulta: 2 octubre 2009].
# Gyps

Gyps és el gènere amb major quantitat d'espècies de tots els voltors del Vell Món; de fet, es tracta de l'únic gènere no monoespecífic. Es tracta d'un grup de grans ocells de la família dels accipítrids, a l'ordre dels accipitriformes. Són aus típicament vulturines, amb ales amples adaptades al planeig, colls llargs i hàbits alimentaris carronyaires. El coll i el cap, sense ploma, estan coberts de plomissa. Algunes de les espècies es troben entre les més sociables de l'ordre. La distribució del gènere abasta Àfrica i Euràsia meridional.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional versió 12.2, 2022, es reconeixen 8 espècies dins aquest gènere:
* Voltor dorsiblanc africà (Gyps africanus)
* Voltor dorsiblanc asiàtic (Gyps bengalensis)
* Voltor de l'Índia (Gyps indicus)
* Voltor becfí (Gyps tenuirostris)
* Voltor de Rüppell (Gyps rueppelli)
* Voltor de l'Himàlaia (Gyps himalayensis)
* Voltor comú (Gyps fulvus)
* Voltor del Cap (Gyps coprotheres)

## Referències

* 1 2 «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 271. ISBN 978-84-16728-37-4.
# El Castell (Barcelona)

El Castell és el nom popular atorgat a una construcció d'estil protomodernista situada al Parc de la Ciutadella de Barcelona, protegida com a bé amb elements d'interès.

## Història

La construcció va ser projectada per l'arquitecte Antoni Maria Gallissà com a part del tancament perimetral del Parc de la Ciutadella amb el carrer de Wellington, així com per facilitar l'accés al Palau de la Mineria i Construccions des del Parc durant l'Exposició Universal de 1888. A partir de l'any 1892, va integrar-se als terrenys ocupats per la col·lecció zoològica que esdevindria l'actual Parc Zoològic de Barcelona.
Durant el segle xx, l'edificació va patir diferents modificacions, com ara l'enderroc del pont sobre el carrer de Wellington o l'eliminació dels trams baixos de les escalinates laterals per tal d'adequar-se al seu ús com a recinte d'animals del parc zoològic.
Actualment, El Castell és utilitzat com a escenari de conferències i xerrades educatives per part del departament d'educació del Zoo de Barcelona.

## Descripció

El Castell és una construcció d'estil protomodernista amb influències neomudèjars de la qual, actualment, només se'n conserva part de la gàbia, construïda mitjançant una combinació de pedra i maó. Les escalinates laterals presenten baranes de maó que es repeteixen per tot el perímetre superior de la gàbia i atorguen al conjunt un aspecte que recorda a un castell, motiu pel qual va rebre aquest nom.

## Referències

* 1 2 3 «Catàleg de patrimoni arquitectònic». Portal d'Informació Urbanística de l'Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ Vidal Salvó, Juan. Jardín Zoológico de Barcelona. Guía y perspectivas (en castellà). Barcelona: Talleres Gráficos Rex, 03/1958.
* ↑ «Activitats». Zoo de Barcelona. [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ Pons, Valentí. «BARCELONA - Ciutadella - "El Castell"». Modernisme (vptmod). [Consulta: 29 novembre 2021].

## Vegeu també

* Exposició Universal de Barcelona
* Parc Zoològic de Barcelona
* Antoni Maria Gallissà i Soqué
# FK Neftchi Fergana

El FK Neftchi Fergana és un club de futbol Uzbek de la ciutat de Fergaba.

## Palmarès

* Lliga uzbeka de futbol:
** 1992, 1993, 1994, 1995, 2001
* Copa uzbeka de futbol:
** 1994, 1996

## Entrenadors

* Yuriy Sarkisyan
* Rustam Durmanov
* Yevgeniy Shokhin
* Abdusamat Durmanov
* Serguei Lébedev

## Referències

* ↑ «Uzbekistan - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Uzbekistan Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* FK Neftchi Fergana - Lloc web oficial
# El Caracol (Belize)

Caragol o El Caragol és el nom que s'ha donat a un jaciment arqueològic maia precolombí situat en el districte Cayo a Belize.
Les ruïnes estan a 40 km al sud de Xunantunich i del poblat de San Ignacio Cayo, en una elevació de 460 msnm, a la regió muntanyenca baixa dels monts Maya. La ciutat, que tingué l'apogeu en el període clàssic, degué ser el centre polític més important dels maies dins de l'actual territori de Belize. El nom antic en llengua maia del jaciment és Oxhuitzá.

