OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Balneari Hotel Rocallaura

El Balneari Hotel Rocallaura és una obra de Vallbona de les Monges (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Actualment està construït un cos d'un prometedor balneari, projecte de F. Paula Nebot (1930) que inclou un hotel de 5 cossos amb composició simètrica a base de 3 torres amb coberta inclinada a 4 aigües de ceràmica vidriada.

## Història

El projecte de construcció d'un hotel balneari de gran categoria es veu troncat a l'inici de les obres.

## Referències

* 1 2 «Balneari Hotel Rocallaura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 març 2019].
# Mare Advertencia Lirika

Mare Advertencia Lirika (Oaxaca, 14 de gener de 1987) és una cantant mexicana de rap, activista social i feminista, d'origen zapoteca. Amb el rap i altres ritmes musicals fa protesta social. Els seus versos parlen sobre temes de gènere, drets indígenes i la situació política i social de Mèxic.

## Trajectòria

Prové d'una zona d'Oaxaca amb alt índex de marginalitat i des de molt petita va tenir un acostament a la poesia de protesta a l'escola amb els seus mestres. Una de les seves mestres -explica en una entrevista- li va dir que no servia per a la poesia i això la va fer allunyar-se de la poesia i apropar-se al rap. Es va iniciar en el rap als setze anys amb DJ TBear el 2003 en el grup OGG. El 2004 el grup es va separar i tres dels seus membres (Lluna, Itza i Mare) van formar el col·lectiu Advertencia Lírica, les tres primeres dones que van fer rap a Oaxaca.
Advertencia Lirika és el primer grup de rap femení de l'estat d'Oaxaca. El 2007 van llançar el seu primer disc titulat 3 reinas. Van continuar amb el seu treball col·lectiu fins a 2009, moment en el qual cada integrant inicia la seva carrera independent. El 2010 Mare és convidada a formar part del col·lectiu Mujeres Trabajando amb Ximbo, Jezzy P, Audry Funk, Neffys. El seu tema “Que Mujer!” produït per DJ TBear en Bear House Co va aparèixer al recopilatori Mujeres Trabajando Vol. 1. El 2013 presenta Experimental prole produït per DJ Pispo. El 2015 col·labora amb el grup Quimono en “Música Para Quitar Prejuicios”. El 2016 presenta Siempre viva, en el qual compta amb el treball de músics oaxaquenys i hi inclou lletres sobre igualtat i drets, crítica sobre la política de Mèxic i el rol de la dona oaxaquenya en el conjunt social.

## Discografia

* 2007 “3 reinas” amb Advertencia Lírica
* 2010 "Qué mujer"
* 2013 "Experimental prole"
* 2016 "Siempre viva"

## Premis i reconeixements

El març de 2013 va ser distingida amb el "Reconocimiento María Sabina" atorgat pel govern de l'estat d'Oaxaca i l'Instituto de la Mujer Oaxaqueña a "dones que han servit d'inspiració a moltes dones i transformat la vida de moltes altres".

## Referències

* 1 2 «Habrá en Los Ángeles hip hop multilingüe». Arxivat de l'original el 2016-06-10. [Consulta: 16 maig 2016].
* ↑ «Mare lucha por las mujeres con rap zapoteca». [Consulta: 16 maig 2016].
* ↑ «Especiales Musicales Central Once - Mare Advertencia», 03-02-2015. [Consulta: 16 maig 2016].
* ↑ «Mare», 23-10-2014. Arxivat de l'original el 2016-04-06. [Consulta: 1r abril 2016].
* 1 2 «Mare Advertencia Lirika». [Consulta: 16 maig 2016].
* ↑ «Siempre Viva». [Consulta: 16 maig 2016].
* ↑ Oaxaqueña, Instituto De La Mujer. «Instituto De La Mujer Oaxaqueña». Arxivat de l'original el 2016-04-13. [Consulta: 1r abril 2016].
# Mare Anguis

Mare Anguis ("Mar de la Serp") és un mar lunar situat en la cara visible de la Lluna. Posseeix un diàmetre de 150 quilòmetres. Localitzat en la conca de Crisium, el mare Anguis forma part del sistema Nectarià (es va formar durant el període Nectarià). La seva superfície és fosca com la de tots els mars lunars, ja que està coberta de basalt. Les coordenades selenogràfiques d'aquest mar són 22,6° N, 67,7° E.

