OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Til Barsip

Til Barsip (Tarbusibi) és una antiga ciutat de l'Eufrates que correspon probablement a la moderna Tell Ahmar o Tell a-Ahmar. Algunes fonts l'assenyales com propera a Biredjik al lloc de l'antiga Apamea de l'Eufrates, a l'altre costat de Seugma en territori de Turquia. Altres la situen a 22 km al sud de Karkemish o uns 45 km al sud de Biredjik en territori de Síria. Aquesta segona sembla la ubicació correcta de Tell Ahmar i doncs probablement de Til Barsip.
El lloc fou habitat des del neolític però les restes principals corresponen a l'edat del ferro. A la part final de l'imperi hitita va formar part del regne de Karkemish però al segle XII aC se'n va independitzar i va formar l'estat de Masuwari, conegut pels assiris com Musri.
Vers el 900 aC Bit Adini va començar a conquerir Musri. Els arameus de Bit Adini no obstant ja dominaven la ciutat vers el 860 aC doncs vers el 858 aC Salmanassar III la va assetjar el rei va poder fugir i fou perseguit sent atrapat a la fortalesa de Shitamrat a l'altre costat de l'Eufrates; el país fou devastat i fins i tot una fortalesa del rei de Karkemish va patir la fúria assíria. Khaian rei de Samal, Aramu rei de Bit Agusi, Sangara rei de Karkemish, i Katazilu rei de Khummukhi (Kummuy) van enviar tribut. A Til Barsip es va fundar una fortalesa assíria sent anomenada com a Kar-Šulmānu-ašarēdu. Salmanassar va abandonar aquesta ciutat rebatejada cap a Nairi, però va romandre com a centre administratiu assiri a la zona de l'Eufrates. Els assiris van dominar la part de Musri que pertanyia a Bit Adini però la resta va seguir independent uns anys doncs vers el 854 o 853 aC Musri apareix en la coalició antiassíria a la batalla de Qarqar, però que es degué culminar poc de temps després per obra del governador assiri de Bit Adini. Sembla que els governadors assiris tenien un nom alternatiu arameu i tenien el títol reial donant una certa continuïtat per un temps a l'administració de Bit Adini.
El jaciment arqueològic va ser explorat per l'arqueòleg francès François Thureau-Dangin als anys trenta, posant a la llum la ciutat de l'edat del ferro i un hipogeu d'enterrament de la primera edat de bronze amb abundant poteria; també es van descobrir tres esteles on s'explica que al segle VIII el rei arameu Bar Gayah va fer un tractat amb la ciutat d'Arpad (Bit Agusi). Aquest rei seria el governador assiri Shamshi-ilu. Modernament s'han fet noves excavacions dirigides per Guy Bunnens de la Universitat de Melbourne als anys vuitanta i noranta del segle XX i s'han trobat gravats en vori de qualitat remarcable (es van publicar el 1997).

## Referències

* Guy Bunnens: Carved ivories from Til Barsib, in American Journal of Archaeology, vol.101, no.3, (July 1997). version en línia a JSTOR Arxivat 2006-11-11 a Wayback Machine.
# Tila

* Aquest article tracta sobre la població russa. Si cerqueu la planta que s'usa per a fer infusions, vegeu «Til·ler».
Tila (en rus: Тыла) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que forma part del raion de Gaini. El 2010 tenia 11 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Thémata

Thémata és una revista de filosofia que va néixer l'any 1984 amb la intenció de promoure el diàleg entre els estudiosos i investigadors de la filosofia i proporcionar-los un mitjà per a la publicació dels seus treballs, des d'una perspectiva interdisciplinària. Inicialment, van participar en el projecte les Universitats de Múrcia, Màlaga i Sevilla, però aviat van quedar com a gestors de la revista un grup de professors del Departament de Filosofia de la Universitat de Sevilla. Els actuals directors de la revista són Jacinto Choza i Juan Arana Cañedo-Argüelles.
Des del principi, s'ha caracteritzat per donar prioritat als continguts sobre les qüestions formals, i ha lluitat per no encasellar-se en corrents o escoles de pensament.
En el seu afany per la flexibilitat a l'hora d'acollir nous projectes, fomentar discussions sobre temes controvertits i obrir-se als nous valors de la filosofia, dona cabuda als investigadors joves.
La seqüència de la publicació és anual, abans semestral, alternant nombres monogràfics (en els quals predomina la problemàtica antropològica i cosmològica) i nombres miscel·lanis, que brinden al lector un panorama representatiu del rumb de la filosofia a Europa i Amèrica. També dedica àmplia atenció a la crítica de les novetats bibliogràfiques, l'edició de textos clàssics inèdits i la publicació d'elencs bibliogràfics especialitzats.
Tots els articles, a més d'en paper (fins al número 43), es podien llegir i descarregar en versió pdf a la web de la revista.

