OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Assis-sur-Serre

Assis-sur-Serre és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2020 tenia 210 habitants.

## Demografia

El 2007 la població de fet d'Assis-sur-Serre era de 257 persones. Hi havia 102 famílies de les quals 23 eren unipersonals (23 homes vivint sols), 34 parelles sense fills, 34 parelles amb fills i 11 famílies monoparentals amb fills.

### Habitatges

El 2007 hi havia 105 habitatges, 99 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 5 estaven desocupats. 95 eren cases i 1 era un apartament. Dels 99 habitatges principals, 80 estaven ocupats pels seus propietaris, 18 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien una cambra, 2 en tenien dues, 10 en tenien tres, 23 en tenien quatre i 62 en tenien cinc o més. 70 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 51 habitatges hi havia un automòbil i a 38 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 166 persones, 112 eren actives i 54 eren inactives. De les 112 persones actives 93 estaven ocupades (60 homes i 33 dones) i 19 estaven aturades (8 homes i 11 dones). De les 54 persones inactives 20 estaven jubilades, 16 estaven estudiant i 18 estaven classificades com a «altres inactius».
Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils. L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria. L'únic establiment comercial que hi havia el 2009 era una fleca.
L'any 2000 a Assis-sur-Serre hi havia 9 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 780 hectàrees.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola maternal integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Nombre d'équipements et de services dans le domaine du commerce en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Assis-sur-Serre a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Assis-sur-Serre a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Aulos

* No s'ha de confondre amb Aulòs, municipi francès d'Occitània.
L'aulos (en grec antic αὐλός) és un instrument musical de vent de fusta. Es tracta d'una espècie de flauta o d'oboè doble fabricat amb canya, compost de dos tubs i dotat d'una inxa. Va ser utilitzat en l'Antiguitat per grecs, fenicis i ibers.
És un instrument que feien sonar músics professionals. S'utilitzava en els banquets, en els funerals, en els sacrificis religiosos i per marcar el ritme i la cadència als soldats.

## Història

A la mitologia grega, l'aulos va ser inventat per la mateixa deessa Atena, que la va fabricar amb ossos de cérvol durant un banquet a la mansió dels déus. Alguns historiadors atribueixen la invenció a la musa Euterpe.
Segons alguns autors, quan Atena abandonà l'aulos llançant-lo lluny, ja que va veure, en un riuet com se li deformaven les galtes quan tocava l'instrument, el sàtir Màrsias la va recuperar. Atena havia llançat una maledicció contra qui recollís l'aulos. El sàtir va pensar que la música d'aquell instrument era la més bonica del món, i va reptar Apol·lo, que tocava la Lira, a un concurs de música amb les muses i Midas I de jurat. Ambdós van tocar de forma tan perfecta que les muses no van poder decretar un vencedor. Llavors Apol·lo va reptar al pastor a tocar el seu instrument de cap per avall. Apol·lo va donar la volta a la seva lira i va tocar. Evidentment Màrsias no podia fer el mateix amb la flauta i les muses van declarar guanyador a Apol·lo. Després de derrotar a Màrsias, el déu es va venjar d'ell, per haver gosat reptar-lo, suspenent-lo d'un pi i espellant-lo viu.
Babis, fill de Meandre i germà de Màrsias, tocava també la flauta, però, per la seva falta d'habilitat, no va ser castigat per Apol·lo i s'estalvià la còlera divina.

## Referències

* ↑ Howard, Albert A «The aulos or tibia». Harvard Studies in Classical Philology, 4, 1, 1893, pàg. 2-4.
* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 69, 341. ISBN 9788496061972.
# Atherina hepsetus

Atherina hepsetus és una espècie de peix teleosti pertanyent a la família dels aterínids. Popularment es coneix com a xanguet, xesclet, xisclet, cerclet, peix sense sang, peix reig (ant. Dic. Faraudo).