## Referències

* ↑ «Moon Mare/Maria». Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology. [Consulta: 20 agost 2010].

## Enllaços externs

* Mare Anguis Gazetteer of Planetary Nomenclature.
* Mare Anguis Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon.
* Atles lunar de la NASA: Menú Arxivat 2008-06-12 a Wayback Machine.
* Mapa LROC
# Mare Angèlica

La Mare Angèlica (Hanton, 20 d'abril de 1923 - Hanseville, 27 de març de 2016), nascuda amb el nom d'Antoinette Rizzo, va ser una monja clarissa americana coneguda per la seva activitat relacionada amb la televisió. També va ser fundadora del canal internacional de televisió EWTN i l'emissora de ràdio WEWN.
El 1981, la Mare Angèlica va començar a retransmetre programes religiosos des d'un garatge reconvertit de Birmingham, Alabama. Durant els vint anys següents, va desenvolupar una xarxa de mitjans de comunicació que va incloure la ràdio, la televisió, i canals d'internet així com mitjans de comunicació impresos. El 2009, la Mare Angelica va rebre el Pro Ecclesia et Pontifice concedit per Benet XVI perls seus serveis a l'Església catòlica.
La Mare Angèlica va participar en diversos programes d'EWTN fins al 2001. En aquell moment es va traslladar al claustre de Hanceville, Alabama, fins que va morir amb 92 anys el 27 de març de 2016, el dia de la Pasqua de Resurrecció.

## Referències

* ↑ «Mother Angelica dies on Easter Sunday». The Washington Times, 28-03-2016. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ «EWTN celebrates Mother Angelica's 90th birthday». Catholic News Agency. [Consulta: 29 març 2016].

## Bibliografia

* Arroyo, Raymond. Mother Angelica: The Remarkable Story of a Nun, Her Nerve, and a Network of Miracles. Random House, 2005. ISBN 978-0-385-51092-9 [Consulta: 29 setembre 2012].

## Enllaços externs

* Aparicions de la Mare Angèlica al canal EWTN
# Maria Josepa Giner i Batista

Maria Josepa Giner i Batista (Reus, 1940 - 1992) va ser una reusenca promotora d'art i galerista.
Influenciada de jove pels corrents de l'art, va adquirir grans coneixements en el camp de la pintura i escultura i en la història d'aquestes branques. Casada amb l'empresari reusenc Antoni Quinteiro, l'any 1973 inauguren a Reus la primera galeria d'art de Catalunya fora de Barcelona que portà el nom de Galeria d'art Anquin's. La galeria va obtenir un considerable èxit i es van organitzar exposicions d'artistes dels segles XIX i xx i d'artistes actuals com : Aguilar Moré, Martínez Lozano, Núria LLimona, Joan Martí, Morató Aragones, Vives Fierro, etc. En els primers anys a la Galeria es van organitzar subhastes (del 1973 al 1976) i va participar en la Fira d'Antiquaris de Barcelona. L'any 1973 va organitzar el I Saló de Maig a Reus, recollint la idea nascuda a París i que a partir de 1956 s'havia realitzat a Barcelona fins a l'any 1969. Els Salons de Maig es van celebrar a Reus fins a l'any 2012 i cada any esdevenia una exposició col·lectiva i una trobada d'artistes, crítics i col·leccionistes. Maria Josepa Giner va aconseguir la participació d'artistes de primera fila com és ara Rebull, Durancamps, Cuixart, Tharrats, Montserrat Gudiol, etc. Va portar a terme idees innovadores com és ara la Caixa d'Art (1978) que va iniciar al col·leccionisme d'art a moltes persones de la societat reusenca i el Concurs Biennal de Pintura Jove (1981) que va ser clau per descobrir joves talents. A la seva mort encara jove, la tasca fou continuada per la seva filla, Pepa Quinteiro. Reus li va dedicar una plaça prop de la galeria i l'artista Artur Aldomà Puig va realitzar una escultura per subscripció popular que es va ubicar a l'esmentada plaça. L'any 2012 la galeria Anquin's va canviar d'ubicació i actualment es troba al Carrer de Campoamor, 2. L'escultura de Maria Josepa Giner també es va desplaçar a la Plaça de la Patacada de Reus.