## Enllaços externs

* Web de la revista Arxivat 2013-08-03 a Wayback Machine.
* Dialnet (Universitat de la Rioja)
# Théhillac

Théhillac (en bretó Tehelieg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 523 habitants. Limita amb els municipis de Fégréac, Sévérac i Missillac a Loira Atlàntic, Saint-Dolay i Rieux a Morbihan.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 450 | 476 | 484 | 533 | 510 | 512 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2001 | Michel Paboeuf | |
| 2001- | Michel Denoual | |
# Thomas Arthur de Lally-Tollendal

Thomas Arthur dit Lally-Tollendal (Rumans d'Isèra, 13 de gener de 1702 - París, 9 de maig de 1766), baró de Tollendal, comte de Lally, va ser un general francès d'origen irlandès.
Després de la seva participació en la Guerra de Successió de Polònia i la Guerra de Successió Austríaca, és enviat a l'Índia, en qualitat de Governador general dels Establiments Francesos a l'Índia, on perd els indígenes així com els oficials del seu propi grup expedicionari.
L'esclat de la Guerra dels Set Anys va renovar el llarg conflicte entre les companyies comercials franceses i britàniques per la influència al subcontinent. Els francesos es van aliar amb l'Imperi mogol per resistir l'expansió britànica. A Bengala les forces britàniques de Robert Clive van recuperar Calcuta del Nawab Siraj ud-Daulah, aliat francès i el van expulsar del seu tron a la batalla de Plassey el 1757, El mateix any, els britànics també van capturar Chandernagar, l'assentament francès a Bengala. i al sud, tot i que els francesos van capturar Cuddalore, el seu setge de Madràs va fracassar, mentre que el comandant britànic Eyre Coote va derrotar decisivament el comte de Lally a la batalla de Wandiwash el 1760 i va envair el territori francès dels Circars del Nord. La capital francesa a l'Índia, Pondicherry, va caure en mans dels britànics el 1761, i amb la caiguda dels assentaments francesos menors de Karikal i Mahé va suposar eliminar el poder francès a l'Índia.
L'autoritarisme de Lally, el seu fracàs a Madras i la seva rendició a Pondicherry (la ciutat és destrossada totalment pels anglesos) li valen una condemna a mort acusat de traïció. La seva execució (decapitació) a París, el 9 de maig de 1766, pels botxins Sanson pare i fill, esdevé gairebé un espectacle de Gran Guinyol.
Voltaire es va mobilitzar amb el seu fill, el Marquès de Lally-Tollendal, per obtenir la seva rehabilitació. El seu judici va ser revisat el 1778. Sempre amb el suport de Voltaire des de 1773, obté el 1778 la cassació de la detenció del parlament, però l'assumpte, va retornar davant els parlaments de Rouen i de Dijon, que es decideixen per una confirmació de la condemna.

## Referències

* ↑ Salim, Ghulam Husain. «Fasc. IV». A: Riyazu-s-Salatin (en anglès), 1902.
* ↑ Naravance, M.S.. Battles of the Honorourable East India Company: Making of the Raj. (en anglès). White Lotus, 2006, p. 38. ISBN 978-8131300343.
* ↑ Sen, S.N.. History Modern India (en anglès). 3rd. Delhi: New Age International, 2006, p. 34. ISBN 978-81-224-1774-6.
# Timoteu (sacerdot)

Timoteu (en llatí Timotheus, en grec antic Τιμόθεος) fou un atenenc de la família sacerdotal hereditària dels Eumòlpides.
Ptolemeu I Sòter se'l va emportar cap a Egipte per presidir i interpretar alguns ritus i cerimònies. Fou consultat pel rei quan a causa d'un somni, va pensar a introduir el culte de la deïtat estrangera Serapis, segons expliquen Tàcit i Plutarc.

