OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serrat de la Bòfia

* Per a altres significats, vegeu «Bòfia».
El Serrat de la Bòfia és una serra situada al massís del Port del Comte. Pertany tot al municipi de la Coma i la Pedra (Solsonès). La seva elevació màxima és de 2.134,9 metres.
Orientada de SW a NW per la banda de ponent s'inicia al Portell de l'Ós mentre que pel costat de llevant la seva falda és més imprecisa, ja que baixa fins a les instal·lacions de l'estació d'esquí del Port del Comte.Al seu vessant nord hi neix el torrent de la Ginebrosa i al vessant sud, la rasa del Sucre i al nord del Portell de l'Ós hi ha la Bòfia del Port del Comte que li dona nom.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Procamelus

Procamelus és un gènere extingit de camèlid que va viure durant el Miocè. El seu nom prové del grec πρό, adverbi que significa 'abans', i κάμελος, 'camell'.
Les potes de Procamelus eren llargues, per assolir una gran velocitat. Feia al voltant d'1,3 m d'altura, era herbívor i comptava amb un coll més recte que Oxydactylus i Aepycamelus.
# María Eugenia Limón Bayo

María Eugenia Limón Bayo (San Bartolomé de la Torre, 1982) és una política espanyola pertanyent al Partit Socialista Obrer Espanyol. És l'actual presidenta de la Diputació Provincial de Huelva aAlcaldessa de San Bartolomé de la Torre.
Va estudiar Comunicació Audiovisual a la Universitat de Sevilla i posteriorment dos màsters d'especialització: un en Imatge, Comunicació i Protocol i un altre en Ensenyament de Llengua i Literatura (CAP). Va treballar en l'àmbit de la comunicació en el sector privat fins a la seva incorporació a la política.
El 2007 va concórrer a les eleccions municipals a la llista del PSOE-A del seu poble natal. Després de la victòria del seu partit, va ser nomenada tinent d'alcaldessa. Al febrer de 2019 va ser designada candidata pel seu partit com a cap de llista a les eleccions municipals per substituir Manuel Domínguez, que va renunciar a tornar a presentar-se. En aquests comicis, el PSOE va revalidar la majoria absoluta que posseïa a San Bartolomé de la Torre, obtenint 10 de 11 regidors, i Limón Bayo va prendre possessió com a alcaldessa el 16 de juny de 2019.
Limón Bayo es va incorporar a la Diputació Provincial de Huelva el 2013 com a diputada territorial.1 El 2015 va ser nomenada vicepresidenta de la Diputació Provincial de Huelva, amb competències en desenvolupament local, infraestructures i serveis socials.
El 14 de novembre de 2020 és elegida presidenta de la Diputació Provincial de Huelva després de la dimissió d'Ignacio Caraballo, amb els vots del seu grup polític.

## Referències

* 1 2 Presentació de Maria Eugènia Llimona, presidenta de la Diputació de Huelva.
* ↑ «María Eugenia Limón, candidata del PSOE a la Alcaldía de San Bartolomé» (en castellà), 20-02-2019. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ maripazmoguer. «María Eugenia Limón ya es la alcaldesa de San Bartolomé de la Torre» (en castellà), 16-06-2019. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ Nomenaments Boletín Oficial de la Província de Huelva.
* ↑ Información, Huelva. «María Eugenia Limón asume la presidencia de la Diputación de Huelva» (en espanyol europeu), 14-11-2020. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Mayka Navarro

Mayka Navarro (Badalona, juliol 1968) és una periodista catalana especialitzada en informació policial i de successos i premsa groga.
Nascuda a Badalona, es va criar a Santa Coloma de Gramenet. Va treballar a El Periódico, on es va especialitzar en successos. El setembre del 2015 va començar a treballar per a La Vanguardia, en el que va ser un dels primers fitxatges del director Màrius Carol.
Durant la seva trajectòria ha compatibilitzat la feina als diaris amb la seva aparició en diversos programes de televisió com Ya es mediodía o El programa de Ana Rosa de Telecinco. Tot i que hi parla de successos, hi ha protagonitzat moments mediàtics relacionats amb el seus gossos, Simón i Lola. També participa a Els matins de TV3 i El suplement de Catalunya Ràdio. El 2019 va publicar Desmuntant el crim perfecte a partir de la reconstrucció de l'assassinat d'Ana María Páez del 2008 a Barcelona. Va rebre la medalla de bronze amb distintiu blau dels Mossos d'Esquadra, juntament amb Anna Punsí, el 2019 de la mà del comissari de la policia catalana Xavier Gámez.