## Referències

* ↑ «Galeria d'Art Anquin's». CCUC. [Consulta: 27-V-2015].
* ↑ «Catálogo primera subasta : sábado, día 30 de junio de 1973». CCUC. [Consulta: 27-V-2015].
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 96. ISBN 9788497916929.

## Bibliografia

* Maria Josepa Giner: recordança. Reus: Galeria d'art Anquin's, 1993. Dipòsit Legal: T.505-93
* 25 anys d'art. Reus: Galeria d'art Anquin's, 1997. Dipòsit Legal: T-559-97
* Hueso i Muñoz, Carme. Aparadors d'art: una aproximació a la història del galerisme a Catalunya. Barcelona: Gremi de Galeries d'Art de Catalunya, 2006. Dipòsit Legal: B-28-330-2006

## Enllaços externs

* Galeria d'Art Anquin's Arxivat 2015-02-01 a Wayback Machine.
# Maria Josepa Antonieta de Borbó

Maria Josepa Antonieta de Borbó i de Saxònia (Portici, 20 de gener – Nàpols, 3 d'abril de 1742) va ser una princesa napolitana, filla de Carles VII de Nàpols i V de Sicília i de Maria Amàlia de Saxònia, morta als pocs mesos de néixer.
Va néixer el 20 de gener de 1742 a Portici. Va ser la segona filla de Carles VII de Nàpols i V de Sicília —futur Carles III d'Espanya— i de la princesa Maria Amàlia de Saxònia. En el bateig va rebre els noms de Maria Josepa en honor a la seva àvia materna, Maria Josepa d'Àustria.
Va tenir la consideració de princesa de Nàpols, però no la d'infanta d'Espanya, atès que va morir abans de l'ascens al tron del seu pare i tampoc hi havia encara tradició de donar el títol als nets dels reis. Nascuda en vida de la seva germana gran, Maria Isabel, moriria abans que aquesta, que va morir el novembre.
Als dos mesos de néixer es va posar molt malalta, amb una febre alta i fortes convulsions i, finalment, va morir el 3 d'abril del mateix any. Fou enterrada en un túmul que el seu pare va manar construir a la basílica de Santa Clara de Nàpols, obra de l'arquitecte Fernando Puga.

## Referències

* 1 2 Robles do Campo, Carlos «Los infantes de España bajo la Ley Sálica». Anales de la Real Academia Matritense de Heráldica y Genealogía, vol. 10, 2007, pàg. 314, 322. Arxivat de l'original el 2022-10-05 [Consulta: 3 març 2022].
* 1 2 Quintana Bermúdez de la Puente, Covadonga de. «María Josefa Antonieta de Borbón y Sajonia» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ Ezquerra del Bayo, Joaquín. Casas Reales de España. Retratos de niños. (en castellà). vol. 2. Madrid: Junta de Iconografía Nacional, 1926, p. 11.
# Manool

El Manool és un hidrocarbur, més concretament un diterpè-alcohol, de fórmula química C$_{20}$H$_{34}$O. Té dos enantiòmers, el (+)-manool i el (-)-manool. El (+)-manool va ser aïllat el 1935 per J.R. Hosking i C.W. Brandt a partir de la resina de Dacrydium biforme, una conífera endèmica de Nova Zelanda. El manool és present a diverses coníferes, com les cupressàcies, i altres plantes, com Centauria pelia. L'elucidació definitiva de la seva estructura per D.B. Bigley i col·laboradors l'any 1962 ha permès utilitzar-lo per sintetitzar molts sesquiterpens i altres diterpens. D'altra banda, el manool també pot ésser sintetitzat a partir d'altres compostos, com l'àcid neoabiètic o el sclareol.