## Referències

* ↑ 4.Timotheus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1147
# Tirà becplaner ala-rogenc

El tirà becplaner ala-rogenc (Platyrinchus leucoryphus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les terres baixes de l'est de Paraguai i sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tirà becplaner ala-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Tirà becplaner coronat

El tirà becplaner coronat (Platyrinchus coronatus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc de les terres baixes de l'est d'Hondures, Nicaragua, Costa Rica, Panamà i des de l'oest, nord i sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, per l'oest dels Andes, fins al nord-oest de l'Equador i, a través de l'est de l'Equador, est del Perú, nord de Bolívia i Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Tirà becplaner coronat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Botxí dels Taita

El botxí dels Taita (Lanius dorsalis) és un ocell de la família dels lànids (Laniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita àrides amb matolls espinosos des de Sudan del Sud, sud d'Etiòpia i sud de Somàlia, cap al sud, a través de l'est d'Uganda i Kenya fins al nord-est de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Botxí dels Taita». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 31/12/2022(català)
# Luigi Villoresi

Luigi Villoresi va ser un pilot de curses automobilístiques italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Villoresi va néixer el 16 de maig del 1909 a Milà, Llombardia, Itàlia. Va morir el 24 d'agost del 1997.

## A la F1

Va debutar a la segona cursa de la història de la Fórmula 1 disputada el 21 de maig del 1950, el GP de Mònaco, que formava part del campionat del món de la temporada 1950 de F1, de la que va disputar només dues curses.
Luigi Villoresi va participar en un total de trenta-quatre curses (amb 8 podis) puntuables pel campionat de la F1, repartides al llarg de set temporades a la F1, les que corresponen als anys entre 1950 i 1956.
També va disputar i guanyar nombroses curses no puntuables pel mundial de la F1, entre les quals hi ha el Gran Premi de la Penya Rhin de l'any 1948.

## Resultats a la F1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Posició | Punts |
| 1950 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | GBR | MON Ret | 500 | SUI Ret | FRA NVS | BEL 6 | ITA | | | - | 0 |
| 1951 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | SUI Ret | 500 | BEL 3 | FRA 3 | GBR 3 | ALE 4 | ITA 4 | ESP Ret | | 5è | 15 |
| 1952 | Ferrari | Ferrari | Ferrari | SUI | 500 | BEL | FRA | GBR | ALE | HOL 3 | ITA 3 | | 8è | 8 |
| 1953 | Scuderia Ferrari | Ferrari | Ferrari | ARG 2 | 500 | HOL Ret | BEL 2 | FRA 6 | GBR Ret | ALE 8* | SUI 6 | ITA 3 | 5è | 17 |
| 1954 | Officine Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | ARG | 500 | BEL | FRA 5 | GBR Ret | ALE NVS | SUI | ITA Ret | | 20è | 2 |
| 1954 | Scuderia Lancia | Lancia | Lancia | | | | | | | | | ESP Ret | 20è | 2 |
| 1955 | Scuderia Lancia | Lancia | Lancia | ARG Ret | MON 5 | 500 | GBR | BEL | HOL | ITA NVS | | | 20è | 2 |
| 1956 | Scuderia Centro Sud | Maserati | Maserati | ARG | MON | 500 | BEL 5 | | | | | | 22è | 2 |
| 1956 | Luigi Piotti | Maserati | Maserati | | | | | FRA Ret | GBR 6 | ALE Ret | | | 22è | 2 |
| 1956 | Officini Alfieri Maserati | Maserati | Maserati | | | | | | | | ITA Ret | | 22è | 2 |
(*) Cotxe compartit.

