OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parc Nacional de Blåfjella-Skjækerfjella

El Parc Nacional de Blåfjella-Skjækerfjella (en noruec) o de Låarte-Skæhkere (en sami meridional) és el tercer parc nacional més gran de Noruega (excloent Svalbard) i una de les poques àrees plenament salvatges del país. Se situa als municipis de Verdal, Snåsa, Grong, Lierne i Steinkjer. El terreny es caracteritza per planures muntanyoses, llacs, valls boscosos, pantans, i uns quants pics (Midtliklumpen arriba als 1.333 msnm). Els samis han viscut i treballat a la zona durant diversos segles. De fet, hi ha molts monuments culturals sami al parc, com ara antics assentaments, centres de culte, cementiris, i indrets sagrats.
Al parc s'hi poden realitzar caça, pesca i altres activitats recreatives a l'aire lliure, si bé amb certes restriccions. El terreny és rodejat per la perdiu blanca i altres depredadors, i hi ha una sèrie de llacs amb truita. Hi ha uns quants refugis disponibles per a passar la nit, malgrat que no es mantinguin els senders per a accedir-hi durant l'hivern.
El parc és conegut com l'indret en el que la pícea va ser introduïda per primer cop a Noruega. Hi ha una gran varietat de paisatges, incloent-hi zones de bosc primari a les valls. La flora inclou tant espècies costaneres com d'altres que són més pròpies de l'interior, i plantes alpines. La geologia inclou tant un llit de roca suau bo per al creixement de les plantes, com a zones de jaç rocós molt dur amb una vida vegetal molt més pobre. S'han observat 28 espècies de mamífers al parc, incloent la infreqüent guineu àrtica i tots els grans depredadors de la Noruega continental, incloent l'os bru, el linx, i ocasionalment el llop gris. Hi ha tres espècies de cèrvids, incloent els ants i els cérvols. Al costat del parc hi ha quatre reserves naturals.
El Parc nacional de Gressåmoen, que es va crear el 1970 i tenia una superfície de 182 km², va ser incorporat al parc nacional Blåfjella-Skjækerfjella l'any 2004. El Parc nacional de Lierne es troba just a l'est del parc nacional Blåfjella-Skjækerfjella.

## Etimologia

Blåfjella significa "les muntanyes blaves" (-ella és el plural de Fjell, "muntanya"). El primer element de Skjækerfjella és el plural de skjæker ("astes, mànecs") - referint-se a les llargues cresteries de les muntanyes.

## Referències

* ↑ Direktoratet for naturforvaltning. «Blåfjella-Skjækerfjella nasjonalpark» (en noruec). Arxivat de l'original el 2012-03-29. [Consulta: 26 juny 2011].
* ↑ «"Blåfjella-Skjækerfjella national park" (PDF)» (en anglès). Norwegian Directorate for Nature Management. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 16 desembre 2015].
# Autopsia

Autopsia és una pel·lícula dramàtica de fantasia i terror (fantaterror) espanyola del 1973 escrita i dirigida per Juan Logar i protagonitzada per Juan Luis Galiardo i María José Cantudo.

## Sinopsi

Docudrama sobre un corresponsal de guerra que és ferit en el camp de batalla a la guerra del Vietnam. Després de veure la mort tant a la vora, un cop recuperat i tornat a casa, pateix una crisi espiritual sobre la seva pròpia mortalitat i decideix escriure un reportatge sobre la mort.

## Repartiment

* Juan Luis Galiardo ... Juan
* Emiliano Redondo ... Doctor
* Jack Taylor ... Dr. Azcona
* María José Cantudo ... Sra. Vincent
* Hilario Camacho... Marit de Lucía
* Montserrat Julió .. Esposa d'Azcona
* Eva León ... Lucía

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1973 va rebre el segon premi a la millor pel·lícula.