## Referències

* ↑ «Mayka Navarro: su directo más surrealista en 'Ya es mediodía'» (en castellà), 14-09-2020. [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ «La Vanguardia ficha a la periodista Mayka Navarro de El Periódico» (en castellà). [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ «El perro de Mayka Navarro se cuela en un directo con Ana Rosa Quintana» (en castellà). Hola, 26-05-2020.
* ↑ Ballesteros, Clara. «Mayka Navarro se altera en Telecinco y recibe un toque de atención que la embala», 03-04-2020. [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ Press, Europa. «Mayka Navarro lleva el lector al escenario del suceso con 'Desmontando el crimen perfecto'», 02-11-2019. [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ «Ana María Páez mereixia que algú expliqués la seva història», 18-12-2019. [Consulta: 2 octubre 2020].
* ↑ «Anna Punsí (SER Catalunya) recibe la Medalla de Bronce de los Mossos d'Esquadra – Guia de la Radio» (en castellà). [Consulta: 2 octubre 2020].
# María de Mendoza

María de Mendoza (c. 1508 - 11 de febrer de 1581), dama de la infanta Joana d'Àustria, princesa vídua de Portugal. Va ser amant de Don Joan d'Àustria i va donar a llum una filla d'ell María Ana d'Àustria.

## Biografia

Mentre era María de Mendoza dama de la princesa donya Joana d'Àustria, va conèixer a D. Joan d'Àustria, mig germà de la princesa (tots dos eren fills de Carles I). María i Don Joan van començar un breu afer amorós, fins que ella es va quedar embarassada de Don Joan.
Donya María de Mendoza es va retirar de la vida de la cort per no aixecar sospites, amb l'excusa d'estar malalta i feble i així poder donar a llum a la seva filla, a la casa del seu parent, la princesa de Éboli:
* Donya María Ana d'Àustria, abadessa de les Reales Huelgas.
L'endemà passat del part la nena va ser lliurada a Magdalena de Ulloa en el palau de la princesa de Éboli, per ser educada en secret igual que va fer el seu pare, Carlos I, amb Don Joan d'Àustria. A la mort de Don Joan d'Àustria, Felipe II s'assabenta de l'existència de la nena i li dona el cognom Àustria.
Quant a donya María de Mendoza, no va tornar a veure més a Don Joan d'Àustria. Va passar una llarga temporada en Pastrana a casa de la princesa de Éboli, i amb el pretext de la seva salut delicada, es va anar retirant a poc a poc de la cort sense cridar l'atenció de ningú.
És probable que acabés els seus dies en un monestir, podent haver estat una de les grans dames de la noblesa castellana.

## Referències

* ↑ «María de Mendoza | Real Academia de la Historia». [Consulta: 2 novembre 2023].
* Jeromín de Luis de Coloma
# Maurice de Sully

Maurice de Sully (nascut entre el 1105 i el 1120, Sully-sur-Loire - † 1196, París) fou un religiós francès de l'edat mitjana. Fou bisbe de París entre el 1160 i el 1196.

