OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fabricated City

Fabricated City (títol original en coreà, 조작된 도시 ; romanització revisada, Jojakdoen Doshi; lit. ‘Ciutat fabricada’) és una pel·lícula de thriller d'acció sud-coreana del 2017 dirigida per Park Kwang-hyun i protagonitzada per Ji Chang-wook, Shim Eun-kyung i Ahn Jae-hong. Es va estrenar el 9 de febrer de 2017. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment
### Principal

* Ji Chang-wook com a Kwon Yoo
* Shim Eun-kyung com a Yeo-wool
* Oh Jung-se com a Min Cheon-sang

### Secundari

* Ahn Jae-hong com a Demolition
* Kim Sang-ho com a Ma Deok-soo
* Lee Hanee com a secretària d'en Min Cheon-sang
* Kim Ki-cheon com a Bellesa de l'espai
* Kim Min-kyo com a Daoshi Yong
* Choi Gwi-hwa com el cap de la guàrdia de la presó
* Geum Kwang-san com la mà dreta d'en Ma Deok-soo
* Kim Seul-gi com a Eun-Pye

### Altres

* Kahlid Elijah Tapia
* Park Kyung-hye
* Jung Soo-man
* Yoo Seung-ok
* Bae Min-jung
* Han Ji-eun
* Lee Ha-nui
* Woo Hyun

## Producció

La pel·lícula va marcar el retorn del director Park Kwang-hyun després de dirigir l'exitosa pel·lícula Welcome to Dongmakgol dotze anys abans. La pel·lícula també va simbolitzar el debut cinematogràfic de Ji Chang-wook com a actor principal.
El rodatge va començar l'1 de juliol de 2015 al districte de Yongsan, de Seül, i va acabar el 29 de desembre de 2015.
Segons CJ Entertainment, es va estrenar a 31 països, inclosos cinc on va ser distribuïda directament per CJ. La pel·lícula es va vendre a 26 regions a l'European Film Market celebrat durant el Festival Internacional de Cinema de Berlín. La pel·lícula es va estrenar a Austràlia i Nova Zelanda el febrer, a Hong Kong el març, a Malàisia l'abril i a Tailàndia el maig. També es va projectar a Taiwan, Itàlia, l'Índia, el Vietnam, Indonèsia i Amèrica del Nord.

## Referències

* ↑ «Fabricated City». FilminCAT. [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ «Fabricated City». Goita què fan, ara!. [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ «지창욱·심은경 '조작된 도시' 캐스팅 확정..1일 크랭크인» (en coreà). TV리포트, 07-07-2015. Arxivat de l'original el 2018-12-14. [Consulta: 6 gener 2017].
* ↑ «지창욱-심은경 새 영화에서 호흡 맞춘다…어떤 역할?». .
* ↑ «유승옥, 중국 전통의상 입고 맵시». .
* ↑ «'Fabricated City': Losers' thrilling rebellion against irrational world». Kpop Herald.
* ↑ «Films drift into alternate realities of dreams and games». Kpop Herald.
* ↑ KpopFighting. «Ji Chang Wook begins filming his movie 'Fabricated City'». Kpop Fighting!. Arxivat de l'original el 2017-10-15. [Consulta: 6 gener 2017].
* ↑ «'Fabricated City' Cranks In». BNTNews UK. Arxivat de l'original el 2017-01-07. [Consulta: 6 gener 2017].
* ↑ «Shooting for the movie Fabricated City has completed – 겟잇케이겟잇케이». www.getitk.com. Arxivat de l'original el 2016-12-26. [Consulta: 6 gener 2017].
* ↑ «스포츠월드». '조작된 도시' 지창욱, 게임 VS 현실 '반전 이중 생활' – 스포츠월드, 12-01-2016. Arxivat de l'original el 2017-02-17. [Consulta: 6 gener 2017].
* ↑ «'Fabricated City' to open in 31 cities worldwide». .
# Font de Llenes

La Font de Llenes és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme d'Espluga de Serra, en territori de l'antic poble de Llastarri.
Està situada a 982 m d'altitud, al nord-est de l'antic poble de Miralles, i, molt més a prop a l'est del de Llastarri, en un dels contraforts sud-occidentals de la Serra de Sant Gervàs a la Montanyeta de Llastarri. És a l'esquerra del barranc del Clot de Llastarri. A la mateixa vall, però bastant més avall, hi ha la Font Sobirana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Font de Macià