## Referències

* ↑ Autopsia a ildivinotti.com
* ↑ Juan Luis Galiardo se va de picos pardos a otro barrio a proyectonaschy.com
* ↑ Concesión de los Premios Sindicales cinematográficos 1974, ABC, 31 de gener de 1974

## Enllaços externs

* Autopsia al fòrum de terrorfantastico.com, amb fotogrames de la pel·lícula
* Entrevista a Félix Rodríguez de la Fuente a "Autopsia" a YouTube
# Amfíloc d'Iconi

Amfíloc d'Iconi (Amphilochus, Amphílochos Ἀμφίλοχος) va ser bisbe d'Iconi (actual Konya). És venerat com a sant per diverses confessions cristianes. Fou amic de Sant Basili i Sant Gregori de Nazianz.

## Biografia

Va néixer a Cesarea de Capadòcia i va exercir d'advocat. Va viure retirat amb el seu pare a Ozizalis de Capadòcia fins que fou elegit per presidir la seu d'Iconi (Licaònia) o Psídia. Es conserva la carta de felicitació que li va remetre Basili de Cesarea, que després el va visitar i el va convèncer perquè completés el treball "sobre l'Esperit Sant" que va acabar al 375. El 377 va enviar aquesta obra als bisbes de Lícia que tenien tendències macedonianes o podien estar influïts per la doctrina macedoniana; el 381 Amfíloc assistí al Primer Concili de Constantinoble on fou nomenat centre del catolicisme a Àsia junt amb Optimos d'Antioquia de Psídia. El 383 va obtenir de l'emperador Teodosi la prohibició d'assemblees arrianes i el mateix any va convocar un concili a Side, a Pamfília, per condemnar als heretges massalis o massalians que deien que la religió consistia en la pregària. El 394 va ser al concili de Constantinoble que va confirmar a Bagàdios com a bisbe de Bostra. Va morir probablement el 395. Es commemora el 23 de novembre.

## Referències

* ↑ Smith, William. Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). C.C. Little and J. Brown, 1850, p.150.
# San Adrián del Valle

San Adrián del Valle és un municipi de la província de Lleó, situat a la comarca natural del Páramo Leonés.
Es coneix l'existència d'aquest poble des de l'any 926. A San Adrián hi ha el major celler de la província de Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 215 | 173 | 148 | 135 |

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
# City Hunter i el perfum de Cupido

City Hunter i el perfum de Cupido (originalment en francès, Nicky Larson et le parfum de Cupidon) és una pel·lícula de comèdia d'acció francesa del 2018 dirigida per Philippe Lacheau que també va coescriure el guió amb Julien Arruti i Pierre Lacheau. És una adaptació de la sèrie de manga i anime japonesa City Hunter (coneguda com a Nicky Larson a França) de Tsukasa Hojo, que va acceptar l'adaptació després de llegir el guió. La pel·lícula compta amb Philippe Lacheau, Élodie Fontan, Tarek Boudali i Julien Arruti en papers principals, juntament amb Didier Bourdon, Kamel Guenfoud, Sophie Mousel i Pamela Anderson en papers secundaris. Es va estrenar el 6 de febrer de 2019. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

Nicky Larson és un investigador privat inusual, un lluitador de carrer tan talentós com un franctirador. Sovint és cridat per resoldre problemes que ningú no pot solucionar. Ajudat per la seva companya Laura, ofereix múltiples serveis als seus clients, més o menys perillosos. Però té un gran defecte: la seva inclinació especialment exacerbada pel sexe just, que preocupa a la Laura.
Un dels seus clients li confia un dia la missió de protegir el "perfum de Cupido", una fragància que fa que qualsevol que el porti sigui absolutament irresistible. Però un moment de distracció per part de Larson permet que els matons s'apoderin d'ell. En Nicky Larson ha de recuperar el perfum.