## Descripció

* Pot arribar a fer 20 cm de llargària màxima (normalment, en fa 15).

## Alimentació

Menja copèpodes pelàgics i crustacis bentònics.

## Depredadors

A Itàlia és depredat per l'escórpora fosca (Scorpaena porcus).

## Hàbitat

És un peix d'aigua marina i salabrosa, pelàgic-nerític i de clima subtropical (45°N-25°N, 20°W-45°E), el qual, de vegades, és present a les llacunes marines (a França) i els estuaris (a Portugal).

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental (les costes de la península Ibèrica, el Marroc, Madeira i les illes Canàries), la Mediterrània occidental, la mar Adriàtica i la mar Negra.

## Observacions

És inofensiu per als humans i de costums gregaris.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ https://www.termcat.cat/ca/diccionaris-en-linia/173/search/xesclet?type=basic&language=ca&condition=match
* ↑ DCVB
* 1 2 3 4 «Atherina hepsetus» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Quignard, J.-P. i A. Pras, 1986. Atherinidae. P. 1207-1210. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 3.
* ↑ Quignard, J.-P. i A. Pras, 1986.
* ↑ Pallaoro, A. i I. Jardas, 1990. Food and feeding habits of black scorpionfish (Scorpaena porcus, L., 1758) (Pisces, Scorpaenidae) along the Adriatic coast. Acta Adriat. 32(2), 885-898.
* ↑ «Predators - Atherina hepsetus» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Wirtz, P., R. Fricke i M.J. Biscoito, 2008. The coastal fishes of Madeira Island-new records and an annotated check-list. Zootaxa 1715: 1-26.
* ↑ Maugé, L.A., 1990. Atherinidae. P. 604-605. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.). Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* ↑ Quignard, J.-P. i J.A. Tomasini, 2000. Mediterranean fish biodiversity. Biol. Mar. Mediterr. 7(3):1-66.
* ↑ Mercader L., D. Lloris i J. Rucabado, 2003. Tots els peixos del Mar Català. Diagnosi i claus d'identificació. Institut d'Estudis Catalans. Barcelona. 350 p.
* ↑ Lanfranco, G.G, 1993. The fish around Malta. Progress Press Co., Ltd., Malta.
* ↑ Bertolini, F., U. D'Ancona, E. Padoa Montalenti, S. Ranzi, L. Sanzo, A. Sparta, E. Tortonese i M. Vialli, 1956. Uova, larve e stadi giovanili di Teleostei. Fauna Flora Golfo Napoli Monogr. 38:1-1064.
* ↑ Svetovidov, A.N., 1964. Handbook of the fauna of the USSR, fishes of the Black Sea. Izdatel'stvo Nauka, Moscou, 550 p.
* ↑ Salekhova, L.P., N.S. Kostenko, T.A. Bogachick i O.N. Minibaeva, 1988. Composition of ichthyofauna in the region of the Karadag State Reserve (Black Sea). J. Ichthyol. 28(2):16-23.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Autoajuda

Autoajuda és un terme que es pot referir a un individu o a un grup que cerca millorar des del punt de vista econòmic, espiritual, emocional o intel·lectual sense ajuda externa. En el camp editorial, els llibres d'autoajuda constitueixen un sector en expansió.
L'autoajuda és un dels principis bàsics del cooperativisme.

## Història

El primer llibre d'autoajuda va ser publicat l'any 1859 i titulat precisament "autoajuda" (self-help) i va ser escrit per Samuel Smiles (1812-1904). Començava el llibre amb la frase: "El cel ajuda a aquells que s'ajuden a ells mateixos", que és una variació del Déu ajuda aquells que s'ajuden a ells mateixos, una màxima que se cita sovint al Poor Richard's Almanac de Benjamin Franklin.