La Font de Macià és una font de l'antic poble de Perauba al municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà. Antigament pertanyia a l'antic municipi d'Hortoneda de la Conca.
Està situada a 1.784 m d'altitud, al vessant nord, a prop de la carena, de la Serra de la Travessa, al nord-est del Bony de la Font de Macià i al sud-oest de la capçalera de la Canal de Pleta Bogada.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer tres passos d'aproximació
# Monchetundraïta

La monchetundraïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom de la localitat tipus, la intrusió de Monchetundra, a Rússia.

## Característiques

La monchetundraïta és un tel·lurur de fórmula química Pd₂NiTe₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu d'Història Natural de Londres (Anglaterra), amb el número de catàleg: bm2019,2.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al borehole 1819 del dipòsit de Monchetundra, a l'óblast de Múrmansk (Rússia), on es troba en forma de grans euèdrics, de fins a unes 20 μm, fent intercreixements amb kotulskita i pentlandita. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Monchetundraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 agost 2021].
# Fills del Cor de Maria

Els claretians són la congregació religiosa catòlica dels Fills de l'Immaculat Cor de Maria o Fills del Cor de Maria (Cordis Mariae Filius C.M.F.), també coneguda com a Missioners Claretians, fou fundada per sant Antoni Maria Claret, l'any 1849 a Vic (Osona) a l'antic Seminari diocesà (sent-ne bisbe el dr. Llucià Casadevall), amb la finalitat de difondre l'evangelització catòlica a les missions, l'educació dels infants i joves. Aquesta congregació disposa de parròquies, escoles, missions, editorials, mitjans de comunicació... amb un important apostolat a favor dels pobres i marginats. Està estesa pels quatre continents.

## Història

La política anticlerical dominant a Espanya durant la primera meitat del segle xix (amb la desamortització de Juan Álvarez Mendizábal o les mesures de Baldomero Espartero i Leopoldo O'Donnell van provocar en el clergat una revifalla dels corrents missioners i catequètics, orientats a donar a conèixer la fe cristiana entre el poble. En aquesta línia, Antoni Maria Claret (1807-1870) va començar a predicar a pobles de Catalunya i Canàries.
Per arribar a més llocs, va pensar de fundar una congregació amb el mateix objectiu: el 16 de juliol de 1849, juntament amb Josep Xifré i Mussach, Jaume Clotet i Fabrés, Esteve Sala, Domenech Fàbregas i Manuel Vilaró, va constituir-se la congregació, posada sota la protecció del Sagrat Cor de Maria. Quan l'any següent va ser nomenat arquebisbe de Santiago de Cuba, Claret hagué de deixar la direcció de la congregació. A partir de 1858, quan Josep Xifré i Mussach, un dels cofundadors, se'n va fer càrrec, l'institut va tenir una gran expansió.
* Escut dels claretians
* Escut dels Claretians
* Casa Missió d'Exercicis de Vic, amb el temple-sepulcre del sant
* Església de l'Immaculat Cor de Maria (Barcelona) (Carrer Sant Antoni Maria Claret, 45)
* Edifici del Col·legi Claret de Barcelona, adjacent a l'església

## Vegeu també

* Religioses de Maria Immaculada Missioneres Claretianes

## Referències

* ↑ Santacana i Trilla, Lleonard; Codina i Plensa, Josep M. «Cent anys de presència claretiana a Cervera». Miscel·lània cerverina, Núm.: 5, 1987. ISSN: 2385-426X [Consulta: 19 agost 2016].
* ↑ Salarich i Torrents, Miquel S.; Ylla-Català i Genís, Miquel S. «Josepé Xifré i Mussach». A: Vigatans il·lustres. Vic: Publicacions del Patronat d'Estudis Ausonencs, 1983, p. 139-144. ISBN 84-398-0654-X.

## Enllaços externs

* Claretians a Catalunya, província de Sant Pau, web oficial
* Claretians, web oficial
# Senhit

Senhit Zadik Zadik (Bolonya, 1 octubre del 1979), fins al 2015 també coneguda com a Senit, és una cantant italiana.