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 34 | 0 | 8 | 0 | 1 | 46 (49) |
# La Verdad (setmanari)

* Pel que fa a la publicació de la Regió de Múrcia, vegeu La Verdad.
La Verdad: semanario que con mucha política se ocupará de todo menos de ella va ser una publicació periòdica de Reus, editada l'any 1868.
Sortia els diumenges en format foli. El primer número va veure la llum el 12 de juliol de 1868. La redacció i administració era a la plaça de les Monges vora el convent de carmelites, avui plaça de Prim, i s'imprimia a casa de Joan Muñoa. Va ser fundada pel novel·lista Rafael del Castillo, instal·lat a Reus. Hi col·laboraven Pere Gras i Bellvé, Marià Fonts Fortuny, Lluís Quer, Eugeni Mata, Amália Domingo, J. Cuyàs i Prat i l'escriptor Víctor Rosselló. D'ideologia conservadora, no es va ocupar gaire de política, tal com anunciava, no opinava, però parlava de literatura i feia crítica literària. Ja des del número 1 va despertar les simpaties del Diario de Reus, amb el que compartia ideologia i col·laboradors. Tenia quatre pàgines i Francesc Vernis n'era l'editor responsable. En el primer editorial diu que vol treballar per la unitat dels reusencs i de cara a la ciutat per a engrandir el seu progrés. Tenia per lema "Reus y sus intereses". En diferents números demana la millora dels camins veïnals, la necessitat de millorar el port de Salou i de construir-hi un sistema d'accés ràpid, i proposa la creació d'un ferrocarril fins al port, que anys més tard es faria realitat i seria el Carrilet de Reus a Salou. El tren restabliria la vida de Salou, gràcies al comerç reusenc. Publicà poemes, història local (a càrrec de Gras) i els moviments del port de Salou. Tot el contingut era en llengua castellana, i va desaparèixer quan va esclatar la Revolució de Setembre.

## Localització

* Una col·lecció completa a la Biblioteca Central Xavier Amorós de Reus.

## Referències

* 1 2 Gras i Elias, Francesc. El periodismo en Reus desde 1813 hasta nuestros días. Tarragona: Tipografía de F. Arís e Hijo, 1904, p. 32.
* ↑ Anguera, Pere. La burgesia reformista: Reus en els fets de l'any 1868. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1980, p. 159-160. ISBN 8430029400.
* ↑ «La Verdad». Catàleg Argus. [Consulta: 7-V-2017].

## Vegeu també

* La Premsa a Reus 1813 - 1939
# Mitsubishi Motors

Mitsubishi Motors Corporation 三菱自動車工業株式会社 (Mitsubishi Jidōsha Kōgyō Kabushiki Kaisha) és el cinquè fabricant més gran del Japó en nombre de vehicles venuts i el tretzè del món. És part del Mitsubishi keiretsu, que va ser el grup industrial més gran del Japó.

## Referències

* ↑ "Top Message & Corporate Philosophy", Mitsubishi Motors website
* 1 2 "Mitsubishi Motors Announces FY2006 Full-year Results and FY2007 Forecasts", Mitsubishi Motors press release, April 26 2007
* ↑ Organisation Internationale des Constructeurs d'Automobiles, World Motor Vehicle Production by manufacturer (2005) Arxivat 2007-06-05 a Wayback Machine., OICA.net

## Enllaços externs

* Mitsubishi Motors (lloc global)(anglès)
# Baronia de Castre

La Baronia de Castre fou una jurisdicció creada pel rei Jaume el Conqueridor per al seu fill il·legítim Ferran Sanxis, fruit de la seva relació amb la dama Blanca d'Antillón. El territori de la baronia estava al sud del comtat de Ribagorça, fins a la confluència dels rius Cinca i Éssera. Pràcticament foren agregades a la baronia les senyories d'Estada i Estadella. La nova jurisdicció senyorial comprenia els termes de Bolturina, Artasona, Castre i Olvena.

## Llista de barons de Castre
### Castre

* Ferran Sanxis 1250-1275
* Felip I Ferrandis de Castre 1275-1301
* Felip II Ferrandis de Castre 1301-1328 (fill de l'anterior)
* Felip III de Castre 1328-1354 (fill de l'anterior)
* Felip IV de Castre 1354-1371 (fill de l'anterior)
** Aldonça de Castre, regent (germana de l'anterior)

### Castre-Pinós

* Pere Galceran I de Pinós 1371-1418 (fill de l'anterior)
* Felip V Galceran de Castre-Pinós i de Tramaced, el Barbut 1418-1461 (fill de l'anterior). Casat amb Magdalena d'Anglesola, filla de n'Hug II d'Anglesola (senyor de Miralcamp)
* Felip VI Galceran de Castre-Pinós 1461-1464 el Bo (fill de l'anterior)
* Felip VII Galceran de Castre-Pinós 1464-1509 el Pòstum (fill de l'anterior)
* Pere Galceran II de Castre-Pinós 1509-1528 (fill de l'anterior)
** Joana de Castre-Pinós casada amb Berenguer Arnau III de Cervelló