## Referències

* ↑ «City Hunter i el perfum de Cupido». FilminCAT. [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ MEUNIER, Emilie. «Exclu. Philippe Lacheau (Nicky Larson) dévoile les raisons de la présence de Pamela Anderson dans le film (VIDEO)» (en francès), 30-10-2018. Arxivat de l'original el 2019-02-07. [Consulta: 14 febrer 2019].
* ↑ Nicky Larson et le parfum de Cupidon a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Match, Paris. «Cannes 2018: 35 ans de partenariat avec Renault - Elodie Fontan et Philippe Lacheau: de Cannes à "Nicky Larson"». Paris Match. Arxivat de l'original el 24 juny 2018. [Consulta: 15 març 2019].
# Balch Springs

Balch Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 19.375 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Balch Springs tenia 19.375 habitants, 6.175 habitatges, i 4.828 famílies. La densitat de població era de 928,1 habitants/km².
Dels 6.175 habitatges en un 46,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,8% hi vivien parelles casades, en un 20,5% dones solteres, i en un 21,8% no eren unitats familiars. En el 16,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,1% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 32,2% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 5,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.087$ i la renda mediana per família de 38.750$. Els homes tenien una renda mediana de 29.256$ mentre que les dones 26.611$. La renda per capita de la població era de 14.476$. Aproximadament el 10,7% de les famílies i el 12,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Balch Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Balch Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Publi Popil·li Lenat

Publi Popil·li Lenat és el nom dels següents personatges:
* Publi Popil·li Lenat, triumvir coloniae deducendae el 180 aC.
* Publi Popil·li Lenat, cònsol el 132 aC.
* Publi Popil·li Lenat, tribú de la plebs el 85 aC.
# Parc Nacional de Boodjamulla

El Parc nacional Boodjamulla, anteriorment conegut com a Lawn Hill National Park, és un parc nacional situat a Queensland, (Austràlia), i està a 1.837 km al nord-oest de Brisbane.
Dins del parc es troben els camps de fòssils de Riversleigh, lloc que forma part del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO del 1994. Al parc es troben diversos rierols, gorges i serralades calcàries. La gorja de Lawn Hill Gorge, soscavat pel rierol Lawn Hill és un ric oasi de vegetació tropical i consdierada una àrea important per a la conservació de les aus. A la gorja hi ha cocodrils d'aigua dolça. El procés d'erosió sobre les muntanyes calcàries i de llim ha produït gran quantitat d'interessants accidents geogràfics com grutes i formacions rocoses.
La regió ha estat habitada pel poble aborigen waanyi durant, almenys, 17.000 anys i l'anomenen Boodjamulla, que vol dir "país de la serp arc iris". La gorja de Lawn Hill és un lloc sagrat per als waanyi, els qui actualment participen en el control del parc.
En temps recents, la regió ha estat la principal zona productora de bestiar de Queensland.
La zona arqueològica de Riversleigh, dins del parc, està classificat com a Patrimoni de la Humanitat i conté gran quantitat de restes fòssils, ossos d'animals de prop de 25 milions d'anys que es van preservar en diverses capes sedimentàries.
El desembre de 2006 les autoritats van tancar l'accés al parc a causa dels incendis forestals que van consumir més de 60.000 ha dins i als voltants del parc.

## Referències

* ↑ «Lawn Hill Gorge, Boodjamulla (Lawn Hill) National Park» (en anglès australià). The State of Queensland (Department of Environment and Science) - Queensland Government, 20-10-2009. [Consulta: 3 desembre 2023].
* 1 2 «Australian Fossil Mammal Sites (Riversleigh / Naracoorte)» (en anglès). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ Department of Environment and Science, Queensland. «Boodjamulla (Lawn Hill) National Park — facts and maps» (en anglès australià). The State of Queensland (Department of Environment and Science) - Queensland Government, 2013. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ Jolly, Peter; Tickell, Steven. Tufa Dams of Northern Australia. Northern Territory Branch of IAH Australia, 2011.
* 1 2 Department of Environment and Science, Queensland. «Nature, culture and history | Lawn Hill Gorge, Boodjamulla (Lawn Hill) National Park» (en anglès australià). Department of Environment and Science - Queensland Government, 20-10-2009. [Consulta: 3 desembre 2023].