## Biografia

Senhit va néixer a Bolonya de pares eritreus. Va actuar als musicals de Fame, The Lion King i Hair a Alemanya i Suïssa. El 2002 va tornar a Itàlia i va publicar el seu primer àlbum Senit el 2006.
El 2011 va representar San Marino en el Festival de la Cançó d'Eurovisió a Düsseldorf (Alemanya), amb la cançó Stand By. No va arribar a la final. Hauria representat San Marino amb la cançó Freaky al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2020, que s'hauria celebrat a la ciutat neerlandesa de Rotterdam en cas de no haver sigut cancel·lat per la pandèmia per coronavirus de 2019-2020. Per això, va ser seleccionada internament per a representar el país al Festival d'Eurovisió 2021. Participarà amb la cançó Adrenalina.

## Discografia
### Àlbums

* Senit (2006)
* Un Tesoro è Necessariamente Nascosto (2007)
* So High (2009)

### Senzills

* La mia città è cambiata (2005)
* La cosa giusta (2005)
* In mio potere (2005)
* La faccia che ho (2007)
* Io non dormo (2007)
* Everytime (2010)
* Stand by (2011)
* Through the rain (2011)
* Freaky (2020)
* Obsessed (2020)
* Adrenalina ft. Flo Rida (2021)

## Referències

* ↑ «New Noise: Senhit | Wonderland Magazine» (en anglès), 06-02-2017.
* ↑ «Eurovision 2011 - Senit representa a San Marino con "Stand By".» (en castellà). RTVE, 18-03-2011. [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ «Senhit takes a freaky trip to Rotterdam» (en anglès). Eurovision.tv, 14-07-2020. [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ «Senhit's 'Adrenalina' boost» (en anglès). Eurovision.tv, 07-03-2021. [Consulta: 6 maig 2021].
# La Salica

La Salica és una masia de Sant Martí de Llémena (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un conjunt format per la pallissa, l'era i la masia. L'era està situada al costat dret de la masia i pujant un tros de rampa. La pallissa és independent.
La masia és de planta rectangular, planta baixa, un pis i sota teulat. La coberta és a dues aigües, amb el carener paral·lel a la façana principal, formada per una mena de porxo o galeria de composició simètrica, amb dos arcs de punt rodó a la planta baixa i tres al pis (el del centre carpanell i més gran), flanquejats per dos finestres de llinda plana. Des de l'era hi ha una entrada secundària que dona a la façana lateral dreta. És coberta amb cairats de fusta, visibles a la façana.
Pallissa situada al costat dret de la façana principal de Can Salica, davant l'era que guanya un fort desnivell i que la relaciona amb una altra pallissa més senzilla situada al seu davant. De planta rectangular, teulat a dues aigües, carener perpendicular a la façana principal i d'una nau, amb paret de pedra al costat dret i que enllaça amb la barana de l'era i dos pilars rodons a l'altre costat, proper a la masia. La paret posterior s'enrasa amb la façana principal de la masia. Els dos pilars rodons se situen, un al centre, aguantant el cairat central, i l'altre al costat esquerre, girant vers la masia.
Hi ha un forjat enmig dels cairats de fusta i una escala lateral a l'esquerra.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «La Salica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 febrer 2017].
# Viena (desambiguació)

* No s'ha de confondre amb Vienna.
«Viena» té aquests significats:
* Àustria:
** Viena, capital d'Àustria.
** Estat de Viena, estat federal d'Àustria.
* França:
** Riu Viena riu que ha donat nom a dos departaments:
** Viena (departament), a la regió de Poitou-Charentes.
** Alta Viena, departament del Llemosí.
** Viena del Delfinat, ciutat del Delfinat, al departament d'Isèra.
** Comtat de Viena, comtat centrat a Viena del Delfinat, que va existir fins al segle xi.
** Delfinat de Viena, jurisdicció feudal francesa a la moderna regió del Delfinat, amb capital a Viena del Delfinat.
* Miscel·lània:
** Viena (restaurant) cadena de restaurants catalana.
** Viena Edicions, editorial catalana
** Congrés de Viena, reunió celebrada a la capital austríaca el 1815.