## Governants de Caragol

* 331–349: Et' Kab' Chaak
* ca. 470: K'ak' Ujol K'inich I
* 484–514: Yajaw Et' K'inich I
* 531–534: K'an I
* 553–593: Yajaw Et' K'inich II
* 599–613: Know
* 618–658: K'an II
* 658–680: K'ak' Ujol K'inich II
* ca. 700: nom desconegut
* mitjan s. VIII: nom desconegut
* 793: Tum Yohl K'inich
* 798: K'inich Joy K'awiil
* 810–830: K'inich Toob'il Yoaat
* 835–849: K'an III
* 859: nom desconegut

## Referències

* ↑ Diane Chase and Arlen Chase 1995 Changing Perspectives on Caracol, Belize: Long-Term Archaeological Research and the Northeast Sector Settlement Program. Paper prepared for the 1st International Symposium of Maya Archaeology, San Ignacio, Cayo, Belize. May 29 - June 2, 1995
* ↑ Arlen Chase and Diane Chase, 1987 Investigations at the Classic Maya City of Caracol, Belize: 1985–1987. Pre-Columbian Art Research Institute, San Francisco.
* ↑ «History: Site Overview». Arxivat de l'original el 1 April 2011. [Consulta: 7 març 2011].
* ↑ Nikolai Grube 1994 Epigraphic Research at Caracol, Belize. In Studies in the Archaeology of Caracol, Belize, edited by Diane Z. Chase and Arlen F. Chase. Pre-Columbian Art Research Institute, San Francisco, California
* ↑ Carl P. Beetz, Linton Satterthwaite 1981 The Monuments and Inscriptions of Caracol, Belize. The University Museum, University of Pennsylvania.

## Enllaços externs

* "Les ruïnes perdudes de Caragol de Belize".
# Eleccions legislatives d'Israel de 2015

Les eleccions legislatives d'Israel de 2015, les vintenes de l'Estat d'Israel, foren convocades per a elegir els diputats de la Knésset, el parlament israelià, per a un mandat de quatre anys. Se celebraren el 17 de març de 2015.
El 8 de desembre de 2014, la Knésset vota la seva dissolució i convoca eleccions anticipades. Es tracta d'un escrutini de llistes elegides sota el sistema d'escrutini proporcional plurinominal estricte amb un sol electoral per primera vegada del 3,25%.

## Context

El Partit Laborista es presenta coalitzat amb Hatnuah, de Tzipi Livni, sota la denominació d'Unió Sionista.
L'antic líder de Shas, Eli Yishai, crea Yachad i aquest es presenta amb Otzma LeYisrael.
Els partits àrabs decideixen fer una llista conjunta: la Llista Conjunta.

## Resultats

← Eleccions a la Kenésset, 2015→ :
| Candidatura | Vots | % | Escons | Escons |
| Candidatura | Vots | % | 2015 | Dif. |
| Likud | 984.966 | 23,40% | 30 | +12 |
| Unió Sionista | 786.075 | 18,67% | 24 | +3 |
| Llista Conjunta | 443.837 | 10,54% | 13 | +2 |
| Yeix Atid | 370.850 | 8,81% | 11 | -8 |
| Kulanu | 315.202 | 7,49% | 10 | Nou |
| La Llar Jueva | 283.559 | 6,74% | 8 | -4 |
| Xas | 241.200 | 5,73% | 7 | -4 |
| Israel Beitenu | 215.083 | 5,11% | 6 | -7 |
| Judaisme Unit de la Torà | 211.826 | 5,03% | 6 | -1 |
| Mérets | 165.292 | 3,93% | 5 | -1 |
Notes:
* 1 2 El Likud i Israel Beitenu es prsentaren conjuntament en les anteriors eleccions. Es compara amb els escons que obtingué cada partit dins d'aquesta llista conjunta.
* ↑ Es compara amb els escons que obtingueren per separat en les anteriors eleccions els partits Partit Laborista Israelià i Ha-Tenuà
* ↑ Es compara amb els escons que obtingueren per separat en les anteriors eleccions el partit comunista Hadaix i les formacions àrabs Llista Àrab Unida-Ta'al i Balad.

## Enllaços externs

* Història de la 20a Kenésset(anglès)
* Eleccions a la 20a Kenésset. Comitè Central Electoral.(anglès)
# Oldehove

Oldehove és una torre d'església inacabada al centre de la població de Leeuwarden (Països Baixos). Durant la construcció l'edifici va començar a caure, motiu pel qual el projecte es va aturar entre 1532 i 1533 i finalment l'església es va demolir entre 1595 i 1596, deixant únicament la torre. Actualment està més inclinada que la Torre de Pisa.
# Metoquió

Un metoquió o métoque (del grec μετοχή, comunitat, de vegades assenyalat com métokhion, que reflecteix millor la pronunciació de la paraula) és un territori depenent d'un monestir ortodox.
Metòkhia, la meitat occidental de la regió de Kosovo (abans Kosovo i Metòkhia, que deu el seu nom al seu passat de metoquió).
La paraula també es refereix a la legació d'una Església autocefàlia ortodoxa prop d'una altra.