## Activitat biològica

S'ha observat que en ser atacat pels fongs patògens Pezicula livida i Sarea resinae, el xiprer japonès Chamaecyparis obtuse i Thujopsis dolabrata (falsa tuia) augmenten la proporció de manool en el seu floema, El manool també ha demostrat tenir activitat anti-fúngica contra aquests dos fongs patògens, de manera que es suggereix que és una estratègia defensiva d'aquests arbres davant d'aquest xancre. D'una manera semblant, en el patosistema Seiridium cardinale-Cupressus sempervirens (xiprer), el manool també augmentava la concentració en l'arbre davant l'infecció (en termes absoluts i relatius), i aquest compost era capaç d'inhibir el creixement del fong en aproximadament un 60%. També s'ha observat que el manool extret de la planta Salvia sclarea va mostrar ser actiu contra el bacteri Staphylococcus aureus amb una concentració mínima d'inhibició de 13,75 μg/ml.

## Referències

* ↑ Franklin J. Salazar and José E. Villamizar (2013). Use of (+)-manool in the synthesis of natural products. Part II. Diterpenes and relatives. JOURNAL OF CHEMICAL RESEARCH, FEBRUARY, 63-70.
* ↑ «Floral compound: Manool». Pherobase.(anglès)
* ↑ Franklin J. Salazar and José E. Villamizar (2103). Use of (+)-manool in the synthesis of natural products. Part I. Sesquiterpenes. JOURNAL OF CHEMICAL RESEARCH 2013 JANUARY, 1–5.
* ↑ Ernest Wenkert, J. R. Mahajan, M. Nussim, F. Schenker (1966). Conversion of neoabietic acid into manool.Canadian Journal of Chemistry44(21):2575-2579
* ↑ G. Ohloff (1958). Überführung des (−)-Sclareols in (+)-Manool. Helvetica Chimica Acta Volume 41, Issue 3, p. 845–850
* ↑ Nobuyasu Hanari, Hiroshi Yamamoto & Ken-ichi Kuroda (2002).Comparison of terpenes in extracts from the resin and the bark of the resinous stem canker of Chamaecyparis obtusa and Thujopsis dolabrata var. hondae. J Wood Sci (2002) 48:56-63
* ↑ Yamamoto, H; Asano, N; Sawano, C; et al.(1997). Diterpenes isolated from the resin of the resinous stem canker of Japanese cypress, Chamaecyparis obtusa. 69th Annual Meeting of the Chemical-Society-of-Japan. Lloc: KYOTO, JAPAN Data: MAR, 1995
* ↑ Achotegui-Castells, A., Della Rocca, G., Llusià, J., Danti, R., Barberini, S., Bouneb, M., ... & Peñuelas, J. (2016). Terpene arms race in the Seiridium cardinale–Cupressus sempervirens pathosystem. Scientific reports, 6, 18954.
* ↑ Ulubelen A, Topcu G, Eriş C, Sönmez U, Kartal M, Kurucu S, Bozok-Johansson C (1994). Terpenoids from Salvia sclarea. Phytochemistry.Jul;36(4):971-4.
# Manoppello

Manoppello (Manuppéllë en dialecte dels Abruços) és un poble italià de la província de Pescara, als Abruços, que el 2001 tenia 6.952 habitants. La població és coneguda turísticament per la Imatge de Manoppello que es considera una de les relíquies relacionades amb Jesús i l'Abadia de Santa Maria Arabona.

## El nom

L'origen del nom de la ciutat deriva de les paraules "manus" i "plere", és a dir 'mà plena', o bé de "manoppio", una paraula que significa la quantitat de gra que es pot mantenir entre els braços. La garba de blat indica la fertilitat de la terra, que en el passat, sobretot en l'època romana, garantia la prosperitat i l'abundància de collites.