## Vegeu també

* Vienna
* Vienne
# Font de Llari

La Font de Llari o de Capdevila és una font del terme municipal de Salàs de Pallars, al Pallars Jussà, situada al nord de la vila, en el marge esquerre de la llau dels Camps. És a 575,5 msnm, al nord de la Piscina Municipal de Salàs de Pallars, a la dreta de la carretera local que mena a Sensui i Rivert.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Monges Premonstratenques

Les Canonesses Premonstratenques o Monges Norbertines (en llatí Ordo Praemonstratensis) són la branca femenina de l'Orde Premonstratenc, i un orde religiós de tipus monàstic. Les seves monges fan vots solemnes i clausura, dedicant-se a la vida contemplativa. Posposen a llurs noms les sigles O. Praem.

## Història

La branca femenina de l'Orde Premonstratenc té una història paral·lela a la masculina. Com en altres casos, la predicació de Norbert de Xanten va atreure no només homes, sinó moltes dones que volien viure cristianament segons els seus ensenyaments. Quan s'establí a Prémontré, prop de Laon, i hi fundà el primer monestir de canonges regulars, va establir també una comunitat femenina en la qual va ingressar Ricuera, considerada la primera religiosa de l'orde.
Els primers monestirs premonstratesos eren dobles, amb edificis separats per a homes i dones. La comunitat femenina era dirigida per una priora que retia comptes a l'abat de la comunitat masculina. Les dones no feien vots i es dedicaven a les tasques domèstiques i de manteniment, com quedava regulat als primers estatuts de l'orde, de 1131, promulgats per Hugues de Fosses, i dedicats a les dones en els capítols LXXV-LXXXII. Cap al 1140, influït per la tendència a separar els religiosos de les religioses, el capítol general, presidit per Hugues de Fosses, va suprimir els monestirs dobles i va aprovar la separació dels monestirs. Així i tot, algun monestir doble va subsistir a Alemanya fins al 1803).
Innocenci IV va aprovar el 1247 les noves regles de 1240 per a les canonesses de l'orde: les premonstratenques es convertien llavors en religioses de vots solemnes, dedicades a la vida contemplativa, l'estudi i el treball manual en clausura. Fins al segle xx, les branques femenina i masculina constituïen un únic orde i amb la mateixa regulació; 1945 es redactaren les primeres constitucions religioses exclusives per a les canonesses, regulant-ne la vida dintre de l'orde.
En acabar 2009, hi havia unes dues-centes monges premonstrateses en dinou monestirs, la major part a l'Europa Central.

## Notes

* ↑ Els ordes monàstics que mantingueren comunitats dobles foren pocs: l'Orde de Fontevrault (1100), l'Orde de Sant Sulpici (1112), l'Orde de Sant Gilbert (1135) i l'Orde de Santa Brígida, fundat el 1344; l'Orde de Montevergine comptà només amb un monestir doble.

## Bibliografia

* Annuario Pontificio per l'anno 2007. Città del Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2007.
* Bernard Ardura, Premostratensi: nove secoli di storia e spiritualità di un grande ordine, ESD, Bologna 1997. ISBN 88-709-4266-X.

## Vegeu també

* Orde Premonstratenc
# Federico Mattiello

Federico Mattiello (nascut el 14 de juliol de 1995) és un futbolista italià que actualment juga com defensa de la Juventus FC.
# Etcètera

Etcètera (del llatí «et cetĕra», literalment «i la resta») és una expressió utilitzada per tancar enumeracions incompletes que se sobreentenen gràcies al context o bé no interessa expressar. S'abreuja «etc.», sempre amb punt final.

## Usos correctes i incorrectes

És incorrecte precedir etcètera de la conjunció i o repetir-la diverses vegades (excepte si hi ha una voluntat de posar-hi èmfasi):
* Patates, tomaquets, naps i etc. (incorrecte)
* Patates, tomaquets, naps, etc., etc., etc. (incorrecte)
A més, l'expressió no pot anar seguida de punts suspensius:
* Patates, tomates, naps, etc.... (incorrecte)
Sempre va precedida d'una coma. Sol aparèixer sempre al final d'una frase, mai al començament.