## Referències

* Angold, Michael. Church and Society in Byzantium under the Comneni, 1081-1261. Cambridge University Press, 1995
* Van Tricht, Filip (2011), The Latin Renovatio of Byzantium: The Empire of Constantinople (1204-1228), Leiden: Brill, ISBN 978-90-04-20323-5, <http://books.google.cat/books?id=JlnPm2riK1UC>
# La Teulera

La Teulera és un indret del terme municipal de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme de la Pobleta de Bellveí, al Pallars Jussà.
Està situat a llevant de les Bordes d'Estavill, a la dreta de la llau de la Monaca.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Face A / Face B

Face A / Face B és una pel·lícula artística feta per Rabih Mroué el 1973 i que actualment forma part de la col·lecció permanent del MACBA.

## Descripció

Face A / Face B és un viatge autobiogràfic que va de la infantesa de l'autor al present en el context de la guerra civil libanesa. El vídeo inclou fotografies, veu, melodies i dades històriques en un relat que explora aspectes com la naturalesa del record, la veu humana i la identitat. A través d'una cinta de casset que ell i el seu germà van enregistrar per enviar a un tercer germà que vivia a Rússia, l'obra es pregunta pel significat del passat i mostra que la història col·lectiva i la personal són indestriables.
El vídeo (en àrab i subtitulat en anglès) incorpora una cançó que l'artista i el seu germà van enregistrar; també comprèn el testimoni de la mare i la germana, en una polifonia familiar adreçada al germà absent. En paral·lel a les veus, es projecten fotografies antigues dels protagonistes i també dels efectes de la guerra a la casa d'infància. Memòria privada i col·lectiva es confonen en un conjunt de veus que suma record personal, crítica política i reflexió filosòfica.

## Referències

* ↑ «Col·lecció MACBA. Face A / Face B». MACBA, 2012. Arxivat de l'original el 2019-03-18. [Consulta: 23 juliol 2012].

## Bibliografia

* MACBA; Antònia M. Perelló Ferrer. Col·lecció MACBA. Itinerari. Museu d'Art Contemporani de Barcelona, 2002. ISBN 978-84-89771-00-0.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'obra al web del MACBA Arxivat 2019-03-18 a Wayback Machine.
# 1049

El 1049 (MXLIX) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Inici del pontificat de Lleó IX.
* Els turcs seljúcides prenen i cremen la pròspera ciutat romana d'Orient d'Artze.

## Necrològiques

* 26 de març, Vic: Ingilberga, última abadessa del Monestir de Sant Joan de les Abadesses (n. 976).

## Referències

* ↑ «1049». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Laiu, 2002, p. 748.
* ↑ Latorre, Lluïsa. «Món en femení: Ingilberga, abadessa de Sant Joan». lluïsalatorre, 05-07-2023. [Consulta: gener 2024].

## Bibliografia

* Laiu, A. E. «Exchange and Trade, Seventh–Twelfth Centuries». A: Laiu, A. E. The economic history of Byzantium: from the seventh through the fifteenth century (en anglès). Volum 1. Dumbarton Oaks, 2002, p. 681-754. ISBN 0-88402-288-9.
# Caracarà carunculat

El caracarà carunculat (Phalcoboenus carunculatus) és una espècie d'ocell de la família dels falcònids (Falconidae) que habita zones obertes de muntanya als Andes del sud-oest de Colòmbia i l'Equador. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «caracarà carunculat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 353. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ BirdLife International. «Carunculated Caracara. Phalcoboenus carunculatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Enrique Dans

Enrique Dans (La Corunya, 14 de maig de 1965) és un expert en tecnologies de la informació i professor de Sistemes de la Informació a la IE Business School des de l'any 1990.
Els seus interessos d'investigació se centren en els efectes de les noves tecnologies en persones i empreses. És col·laborador habitual en nombrosos diaris i revistes com El País, El Mundo, Público, ABC, Expansión, Cinco Días, Libertad Digital o PC Actual en temes relacionats amb Internet i les noves tecnologies. Des de 2003 escriu molt activament al seu blog. El seu blog va ser candidat a Millor Weblog en castellà als premis BOBs de 2006.