## Crítica

La principal crítica es resumeix en la frase sobre que els llibres d'autoajuda es caracteritzen per oferir respostes fàcils per a problemes personals complicats.
Wendy Kaminer, en el seu llibre I'm Dysfunctional, You're Dysfunctional ("Jo sóc deficient i vostè és deficient"), critica el moviment d'autoajuda per encoratjar les persones a centrar-se en el desenvolupament personal en lloc d'unir-se a moviments socials per tal de resoldre els seus problemes.
D'altra banda i segons APA Dictionary of Psychology hi ha beneficis potencials en l'autoajuda com són proporcionar suport emocional, el coneixement experimental i d'altres.

## Referències

* Bradberry, Travis and Greaves, Jean. (2005). "The Emotional Intelligence Quick Book." New York: Simon and Schuster. ISBN 0-7432-7326-5

## Enllaços externs

* Artigo sobre auto-ajuda no site Redepsi Arxivat 2009-12-16 a Wayback Machine.
# Atelopus tamaensis

Atelopus tamaense és una espècie d'amfibi que viu a Colòmbia i Veneçuela.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* La Marca, E. & García-Pérez, J.E. 2004. Atelopus tamaense. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Aulus Juni Rufí

Aulus Juni Rufí (llatí: Aulus Junius Rufinus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Júnia i era germà de Marc Juni Rufí Sabinià, cònsol l'any 155.
Va ser nomenat cònsol de Roma l'any 153 junt amb Gai Bruci Present.

## Referències

* ↑ Fasti
Càrrecs públics :
| Precedit per: Mani Acili Glabrió Gneu Corneli Sever i Marc Valeri Homul | cònsol 153 amb Gai Bruci Present | Succeït per: Luci Aureli Ver i Tit Sexti Laterà |
# Backer

Backer és el nom dels següents personatges:
* Adriaen Backer (Amsterdam, ~1635-1684), pintor barroc neerlandès especialitzat en retrats
* Louis de Backer (Saint-Omer, 1814 - París, 1896) advocat francès
# Backbone

Un Backbone (Internet backbone en anglès) és una xarxa informàtica que forma part de xarxes de llarga distància de més alta connexió d'Internet.

## Història

El backbone original d'Internet va ser ARPANET. L'any 1989 es va crear el backbone NSFNet paral·lelament a la xarxa MILNET de l'exèrcit americà, i ARPANET va deixar d'existir. Finalment l'arquitectura de la xarxa va evolucionar prou per desfasar la centralització de l'encaminament. Des de la fi de la National Science Foundation el 30 d'abril de 1995, Internet funciona totalment sobre xarxes pertanyents a empreses de serveis Internet.
Es parla de vegades encara de « la Internet backbone » encara que aquest concepte no té res ben definit: cap xarxa no és oficialment al cor d'Internet.

## Bombolla puntcom

Durant el període d'especulació que va precedir la Bombolla puntcom, inversions considerables han permès la construcció de milers de quilòmetres de xarxa a través del món. En el moment de l'explosió de la bombolla (any 2000), moltes empreses han fet fallida, o gairebé. El backbone europeu Ebone ha hagut d'aturar les seves activitats, sense danys aparents per al funcionament d'Internet.

## Connexió del backbone

La connexió arriba a 800 Gbit/s mitjançant enllaços de fibra òptica amb tècnica DWDM. Aquestes connexions poden arribar a diversos Tbit/s.

## Referències

* ↑ Nuechterlein, Jonathan E.. Digital crossroads : telecommunications law and policy in the internet age (en anglès). 2a. Cambridge, Massachusetts: The MIT Press, 2013. ISBN 978-0-262-31557-9.
* ↑ «[https://pdfs.semanticscholar.org/4773/f19792f9fce8eacba72e5f8c2a021414e52d.pdf Early Experiences With the Arpanet and Internet in the United Kingdom]» (en anglès).
* ↑ Malecki, Edward J. «The Economic Geography of the Internet's Infrastructure» (en anglès). Economic Geography, 78, 4, 01-10-2002, pàg. 399–424. DOI: 10.2307/4140796. ISSN: 0013-0095. JSTOR: 4140796.
# Back to the Shack