## Biografia

Va néixer al si d'una família humil a Sully-sur-Loire, prop d'Orleans, a començaments del segle xii. Arribà a París el 1140 i estudià per ser religiós. Arribà a ser professor de teologia i un predicador eloqüent.
S'ha afirmat amb freqüència, però sense prou proves, que era canonge de Bourges. El 1159 apareix com a arxidiaca de París i el 12 d'octubre del 1160, en gran manera per la influència de Lluís VII, fou escollit per escollir Pere Llombard a la seu episcopal parisenca.
L'actual Catedral de Notre-Dame s'erigeix com un monument al seu govern episcopal. La seva construcció s'inicià i completà gairebé en la seva totalitat sota el seu mandat. Alexandre III, el 1163, posà la primera pedra d'aquest edifici, i el 1185 oficiava el patriarca de Jerusalem, Heracli, un cop completat el santuari. També convertí la sinagoga que es trobava al lloc de l'avui Església de la Madeleine quan foren sotmesos els jueus de París el 1182 per Felip II, i degudament hi consagrà un temple dedicat a Maria Magdalena.
Maurice de Sully també va reconstruir el palau episcopal en què la noblesa i el clergat es reuní el 1179 en la coronació de Felip August en govern conjunt amb el seu pare Lluís VII. Com gaudia de la confiança de tots dos governants, acompanyà Lluís a la seva trobada amb Frederic Barba-roja a Saint-Jean-de-Losne el 1162, i fou un dels guardians del tresor reial durant la Tercera Croada (1190).
En la controvèrsia entre Thomas Becket i el rei Enric II defensà enèrgicament el primer i, en tres cartes que encara es mantenen, defensà la seva causa davant Alexandre III. Va prohibir la celebració de la festa de la Immaculada Concepció a la seva diòcesi, però amb el suport de les apel·lacions a la Sagrada Escriptura (Job, xix, 25-27) i la doctrina de la resurrecció dels cossos, en contra d'alguns nobles escèptics. Si bé mantingué l'administració de la seva diòcesi, es retirà, a finals de la vida, al monestir de Saint-Victor, on va morir. Maurice és l'autor d'un tractat sobre el cànon de la missa, conservada en manuscrit a Bourges. Nombrosos sermons, alguns en llatí, d'altres en llengua vernacla, també li són atribuïts. Els escrits en llatí no estaven directament destinats a la gent, sinó més aviat per a l'ús i estudi del clergat. Els sermons en francès no semblen ser en llur forma actual, l'obra original de Maurice de Sully, més comunament es consideren com reproduccions fetes pels eclesiàstics de la seva col·lecció llatina.

## Bibliografia

* Pascal Tonazzi, Florilège de Notre-Dame de Paris (anthologie), Editions Arléa, Paris, 2007, ISBN 2-86959-795-9
* Plantilla:Cita Enciclopedia Católica
# Mauriceville

Mauriceville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 2.743 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mauriceville tenia 2.743 habitants, 939 habitatges, i 754 famílies. La densitat de població era de 124,5 habitants/km².
Dels 939 habitatges en un 44,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 19,7% no eren unitats familiars. En el 16,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,92 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,4% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 32,4% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 7,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.500 $ i la renda mediana per família de 56.422 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.608 $ mentre que les dones 24.554 $. La renda per capita de la població era de 18.388 $. Aproximadament el 7,3% de les famílies i el 10,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mauriceville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mauriceville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Matteo Carrara

Matteo Carrara (Alzano Lombardo, Llombardia, 25 de març de 1979) és un ciclista italià, professional des del 2001 al 2012.
En el seu palmarès destaca la victòria a la classificació general de la Volta a Luxemburg de 2010.

## Palmarès

* 2000
** 1r al Mainfranken-Tour
** 1r al Giro del Medio Brenta
* 2003
** 1r al Critèrium dels Abruços
** Vencedor de 2 etapes de la Volta al llac Qinghai
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 2009
** 1r al Circuit de Lorena
* 2010
** 1r a la Volta a Luxemburg

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. Abandona (20a etapa)
* 2009. 37è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2008. 36è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Matteo Carrara a sitiodeciclismo.net
# Matteo Dal-Cin

Matteo Dal-Cin (Ottawa, 14 de gener de 1991) és un ciclista canadenc, professional des del 2014. Actualment corre a l'equip Toronto Hustle.

## Palmarès

* 2013
** Medalla d'or als Jocs del Canada en contrarellotge
* 2015
** 1r al Gran Premi ciclista de Saguenay i vencedor d'una etapa
* 2016
** 1r al Redlands Bicycle Classic
* 2017
** Campionat del Canadà en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour de Gila
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce
* 2022
** 1r al South Aegean Tour i vencedor d'una etapa

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Resultats a procyclingstats.com
# Mataplana (la Pedra)

Mataplana és una masia del poble de la Pedra, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).