## Vegeu també

* Llista del Patrimoni de la Humanitat a l'Àsia i Oceania
# Amfíloc (mitologia)

Amfíloc (en grec antic Ἀμφίλοχος, Amphílochos, en llatí Amfilochus) va ser un personatge de la mitologia grega. Segons algunes tradicions, va ser fundador d'Argos d'Acaia coneguda com a Argos Amfíloc o Argos d'Amfilòquia, però altres atribueixen la fundació al seu fill Alcmeó.
Era fill d'Amfiarau i Erifile i germà d'Alcmeó. Quan el seu pare va anar a la guerra contra Tebes era encara un infant, i va tenir un paper secundari en l'assassinat d'Erifile i la venjança d'Amfiarau. És possible que no participés en la mort de la seva mare, i per això les Erínnies no el van perseguir tal com ho van fer amb el seu germà.
També fou pretendent d'Helena de Troia i va participar en la guerra de Troia, de tornada de la guerra dels Epígons contra Tebes. El seu nom no s'esmenta a la Ilíada, i devia formar part dels poemes dels Retorns. A Troia, Amfíloc, que tenia també do profètic, com el seu pare, va fer costat a l'endeví Calcant, i sembla que va fundar amb ell diversos oracles a la costa de l'Àsia Menor. Segons Pausànies, a la seva època existia un oracle d'Amfíloc a Mal·los, i era el més verdader de tots. Algunes tradicions atribueixen aquests fets a un altre Amfíloc, cosí d'aquest i fill d'Alcmeó i Manto, filla de l'endeví Tirèsias, que també va anar a Troia.
L'un o l'altre Amfíloc, a la tornada de Troia va fundar Mal·los a Cilícia juntament amb Mopsos. Es va enfrontar amb el cofundador per saber qui regnaria a la ciutat i ambdós van morir en la lluita. Segons Tucídides en tornar de Troia i després de fundar Mal·los, descontent, va abandonar la ciutat a Mopsos per tornar a Argos d'Amfilòquia. Però en arribar allà no li va agradar la situació en què estava la ciutat i tornà a Mal·los, on va reclamar el poder a Mopsos. Aquest s'hi negà i es van enfrontar en combat, morint tots dos.

## Referències

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 28-29. ISBN 9788496061972.
* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la Antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 59. ISBN 8481641618.
# Doctrina dels dos regnes

La doctrina dels dos regnes és una doctrina cristiana protestant que ensenya que Déu és el governant del món sencer i que governa de dues maneres. A aquest doctrina li donen suport els luterans i alguns calvinistes. John Calvin va modificar significativament la doctrina original de Martí Luther sobre els dos regnes i certs neocalvinistes han adoptat una visió diferent coneguda com transformacionalisme.

## En el pensament de Martí Luther

Luter es va enfrontar a afirmacions aparentment contradictòries a la Bíblia. Alguns passatges exhorten els cristians a obeir els governants que els manen i a pagar el mal amb retribució, però d'altres, com el Sermó de la Muntanya, demanen l'oposició davant l'opressió.
La seva solució era la doctrina dels dos regnes (també anomenats dels dos poders diferents o dues maneres diferents de regnar). Postula que Déu governa tot el que passa a tot arreu mitjançant l'ús de dos regnes. Un regne que anomena de diferents maneres, com el regne de la llei, de l'home o del vell Adam; i un altre l'anomena regne de la Gràcia. Al primer regne, l'home, utilitzant la raó i el lliure albir, pot conèixer i complir completament tota justícia correctament. No és necessària cap Bíblia ni esperit sant. El model de la ciutat de Déu d'Agustí va ser el fonament de la doctrina de Luter, però va més lluny.
Segons aquesta doctrina, el regne espiritual, format per veritables cristians, no necessita l'espasa. Els passatges bíblics que tracten de justícia i retribució, per tant, només fan referència al primer regne. Luter també utilitza aquesta idea per descriure la relació de l'església amb l'estat. Afirma que el regne temporal no té autoritat en qüestions relatives al regne espiritual. Va assenyalar la forma en què l'Església Catòlica Romana s'havia implicat en assumptes laics i la participació dels prínceps en qüestions religioses, especialment la prohibició d'imprimir el Nou Testament.
| « | Per tant, Déu ha ordenat dos règims: l'espiritual que, mitjançant l'Esperit Sant, produeix cristians i piadosos sota Crist, i el secular que reté la gent no cristiana i malvada, de manera que estan obligats a mantenir la pau exterior | » |
| — Martí Luther |||