«Back to the Shack» és el primer senzill del novè àlbum d'estudi Everything Will Be Alright in the End del grup estatunidenc Weezer. Fou llançat el 22 de juliol de 2014 i un dia abans aparegué a les emissores ràdio i al canal oficial de la banda de YouTube.
La cançó fou composta per Rivers Cuomo amb la col·laboració de Jacob Kasher Hindlin, i produïda per Ric Ocasek. Cuomo explica en la lletra com se sent de malament per la direcció que va prendre la banda degut al seu material passat, i admet el seu desig de crear cançons de rock alternatiu clàssic. La paraula "shack" serveix com a referència de la casa d'Amherst, on alguns dels membres originals de Weezer van viure i gravar unes quantes demos. Les lletres tracten la nostàlgia i el desig de tornar a les arrels de la banda ignorant les modes actuals, alhora que es pot interpretar com una disculpa als seus fans i una promesa per recuperar el seu origen.
Malgrat ser presentada al juliol, al febrer del mateix any van interpretar-la per primera vegada en directe en el Weezer Cruise 2014.
El videoclip fou dirigit per Warren Fu i llançat el 29 de setembre de 2014. En ell hi apareix la banda interpretant la cançó en la Lluna.

## Referències

* ↑ Mapes, Jillian. «Dare We Dream That Weezer Will Make an Album That Doesn't Suck in 2014?» (en anglès). FlavorWire.com, 08-04-2014. [Consulta: 15 desembre 2014].
* ↑ Lewis, Dave. «Weezer tries to capture that '90s feeling on new single 'Back to the Shack'» (en anglès). HitFix.com, 22-07-2014. Arxivat de l'original el 2014-07-26. [Consulta: 15 desembre 2014].
* ↑ Shetty, Sharan. «The Members of Weezer Just Want to Be Nerds Again in “Back to the Shack”» (en anglès). Slate.com, 21-07-2014. [Consulta: 15 desembre 2014].
* ↑ Reed, Ryan. «Weezer Reveal New Album Title, Preview New Riff in Studio Teaser» (en anglès). Rolling Stone, 13-06-2014. [Consulta: 19 desembre 2014].
* ↑ Bennett, Kim Taylor. «HELL YES! IT'S THE PREMIERE OF WEEZER'S VIDEO FOR "BACK TO THE SHACK"» (en anglès). Noisey, 29-09-2014. [Consulta: 19 desembre 2014].
# Ateneu Romanès

L'Ateneu Romanès (en romanès Ateneul Român) és una sala de concerts situada al centre de Bucarest (Romania). Es va inaugurar l'any 1888, i es va caracteritzar per la peculiar estructura circular del sostre de l'auditori, fet que li va conferir una singularitat especial al Bucarest de finals del segle xix, ja que era l'únic edifici d'aquestes característiques a la capital romanesa. Des dels seus inicis va ser la seu de l'Orquestra Filharmònica de Romania i actualment és la seu de l'Orquestra Filharmònica "George Enescu" i anualment és la sala principal del Festival Internacional que es fa en honor de George Enescu, uns dels més grans compositors i músics romanesos de tots els temps.