## Biografia

Va iniciar els seus estudis als Jesuïtes de la Corunya (Santa María del Mar). El seu primer ordinador va ser un regal del seu pare, a qui li acabava de tocar un premi a la loteria de Nadal. L'ordinador, que va rebre durant el seu primer curs universitari, va transformar la seva forma d'estudiar i treballar, i des d'aquell moment es va convertir gairebé en una obsessió per a ell. És doctor en Management, especialitzat en Sistemes d'Informació per la Universitat de Califòrnia, MBA per la IE Business School, Llicenciat en Ciències Biològiques per la Universitat de Santiago de Compostela, i ha cursat estudis post-doctorals a Harvard Business School.
Va participar en la reunió entre els bloggers i Ángeles González-Sinde amb l'objectiu de debatre la Llei Sinde. És un dels impulsors del moviment NoLesVotes. i activista important de ¡Democracia Real YA! i del Moviment dels indignats 15-M, previ a les eleccions municipals i autonòmiques del 22 de maig.

## Notes i referències

* ↑ «Bienvenidos a esta primera edición de mi Blog» (en castellà), 21-02-2003. [Consulta: 8 juny 2011].
* ↑ «Doce blogs en español se sitúan en la recta final de los premios BOBs», 24-11-2006. [Consulta: 19 maig].
* ↑ «Fracasa la reunión de los bloggeros y Sinde: "Esto es imponer, no un diálogo"» (en castellà), 03-12-2009. [Consulta: 19 maig 2011].
* ↑ Article sobre el debat parlamentari en relació a la Ley de Medidas de Impulso a la Sociedad de la Información: Dans, Enrique. «Jugándonos el futuro en el Parlamento» (en castellà). libertaddigital.com, 15-12-2007. [Consulta: 8 juny 2011].
* ↑ «Los 'indignados' se movilizan en las redes y en la calle», 14-05-2011. [Consulta: 19 maig].

## Enllaços externs

* Blog d'Enrique Dans
* Entrevista a La Vanguardia digital: Quelart, Raquel. «Enrique Dans: "Tienes que saber controlar lo que la red dice de ti"» (en castellà). La Vanguardia, 24-03-2010. Arxivat de l'original el 27 de maig 2011. [Consulta: 8 juny 2011].
* «Entrevista de César Vidal a Enrique Dans» (en castellà). Libertad Digital Televisión, 11-01-2010. [Consulta: 8 juny 2011].
# Oldebroek

Oldebroek és un municipi de la província de Gelderland, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 22.608 habitants repartits sobre una superfície de 98,85 km² (dels quals 1,14 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Dronten (Fl), Kampen (Overijssel) i Hattem, i al sud amb Elburg, Epe i Heerde.

## Centres de població

Bovenveen, Eekt, Hattemerbroek, Kerkdorp, 't Loo, Mullegen, Noordeinde, Oosterwolde, Posthoorn, Voskuil, Wezep i Trutjeshoek.

## Administració

El consistori consta de 19 membres, compost per:
* ChristenUnie, 6 regidors
* Partit del Treball, (PvdA) 5 regidors
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 4 regidors
* SGP, 3 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 1 regidor

## Enllaços externs

* www.oldebroek.nl
# Bianchita

La bianchita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de l'hexahidrita. Rep el seu nom en honor d'Angelo Bianchi (1892-1970), mineralogista italià al Consell Nacional de Recerca (CNR) i a la Universitat de Pàdua.

## Característiques

La bianchita és un sulfat de fórmula química ZnSO₄·6H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. És fàcilment soluble en aigua.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bianchita pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, bonattita, aplowita, boyleïta, ilesita, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuïta, pentahidrita, sideròtil, chvaleticeïta, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseïta, niquelhexahidrita, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, metaalunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, romboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiïta i meridianiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les mines de Raibl, a Tarvisio, a la Província d'Udine (Friül - Venècia Júlia, Itàlia). També ha estat descrita en altres indrets d'Europa, Amèrica del Nord i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Bianchite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 juliol 2017].
# Vilanova de Montlleó

Vilanova de Montlleó o antigament Vilanova de Montlló (en italià: Villanova Monteleone i en sard, Biddanoa Monteleone) és un municipi italià, dins de la província de Sàsser. L'any 2007 tenia 2.588 habitants. Es troba a la regió del Tataresu. Limita amb els municipis de l'Alguer, Bosa (OR), Ittiri, Monteleone Rocca Doria, Montresta (OR), Padria, Mara, Putifigari, Romana i Thiesi.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Sebastiano Monti | Llista cívica |

## Referències

* ↑ «Vilanova de Montlleó, ciutat històrica».