## En altres llengües

* Afrikaans: ensovoorts. També "ensovoort" i "en so voort(s)". (abreviatura: ens.)
* Alemany:, etc. o "und so weiter" (abr.: usw.)
* Anglès: et cetera (abr.: etc.)
* Àrab: إلى آخره، إلخ (Ila Akhereh, Ilakh-kh)
* Basc: "eta abar" (abr.: etab.)
* Castellà: etcétera (abr.: etc.)
* Danès: og så videre (abr.: osv.)
* Esperanto: kaj tiel plu (abr.: ktp.)
* Francès: "et cetera", o "et caetera" (abr.: etc.)
* Grec: "και τα λοιπά" (abr.: κτλ.)
* Neerlandès: enzovoort or enzovoorts (abr.: enz.)
* Italià: "eccetera" (abr.: etc. o ecc.)
* Portuguès: et cetera (abr.: etc.)
* Txec: a tak dále (abr.: atd.)
* Xinès: "等等" (Dengdeng)

## Referències

* ↑ «etcètera». ésAdir. [Consulta: 25 maig 2015].

## Vegeu també

* Locucions llatines
# Lawazantiya

Lawazantiya o Lawasanda o també Luḥḥuzantiya, era una ciutat hitita que és esmentada des del rei Hattusilis I, situada a mig camí entre Kanish i la regió de l'Alt Eufrates, i que marcava sovint el límit oriental dels hitites. Estava situada a la frontera amb Isuwa (que quedava a l'est). Hattusilis I va dirigir des d'aquesta ciutat l'assalt a la població d'Urshu, potser perquè ja era massa vell per posar-se al front de les seves tropes.
Un altre Hattusilis, el futur rei Hattusilis III, que llavors era encara només rei d'Hakpis, a la seva tornada d'Apa (Síria) un parell d'anys després de la batalla de Cadeix, va passar per Lawazantiya, on va fer ofrenes i libacions als déus i especialment a la seva deessa Sausga que l'havia protegit des infant. Allà, per ordre de la deessa, es va casar amb Pudu-Hepa, germana de Pentib-sarri, gran sacerdot de Lawazantiya, matrimoni que potser no va tenir l'aprovació reial o almenys no va agradar al rei, son germà Muwatallis II. Després va tornar al nord, al seu regne d'Hakpis.
Cap a l'any 1185 aC Subiluliuma II va establir a aquesta ciutat la seva línia de defensa terrestre contra els Pobles de la mar, després que la flota hitita fos derrotada a Lukka. El general d'Ugarit, Sipti Baqal informava al seu rei del desastre: «el vostre servent ha estat a la posició fortificada de Lawasanda amb el gran rei, i ara el rei s'ha retirat i ha fugit, s'ha sacrificat». La caiguda de Lawasanda, combinada amb la conquesta i destrucció d'Hattusa pels kashka van posar fi a l'Imperi Hitita.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 93 i 111. ISBN 8446011239.
* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 210; 267. ISBN 8446022532.
# Felip I de Savoia

Felip I de Savoia (Aiguebelle, Savoia 1207 - Roussillon 1285) fou el comte de Savoia entre 1268 i 1285 i pel seu casament comte de Borgonya entre 1267 i 1279. Anteriorment, però, havia estat arquebisbe de Lió i bisbe de Valença.

## Antecedents familiars

Va néixer el 1207 sent fill del comte Tomàs I de Savoia i la seva esposa Margarida de Ginebra. Era net per línia paterna d'Humbert III de Savoia i Beatriu de Mâcon, i per línia materna de Guillem I de Savoia.
Fou germà dels també comtes Amadeu IV, Tomàs II i Pere II, i mitjançant el casament de la seva germana Beatriu s'emparentà amb el comte Ramon Berenguer V de Provença.
Morí a la ciutat de Roussillon, situada a l'actual departament francès de l'Isère, el 15 d'agost de 1285.

## Vida eclesiàstica

Com a vuitè fill del comte Tomàs I fou orientat vers a la vida eclesiàstica. Així el 1240 fou candidat a esdevenir bisbe de la ciutat de Lausana, sent nomenat però el 1241 bisbe de la ciutat de Valença, càrrec que va ocupar fins al 1267.
El 1244 el papa Innocenci IV hagué de fugir de la ciutat de Roma. Felip de Savoia va convèncer el seu germà Amadeu IV de Savoia que deixés passar al Summe Pontífex a través de les seves terres, aconseguint que poseteriorment Felip fos escollit arquebisbe de Lió (1245-1267)

## Ascens al tron comtal

En contra de totes les expectatives, a la mort de Pere II de Savoia Felip fou nomenat el seu hereu, per la qual cosa abandonà els seus vots eclesiàstics i es casà per assegurar un hereu.
L'any 1272 va adquirir el Comtat de Bresse i el 1282 es va oposar a una coalició amb el rei Rodolf I d'Alemanya, Carles I de Sicília, el delfí i els comtes de Ginebra.