### Cervelló de Castre-Pinós

* Berenguer Arnau I Cervelló de Castre-Pinós 1528-1560 (renebot de l'anterior)
* Berenguer Arnau II de Cervelló-Castre 1560-1574 (fill de l'anterior)
* Berenguer Arnau III de Cervelló-Castre 1574-1588 (fill de l'anterior)
* Felip VIII de Cervelló-Castre 1588-1590 (germà de l'anterior)
** Estefania I de Cervelló-Castre 1590-? (germana de l'anterior)
** Margarida I d'Alagó-Espés i de Cervelló-Castre ?-1624 (filla de l'anterior)
** la baronia passà als Montcada, ja que Margarida es casà amb Francesc de Montcada i de Montcada, marquès d'Aitona

## Referències

* ↑ «Baronia de Castre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Bandera de Santa Maria de Martorelles

La bandera oficial de Santa Maria de Martorelles té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, verd fosc, amb el primer terç vertical groc, i amb dues flors de lis blanques, cadascuna d'alçària 11/36 de la del drap i amplària 4/27 de la llargària del mateix drap, posades de costat i separades per la mateixa amplària, la primera a 3/27 del terç groc, i centrades en relació amb les vores superior i inferior.
Va ser aprovada el 12 de juny de 2007 i publicada en el DOGC el 29 de juny del mateix any amb el número 4915.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Oriental

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/1938/2007, de 12 de juny, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Santa Maria de Martorelles.» (pdf). DOGC num. 4915, 29-06-2007. [Consulta: 31 desembre 2009].
# Bank of Scotland

El Bank of Scotland plc (en gaèlic escocès: Banca na h-Alba) és un banc comercial amb seu a Edimburg, Escòcia. Amb una història que data del segle xvii, és el cinquè banc més antic banc del Regne Unit i és l'única institució comercial creada pel Parlament d'Escòcia que segueix existint. Va ser un dels primers bancs a Europa en imprimir els seus propis bitllets de banc i continua imprimint els seus propis bitllets en virtut d'acords legals que permeten emetre moneda als bancs escocesos.
El juny de 2006, la llei de Reorganització del Grup HBOS va ser aprovada pel Parlament del Regne Unit, permetent la simplificació de l'estructura del banc. Com a conseqüència, el 17 de setembre del 2007 el Governor and Company of the Bank of Scotland es va convertir en l'actual Bank of Scotland plc.
El Bank of Scotland és una filial de Lloyds Banking Group des del 19 de gener de 2009, quan HBOS va ser adquirida per Lloyds TSB.

## Enllaços externs

* Bank of Scotland - Lloc web oficial
# Bazarella subneglecta

Bazarella subneglecta és una espècie de dípter pertanyent a la família dels psicòdids present a Bèlgica, els Països Baixos, Alemanya, Dinamarca, Suïssa, Polònia, Lituània, Eslovàquia, Àustria, Hongria, el territori de l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia, Bulgària, Romania i la part europea de Turquia, incloent-hi els Carpats.

## Referències

* ↑ Vaillant, 1961. Annls. Soc. Ent. Fr. 130: 140. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-08. [Consulta: 15 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Belgian Species List (anglès)
* ↑ Catàleg d'espècies dels Països Baixos (neerlandès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ New and Rare for Lithuania Insect Species Arxivat 2010-11-17 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Comparison of aquatic Diptera between two streams in Poloniny National Park (East Carpathians, Slovakia) (anglès)
* ↑ Eva Bulánková i Zuzana Zaťovičová, 2006. Preimaginal stages of Diptera (excluding Chironomidae and Simuliidae) of mountain lakes, their inlets and outlets in the Tatra Mountains (Slovakia). Biologia, Bratislava, 61/Suppl. 18: S185—S190
* ↑ Eva Bulánková, 2007. Microhabitat distribution of Diptera larvae (excl. Chironomidae, Simuliidae) in a small Carpathian stream. Acta Zoologica Universitatis Comenianae, 47 (2): 127–135
* ↑ Rudiger Wagner, Jurgen Marxsen, Peter Zwick, Eileen J. Cox, 2011. Central European Stream Ecosystems: The Long Term Study of the Breitenbach. John Wiley & Sons. ISBN 3527634665
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Barranc de Canissera