## Història

El 1865, personalitats culturals i científiques com Constantin Esarcu, VA Urechia i Nicolae Crețulescu van fundar la Societat Cultural de l'Ateneu Romanès. Per complir els seus propòsits, s'aixecava a Bucarest l'Ateneu Romanès, un edifici dedicat a l'art i la ciència.
L'edifici va ser dissenyat per l'arquitecte francès Albert Galleron, construït en una finca que havia pertangut a la família Văcărescu i inaugurada el 1888, encara que les obres van continuar fins al 1897. Una part dels fons per a la construcció es van recaptar mitjançant subscripció pública en un esforç de 28 anys, del qual encara es recorda avui el lema: "Dona un leu per l'Ateneu!" (romanès "Dați un leu pentru Ateneu!").
El 29 de desembre de 1919, l'Ateneu va ser el lloc de la conferència dels principals dirigents romanesos que van votar per ratificar la unificació de Bessaràbia, Transsilvània i Bucovina amb l'⁣Antic Imperi Romanès per constituir la Gran Romania (en romanès România Mare).
L'any 1992 una empresa constructora romanesa i el pintor de restauració Silviu Petrescu van dur a terme un extens treball de reconstrucció i restauració, salvant l'edifici de l'enfonsament. Els nou milions d'euros necessaris van ser aportats a parts iguals pel govern i el Banc de Desenvolupament del Consell d'Europa.

## Edifici i instal·lacions

L'estil general és neoclàssic, amb alguns tocs més romàntics. Davant de l'edifici hi ha un petit parc i una estàtua del poeta romanès Mihai Eminescu.
A l'interior, la planta baixa acull una sala de conferències ornamentada tan gran com l'auditori superior; a l'auditori hi ha 600 seients a platea, i la resta es distribueixen en 52 llotges.
Un fresc de 75 per 3 m de Costin Petrescu decora l'interior de la paret circular de la sala de concerts. Pintada amb la tècnica al fresc, la peça representa els moments més importants de la història romanesa, començant amb la conquesta de Dàcia per l'emperador romà Trajà i acabant amb la realització de la Gran Romania el 1918.
Reconegut com un símbol de la cultura romanesa, l'edifici va ser inscrit l'any 2007 a la llista del Segell de Patrimoni Europeu.

## Referències

* ↑ The Romanian Athenaeum Arxivat 2008-01-07 a Wayback Machine. on the official site of the George Enescu Philharmonic
* ↑ Romanian Athenaeum awarded Label of European Heritage, Romania's Permanent Delegation to NATO
# Llista oberta

La llista oberta és una de les variants del sistema electoral de representació proporcional on els votants exerceixen una influència en l'elecció dels candidats d'una llista electoral. Això contrasta amb les llistes tancades, on l'ordre dels candidats i, per tant, l'elecció per part dels electors, està predeterminada per la mateixa llista.
Existeixen diferents tipus de llistes obertes en les quals, el votant pot tenir una major o menor capacitat d'elecció.

## Vegeu també

* Llista electoral
# Llista reial de Karnak

La llista reial de Karnak és una llista de reis de l'antic Egipte centrada en els noms del reis del segon període entremig. Fou trobada al temple d'Ammon a Karnak, i actualment es troba al Museu del Louvre a París.
# Austràlia al Festival de la Cançó d'Eurovisió Àsia

Austràlia va ser un dels països que va dir que volia participar en la primera edició d'Eurovisió Àsia (que s'hauria celebrat en l'any 2019 i que va ser cancel·lada).
Austràlia va començar a participar desde l'any 2015, a la versió europea (i original del concurs), on ha arribat a tenir bones posicions desde el seu debut.

## Participació

| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2019 | Centre de Convencions i Exposicions de Gold Coast | | | | ?/10 |

## Festivals organitzats a l'Austràlia

La televisió d'Austràlia, SBS, va dir que volien fer el primer festival (a més Singapur i Hong Kong també van dir que estaven interessats) i que se celebrarà al Centre de Convencions i Exposicions de la ciutat de Gold Coast, en Queensland.Tot i així, aquest informe ha estat refutat.