## Història

L'actual centre de la ciutat es va construir a sobre de les ruïnes d'una antiga ciutat romana, ja que s'hi han trobat nombroses restes arqueològiques conservades al Museu Arqueològic Nacional d'Abruços Chieti, molts dels quals es troben a la zona que avui es coneix com la Vall Romana. Una de les troballes més importants que s'hi han fet és la d'una vila patrícia romana amb mosaics intactes, restaurada i oberta al públic.
El 8 d'agost del 1956 la ciutat va patir el desastre de Marcinelli de 1956. Es va produir un incendi en un dels eixos de la mina de carbó del Bois Du Cazier a Marcinelle, que va provocar la mort de 262 persones de 12 nacionalitats diferents, incloent 136 italians i 23 d'ells originaris Manoppello.

## Economia

Diverses empreses s'han establert al territori de Manoppello per la seva bona comunicació. Hi té una fàbrica i un magatzem l'americana Daytona Corporation, relacionada amb Pirelli. També hi ha Spa Novares, del grup Emsar Spa i Raicam Spa. Totes aquestes empreses estan relacionades amb l'automoció. També hi ha el centre de producció de coques típiques de la zona Luigi D'Amico Parrozzo Sas, i l'Interport d'Abruzzo.

## Referències

* ↑ Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani. Milà: Garzanti, 1996, p. 374.
* ↑ «Istat». istat.it. Govern italià. [Consulta: 17 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Ajuntament
* Pàgina italiana sobre la Imatge de Manoppello
* Pàgina polonesa sobre la Imatge de Manoppellos
* Museu dedicat a la tragèdia de Marcinelle
# Maria Àngels Rial Villa

Maria Àngels Rial Villa és nascuda a Casserres l'any 1957. De jove s'incorpora a una empresa familiar agrària tradicional però el seu esperit inquiet i emprenedor la porta a innovar, mostrant interès per la millora genètica porcina que fa que es formi i comenci la seva activitat empresarial.
L'any 1984 posa en funcionament un centre d'inseminació artificial porcina a la granja familiar a Cardona. Funda Semen Cardona l'any 1996, especialitzada en l'elaboració de dosis per a inseminació artificial porcina d'alt rendiment. Actualment l'empresa és líder a nivell estatal en exportació i un dels referents mundials del sector, amb seus a Espanya, Mèxic, Colòmbia i Filipines.
Continua amb la seva activitat agrària fundant l'any 2007 l'empresa Migjorn, dedicada al cultiu d'oliveres i a la producció d'oli d'oliva verge extra ecològic a Navàs, Bages. Els objectius de l'empresa són la qualitat, la recuperació de varietats locals, com poden ser les oliveres de la varietat autòctona Corbella, i la sinèrgia amb el territori. Migjorn ofereix activitats d'oleoturisme per compartir i donar a conèixer la cultura de l'oli.

## Referències

* ↑ «Inseminación artificial porcina» (en espanyol europeu). [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Mª Àngels Rial: "El futur del sector estarà en mans d'empreses mitjanes i grans amb equips molt professionalitzats"» (en català). [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ NacióManresa. «Agricultura premia a Maria Àngels Rial, Fundadora de Semen Cardona | NacióManresa». [Consulta: 18 octubre 2021].
* 1 2 «Oli d'oliva verge extra». [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «“Cal conscienciar el consumidor de la importància que els aliments que ingereix siguin naturals i de producció sostenible”», 04-10-2019. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Maria Àngels Rial, galardonada por su trayectoria profesional» (en castellà). [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Oli Migjorn - guia proper.cat - productes de proximitat». [Consulta: 18 octubre 2021].
# Bernat III d'Armanyac

Bernat III, mort el 1110, comte d'Armanyac de 1098 a 1110, fou fill de Guerau II, comte d'Armanyac, i d'Avisel·la de Lomanha.
Es va casar el 1095 amb Alpaïs, filla de Bosó I, vescomte de Turena, i de Gerberga. Van tenir:
* Guerau III († 1160), comte d'Armanyac.
* Odon
* dues filles
Se li coneix igualment un fill il·legítim, LLop Sanç, que va construir el 1104 una torrassa a Géou (La Bastida d'Armanhac).