## Núpcies i descendents

L'11 de juliol de 1267 es casà amb la comtessa Adelaida I de Borgonya, filla d'Otó II de Borgonya i Beatriu II de Borgonya. Pel seu casament amb la Comtessa Palatina del Comtat de Borgonya es convertí en comte de Borgonya. D'aquesta unió, però, no tingueren fills, i el comtat de Borgonya revertí en un fill del primer matrimoni d'Adelaida.
A la seva mort sense descedents nomenà hereu el seu nebot Amadeu V de Savoia, fill del seu germà gran Tomàs II de Savoia.

## Referències

* ↑ «Philippe Ier de Savoie - Histoire de l'Europe». [Consulta: 10 desembre 2020].
# Ambre-Bobaomby

Ambre-Bobaomby és un camp volcànic que es troba a l'extrem nord de l'illa de Madagascar. El seu cim s'eleva fins als 1.475 msnm. El vulcanisme en aquesta zona va començar amb la construcció d'un gran massís basàltic, així com de colades piroclàstiques més petites. Les roques volcàniques mostren un ampli espectre geoquímic amb composicions basàltiques, andesítiques, riolítices, traquítiques i fonolítices. A l'extrem sud del massís hi ha alguns cons i llacs de cràter més joves.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Ambre-Bobaomby» (en anglès). [Consulta: 1r abril 2024].
# Hora (ball)

L'hora o horo (en búlgar: "хоро", en macedoni: "or", en grec: "χορός", en romanès "horă", en turc "hora", en albanesa "vall" i en hebreu הורה horah) és un tipus de ball tradicional col·lectiu originari de l'est d'Europa i típic del folklore dels Balcans, de Romania, de Moldàvia i també fins i tot d'Israel, el tret dels quals més característic consisteix en un gran cercle obert o tancat.
L'hora es balla encara aquesta dansa en noces o grans festivitats populars als pobles; de vegades pot contemplar-se també per televisió. Incorpora elements que també s'observen en la dansa debka àrab. Aquest ball, de to alegre, s'executa entrecreuant els braços o mans en rondes formades per nombrosos ballarins que giren en sentit horari.
L'hora es balla en rotllana tancada. Tot i així, pot obrir-se i avançar en línia, la qual cosa reuneix a tota l'assemblea. Els ballarins i ballarines se sostenen per la mà, caminant diagonalment, cap endavant o cap enrere, mentre giren en cercle, en principi a la dreta. Els participants del ball canten la cançó acompanyats pels músics. Els instruments que tradicionalment acompanyen una hora són el címbal hongarès, l'acordió, el violí, la viola, el contrabaix, el saxofon, la trompeta i la flauta de pan.
L'hora ha estat adoptada pels jueus d'origen balcànic d'Israel com el seu ball tradicional i es va fer molt popular en la dècada de 1950, per exemple per a les festes de Benei Mitzvá, entre unes altres.

## Enllaços externs

* Danses del Món

## Referències

* ↑ All Israel Dances Toward The Tabernacle. Chester Anderson, Tina Clemens. 2001. 162 pag. ISBN 1886987092, ISBN 978-1886987098
# Akemi Iwata

Akemi Iwata (岩田 明美, 19 de gener de 1954) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1981. Va disputar 3 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1981 | 3 | 0 |
| Total | 3 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
# Mnesíloc

Mnesíloc (en llatí Mnesilochus, en grec antic Μνησίλοχος) fou un dels Trenta Tirans d'Atenes, un govern oligàrquic pro-espartà compost de trenta magistrats anomenats tirans, que succeí a la democràcia atenenca al final de la Guerra del Peloponès, l'any 404 aC. És un dels noms que dona Xenofont a les Hel·lèniques.

## Referències

* ↑ 1.Mnesilochus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1106