El Barranc de Canissera, és un barranc del terme de Castell de Mur (antic terme de Mur), en territori de les Esplugues.
Es forma a prop i al sud-est de l'antic pobles de les Esplugues, a migdia de la carretera LV-9124, a 654 metres d'altitud, des d'on davalla cap a migdia, deixant la partida de les Esplugues a ponent i la de Canissera a llevant, fins que s'aboca en la llau de la Grallera a migdia de la de Canissera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Barranc de Carboners

El Barranc de Carboners és un barranc del terme de Castell de Mur (antic terme de Mur), al límit amb el terme de Sant Esteve de la Sarga, a la zona del poble d'Alzina.
Es forma als contraforts sud-est de la Serra del Coscó, i baixa cap a llevant, fins al lloc on es transforma en el barranc de la Roca Plana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ben-Hur (pel·lícula del 1925)

Ben-Hur, també coneguda amb el títol llarg Ben-Hur: A Tale of the Christ és una pel·lícula muda estatunidenca dirigida per Fred Nibloi estrenada el 25 de desembre de 1925. És la primera versió de la cèlebre novel·la de Lewis Wallace, Ben-Hur, després del curtmetratge mut del 1907.

## Argument

Judah Ben-Hur és condemnat pel seu amic Messala, per haver-se negat a col·laborar amb l'ocupant romà. Serà adoptat per un soldat romà, Quintus Arrius.
Es retrobaran en el circ en d'una carrera de quadrigues. A la sortida de la carrera, Messala arriba amb un carro equipat amb llargues puntes. La carrera és acarnissada, sent més amenaçant Messala. Obliga Ben-Hur a lliurar-se a diferents proeses per quedar-se dempeus sobre el seu carro.
De resultes d'una enganxada violenta entre els dos carros, Messala cau, és trepitjat pels seus propis cavalls i els cavalls de les altres quadrigues. Ben-Hur guanya la carrera.
Esther retrobarà la germana i la mare de Ben Hur que estan, per desgràcia, afectades per la lepra, malaltia incurable en aquell temps, però que seran curades gràcies a un miracle de Jesús en la seva crucifixió.

## Repartiment

* Ramón Novarro: Judah Ben-Hur
* Francis X. Bushman: Messala
* May McAvoy: Esther
* Betty Bronson: Mary
* Claire McDowell: princesa d'Hur
* Kathleen Key: Tirzah
* Carmel Myers: Iras
* Nigel De Brulier: Simonides
* Mitchell Lewis: Sheik Ilderim
* Leo White: Sanballat
* Frank Currier: Quintus Arrius
* Charles Belcher: Balthazar
* Dale Fuller: Amrah
* Winter Hall: Joseph
* Gary Cooper:
* Marion Davies:
* Douglas Fairbanks:
* Clark Gable:
* John Gilbert:
* Lillian Gish:
* Myrna Loy:
* Mary Pickford:
* Colleen Moore:

## Al voltant de la pel·lícula

El rodatge va començar sota la direcció de Charles Brandin. L'actor Georges Walsh que va interpretar el paper de Ben Hur va ser reemplaçat per Ramon Novarro. L'escena del carro va ser filmada per 42 càmeres algunes de les quals arran del sòl. Més de 60.000 m de pel·lícula van ser utilitzats per a aquesta escena el muntatge final de la qual no conservarà més que 229 m! La pel·lícula va ser un èxit a les sales però, havent de retornar el 50% de les recaptacions a la família de Lewis Wallace, la Metro-Goldwyn-Mayer va perdre diners. Una versió sonoritzada amb música original composta per William Axt i David Mendoza i efectes sonors es va estrenar el 1931. El principal remake de la pel·lícula va ser rodat el 1959: Ben Hur. El 1997, el National Film Registry de la Biblioteca del Congrés dels Estats Units la va seleccionar per a la seva preservació degut al seu interès cultural, històric o estètic.

## Referències

* ↑ «Complete National Film Registry Listing» (en anglès). Film Registry of the National Film Preservation Board. [Consulta: 22 març 2021].