## Referències

* ↑ Ecclesial Calvinist http://theecclesialcalvinist.wordpress.com/2014/03/04/the-two-kingdoms-theology-and-christians-today/
* ↑ Apology of the Augsburg Confession, art 18, free will
* ↑ Gritsch, 1986, p. 48.
* ↑ Sockness, Brent W. «Luther's Two Kingdoms Revisited». Journal of Religious Ethics, vol. 20, 1992, pàg. 93. De subscripció o mur de pagament
* ↑ Stephenson07/01/2002, John R. «The Two Governments and the Two Kingdoms in Luther' Thought». www.elca.org.
# Coleus forskholii

Coleus forskohli (sinònim (entre molts d'altres): Plectranthus barbatus) és una planta medicinal de la tradició Ayurveda que es considera un component per a cremar el greix del cos. A Espanya es troba dins la llista de plantes de venda regulada.
El seu nom vernacle a l'Índia és en Kikuyu: Maigoya. És una planta tropical perenne relacionada amb les espècies de plantes ornamentals del gènere Coleus. Produeix la substància medicinal anomenada forskolina.

## Ayurveda

En la medicina ayurvèdica les espècies del gènere Coleus s'han usat per al tractament de les malalties cardíaques, convulsions, dolor espasmodic i urinació dolorosa. A Amèrica del Sud s'usa molt i de vegades es confon amb el boldo el qual té propietats similars.

## Química

Una tisana feta de Plectranthus barbatus conté àcid rosmarínic i també flavonoides glucurònids i diterpenoides. Els components químics de Plectranthus barbatus mostren in vitro activitats antioxidants i inhibició de les acetilcolinesterases.

## Referències

* ↑ «The Plant List: A Working List of All Plant Species».
* ↑ Dubey MP, Srimal RC, Nityanand S et al. «Pharmacological studies on coleonol, a hypotensive diterpene from Coleus forskohlii». J Ethnopharmacol, 3, 1981, pàg. 1–13.
* 1 2 Falé, P.L., Borges, C., Madeira, P.J.A., Ascensão, L., et al. «Rosmarinic acid, scutellarein 4′-methyl ether 7-O-glucuronide and (16S)-coleon E are the main compounds responsible for the antiacetylcholinesterase and antioxidant activity in herbal tea of Plectranthus barbatus ("falso boldo")». Food Chem., 114, 2009, pàg. 798–805.
* 1 2 Porfírio S, Falé PL, Madeira PJA, Florêncio MH, Ascensão L, Serralheiro MLM «Antiacetylcholinesterase and antioxidant activities of Plectranthus barbatus tea, after in vitro gastrointestinal metabolism». Food Chem., 122, 2010, pàg. 179–187.
# Marc Fischbach

Marc Fischbach (Ciutat de Luxemburg, 22 de febrer de 1946) fou un polític luxemburguès, membre del Partit Popular Social Cristià (CSV).
Des de 1979 fins a 1984, Fischbach va ser membre del Parlament Europeu. Va ocupar els càrrecs de Ministre de Defensa i de la Força Pública entre el 20 de juliol de 1984 al 14 de juliol 1989, abans de ser transferit a convertir-se en Ministre de Justícia fins al 30 de gener de 1998, quan ell va dimitir del govern.
És fill del també polític del CSV Marcel Fischbach, que va ser Ministre de Defensa de 1964 a 1967.