## Referències

* ↑ «Three cities interested hosting Eurovision Asia». 9News, 12-05-2017. Arxivat de l'original el 2019-04-23. [Consulta: 23 gener 2021].
* ↑ «Gold Coast to host inaugural Eurovision Asia». 9News, 01-11-2018.
* ↑ «Eurovision Asia still in development». Wiwibloggs, 14-08-2019.
# Baden (Pennsilvània)

Baden és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 7.377 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Baden tenia 4.377 habitants, 1.900 habitatges, i 1.200 famílies. La densitat de població era de 738 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 1.900 habitatges en un 22,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 33,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,4% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 27,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.924 $ i la renda mediana per família de 40.924 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.025 $ mentre que les dones 23.813 $. La renda per capita de la població era de 17.112 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Baden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Baden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Balawat

Balawat és un llogaret d'Iraq a uns 25 km al sud-est de Mossul.
És conegut per l'existència a la seva rodalia d'un túmul anomenat Tell Balawat, amb restes assíries, que va ser descobert l'any 1878 per Hormuzd Rassam de Mossul, que va trobar les gegantines portes de bronze del palau de Salmanassar III (859 aC-824 aC), que tenia repujats en miniatura els detalls de les batalles que havia lliurat. També es mostren les ciutats fortificades penjades als cims de les muntanyes que l'exèrcit assiri havia incendiat, i com els soldats assiris tallen els arbres i devasten el territori. També es veuen els esforços dels assiris, que havien de transportar les seves cavalleries a coll per pujar i baixar els passos de muntanya. Actualment es troben al Museu Britànic. El nom assiri de la ciutat, segons una inscripció, era Imgur-Enlil.

## Referències

* ↑ Kuhrt, Amélie. El Próximo Oriente en la antigüedad: 3.000aC-330 aC: vol. 2. Barcelona: Crítica, 2014, p. 147, 201. ISBN 9788498926897.
# Maderakka

Maderakka, d'acord amb la mitologia finesa i el xamanisme sami, fou la primera akka (esperit femení), mare de la tribu i la deessa de les dones i els nens. Ella és la responsable de donar-li cos als humans. Les dones li pertanyen, els nois també, fins que són considerats homes.
Maderakka va tenir tres filles:
* Sarakka: la dea de la fertilitat, la menstruació, l'amor, la sexualitat, l'embaràs i el part.
* Juksakka: la protectora dels nens.
* Uksakka: l'encarregada de donar forma als fetus al ventre de la mare i d'assignar-los el sexe.
Avui en dia, Maderakka és popular entre les feministes sami, amb organitzacions anomenades en el seu honor o en el de les seves filles.

## Referències

* ↑ Andrews, Sara. «Women in Saami Society». [Consulta: 11 agost 2013].
* ↑ Olakunle, Olusegun Olawale. «The Sarahkka – Sámi womans organization». Project 200501253-39. University of Trømso. Arxivat de l'original el 26 d’abril 2021. [Consulta: 11 agost 2013].
# Audrey Niffenegger

Audrey Niffenegger (South Haven, 13 de juny de 1963) és una novel·lista i professora universitària nord-americana.
És professora a la Universitat de Colúmbia a Chicago on imparteix classes de producció editorial i creació literària. Adicionalment també és artista plàstica i ha exposat a la Printworks Gallery, de Chicago.
La seva primera novel·la The Time Traveler's Wife (2003) va convertir-se en un èxit de vendes i va ser adaptada al cinema el 2009. L'obra narra la història d'un home amb un desordre genètic que li provoca viatjar en el temps de forma descontrolada, i la seva dona que es veu obligada a viure amb les seves absències. La novel·la, classificada com a romàntica i de ciència-ficció, ha estat considerada una metàfora de les relacions fallides i li permet utilitzar el viatge en el temps per reflexionar sobre temes com l'amor o el lliure albir.

## Bibliografia
### Novel·les

* The Time Traveler's Wife (2003)
* Una simetria inquietant (2009)
* Raven Girl (2013)

### Històries curtes

* Jakob Wywialowski and the Angels (2004)
* Prudence: The Cautionary Tale of a Picky Eater al llibre Poisonous Plants at Table (2006)

## Referències

* ↑ «Audrey Niffenegger | Penguin Random House» (en anglès americà). [Consulta: 30 setembre 2020].