## Referències

* ↑ «GASCONY - CENTRAL GASCONY». [Consulta: 29 abril 2021].
# Bel-Ridge

Bel-Ridge és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 3.082 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bel-Ridge tenia 3.082 habitants, 1.180 habitatges, i 748 famílies. La densitat de població era de 1.469,1 habitants per km².
Dels 1.180 habitatges en un 36,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 23,7% hi vivien parelles casades, en un 34,4% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,5% tenia menys de 18 anys, un 12,3% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 33.550 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.844 $ mentre que les dones 21.576 $. La renda per capita de la població era de 13.073 $. Entorn del 13,5% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bel-Ridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bel-Ridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Maurus Wolter

Maurus Wolter (Bonn, 1825 — Beuron, 1890) va ser un liturgista i sacerdot benedictí alemany. Va instaurar el monestir de Beuron, a Hohenzollern, del qual va arribar a ser abat. Va ser substituir pel seu germà Placidus Wolter. També va fundar l'escola d'art de Beuron.

## Referències

* ↑ «Maurus Wolter». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Maury City

Maury City és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 704 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Maury City tenia 704 habitants, 301 habitatges, i 195 famílies. La densitat de població era de 244,9 habitants/km².
Dels 301 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 31,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.645 $ i la renda mediana per família de 33.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.250 $ mentre que les dones 24.375 $. La renda per capita de la població era de 14.519 $. Entorn del 13,7% de les famílies i el 16,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Maury City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Maury City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Martellago

Martellago (vènet Martełago) és un municipi italià, situat a la regió del Vèneto i a la ciutat metropolitana de Venècia. L'any 2008 tenia 20.903 habitants. Limita amb els municipis Mirano, Salzano, Scorzè, Spinea i Venècia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Giovanni Brunello | Centreesquerra |
# Martell invertit alcista

Un Estel fugaç baixista (en anglès: Bullish Inverted Hammer) és un patró d'espelmes japoneses format per dues espelmes que indica un possible final i canvi de tendència baixista; rep aquesta denominació perquè l'espelma tindria una forma "similar" a la d'un martell capgirat. És l'equivalent alcista de l'estel fugaç baixista.

## Criteri de reconeixement

* La tendència prèvia és baixista.
* Es forma una 1a espelma negra amb tancament proper al low.
* L'endemà es forma una 2a espelma que té una molt llarga ombra superior, com a mínim el doble que el cos, que és la part rellevant
* Aquesta 2a espelma no té (o és mínima) ombra inferior, i el petit cos format pot ser blanc o negre.

## Explicació

El martell invertit té implicacions alcistes perquè després d'una tendència baixista el mercat ha obert continuant la seva tendència baixista obrint prop del low anterior, però arribats a un punt de resistència la força dels baixistes es veu àmpliament superada pels bulls i el preu comença a pujar. Malgrat que els bulls no tenen prou força per mantenir el cop alcista la resta de la jornada, aconsegueixen que es tanqui a prop del preu d'obertura (petit cos negre), o inclús per sobre del preu d'obertura (petit cos blanc).

## Factors importants

El martell invertit cal que sigui confirmat l'endemà amb una obertura a l'alça; aquest fet indicaria que els curts del dia anterior estant atrapats i si es continua a l'alça hauran de tancar posicions ràpidament propiciant un augment encara més fort dels preus. Quan més llarg sigui l'ombra superior més evidència de la força dels bulls. La confirmació l'endemà vindira en forma gap alcista, en forma d'espelma blanca amb tancament superior, o per trencament de la línia de tendència. Si no n'hi ha, visualitza on hi ha la resistència i on es dispara la pressió compradora.

## Bibliografia

* «Bullish Inverted Hammer». Candlesticker. [Consulta: 8 maig 2011].