## Referències

* ↑ «Marc MJA Fischbach». European Parliament MEPs. [Consulta: 21 octubre 2015].
# Publi Pinari Mamercí Rufus

Publi Pinari Mamercí Rufus (llatí: Publius Pinarius Mamercinus Rufus) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la gens Pinària i de la família dels Mamercí, la branca més antiga d'aquesta gens.
Va ser elegit cònsol romà l'any 489 aC amb Gai Juli Jul I. Durant el seu consolat va començar la guerra entre els romans i els volscs en la que va participar Coriolà. L'any següent va ser enviat en ambaixada pel senat per mirar d'aconseguir la pau amb Coriolà.

## Referències

* ↑ T. Robert S. Broughton, The Magistrates of the Roman Republic : Volume I, 509 B.C. - 100 B.C., New York, The American Philological Association, coll. « Philological Monographs, number XV, volume I », 1951, 578 p.
* ↑ Dionís d'Halicarnàs. Ῥωμαϊκὴ Ἀρχαιολογία VIII,3-4,22
# Parc Nacional de Boukornine

El Parc Nacional de Boukornine (àrab: الحديقة الوطنية ببوقرنين, al-Ḥadīqa al-Waṭaniyya bi-Bū-Qurnīn) és un parc natural de la governació de Ben Arous, a Tunísia, prop de Hammam Lif, declarat Parc Nacional per un decret de 17 de febrer de 1987 i amb una superfície de 1.939 hectàrees.
El lloc voreja el litoral nord i constitueix l'acabament del Dorsal tunisià. El Djebel Boukornineté una altura màxima de 576 metres al pic de Bordj Cédria i està format per afloraments del calcari juràssic, resistents, plegats i plens de faldes; al cim són terrenys calcaris del cretaci menys resistents en conjunt.
La flora inclou més de 600 espècies amb una espècie dominant, la tuia de Barbaria, un arbust resinós; en aquest lloc és l'únic del Magrib on es troba una planta herbàcia tubèrcul endèmic, el ciclamen de Pèrsia, i fins a una dotzena d'orquídies i tulipes salvatges.
La fauna inclou 25 espècies de papallones, més de 50 espècies d'ocells, incloent alguns rapinyaires, i 25 espècies de mamífers, entre els quals el mamífer més petit del món, la musaranya etrusca. S'hi han reintroduït els cérvols de Barbaria, les gaseles de muntanya i els carners salvatges.
Fa 150 milions d'anys la regió era sota el mar i s'han trobat nombrosos fòssils marins. Els cartaginesos i romans van deixar rastres de la seva presència com un temple de Baal i altres ruïnes antigues. A la font d'Aïn Zarga s'hi fa una peregrinació cada primavera. El 1926 Arthure Pellegrin va escriure diversos poemes inspirats en aquestes muntanyes.

## Referències

* ↑ «Boukornine | Natonal Park». dopa-explorer.jrc.ec.europa.eu. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ Seguin, Yves; Guy, Marie-josee. Tunisie 2e édition (en francès). Ulysse, 2005-05-27, p. 76. ISBN 978-1-894676-25-0.
* ↑ Elhamrouni, Abdelmajid; Loisel, Roger «Contribution à l'étude de la tétraclinaie tunisienne ; les groupements des Djebel Boukornine et Ressas». Ecologia Mediterranea, 4, 1, 1978, pàg. 133–139. DOI: 10.3406/ecmed.1978.948.
* ↑ Abaigar, Teresa; Cano, Mar; Sakkouhi, Mounir «Evaluation of habitat use of a semi-captive population of Cuvier’s gazellesGazella cuvieri following release in Boukornine National Park, Tunisia» (en anglès). Acta Theriologica, 50, 3, 01-09-2005, pàg. 405–415. DOI: 10.1007/BF03192635. ISSN: 2190-3743.
# BCG

BCG té els següents significats:
* Bacil de Calmette-Guérin, vacuna contra la tuberculosi
* Boston Consulting Group, companyia multinacional amb seu a Boston (EUA)
* Biblioteca Clásica Gredos, col·lecció de l'Editorial Gredos de traduccions al castellà dels clàssics grecollatins
* Guia de Contingut de Banda Ampla (del nom en anglès Broadband Content Guide), servei del protocol DVB-IPTV