## Referències

* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'ICC, al padró municipal de l'Ajuntament i al llibre Masies del Solsonès
# Mausoleu d'Halicarnàs

La tomba de Mausol o Mausoleu d'Halicarnàs fou un edifici sepulcral considerat una de les set meravelles de l'antiguitat, construït entre els anys 353 i el 350 aC a Halicarnàs (al present Bodrum, Turquia) per a Mausol, un sàtrapa de Cària a l'Imperi Persa. Fou construït per a Artemísia II de Cària pel seu marit i germanastre Mausol, mort el 353 aC. La construcció es va encarregar a grans artistes en arquitectura i escultura de les escoles jònica i àtica. La reina va voler que el monument superés qualsevol altre que s'havia vist mai. Els arquitectes foren Fileu (o Fiteu) i Sàtir; aquest darrer va escriure una descripció de l'obra i de les decoracions escultòriques, fetes pels artistes de l'escola àtica Escopes de Paros, Briaxis, Leòcares, i potser Timoteu i Praxíteles segons Vitruvi. Els artistes van competir entre ells i cadascun va fer una façana; a la mort d'Artemísia, que va sobreviure al seu marit dos anys, l'obra va continuar fins que es va acabar. Plini el Vell esmenta també un artista de nom Pitis que va fer una quadriga a la cimera del monument amb les estàtues dels dos monarques.
Els autors que parlen del Mausoleu donen pocs detalls de la construcció; encara que algunes monedes en donen una representació són creacions tardanes i la realitat no es pot determinar; no se sap si alguna de les escultures que tenia s'ha conservat realment. L'únic que en fa una descripció completa es Plini el Vell, però la seva descripció és complexa. Diu que mesurava 19 metres de nord a sud, i era més curt als frontals; el seu perímetre era d'uns 125 metres i l'altura d'11 metres; estava rodejat per 36 columnes, una zona anomenada Ptèron, adornada amb escultures en relleu fetes per Escopes a la part oriental, Briaxis a la part nord, Timoteu a la part sud i Leocares a l'oest; sobre aquest Ptèron hi havia una piràmide d'igual altura disminuint en 24 passos a la cimera on era la quadriga de Pitis. L'altura total incloent l'ornament era de 46 metres. L'edifici estava format per una cel·la quadrangular (ptèron) rodejada d'un peristil de columnes (segurament jòniques) i elevat per una base (cosa necessària per compensar l'altura parcial i la total).
L'edifici encara existia al segle iv i probablement va sobreviure almenys fins vers el segle x. Alguns marbres trobats a les muralles de Bodrum van ser portats a Anglaterra per l'ambaixador britànic Sir Strafford Canning el febrer del 1846 i són ara al Museu Britànic, sent coneguts com a "Marbres de Budrum"; representen batalles dels grecs amb les amazones (que era el mite principal dels jònics i a Cària).
El mot mausoleu ha estat usat des d'aquell temps per designar qualsevol tomba gran, car "Mausolm—eion" originalment significava "dedicat a Mausol".

## Vegeu també

* Los Angeles City Hall

## Bibliografia

* Bodream, Jean-Pierre Thiollet, Anagramme Ed., 2010. ISBN 978-2-35035-279-4
# Masada de Joanet de Pepet

La Masada de Joanet de Pepet és una obra de Santa Bàrbara (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran mas als afores del poble, de planta rectangular, de maçoneria ordinària, amb planta baixa, primer pis i golfes obertes a l'exterior, amb un pou al davant. Cobertes a dues aigües.
Té tres cossos secundaris adossats, seguint l'eix que marca el primer cos, principal. Aquests cossos es desenvolupen en una única planta baixa. El volum adossat a la façana sud-oest del cos principal era antigament una gran llar de campana, avui dia desapareguda. Per la finestra lateral s'observa a l'interior un molí d'oli amb la seva gran roda de pedra.
Les golfes estan fetes de pedra seca i la resta de pisos estan arrebossats. Les reixes de les finestres són de fusta i el ràfec de la coberta, petit, és fet de teules i elements ceràmics decorats.

## Referències

* 1 2 3 «Masada de Joanet de Pepet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].
# Metal alternatiu

El metal alternatiu és un subgènere musical del heavy metal dins del rock alternatiu. Destaquen els grups System of a Down, Underminded i Bezumnie Usiliya (БеZумные Усилия) per estar a l'avantguarda d'aquest subgènere. El metal alternatiu no és un subgènere del metal i, com el seu propi nom indica, no és molt usual. S'encarrega de mesclar gèneres com el hip-hop, el rap, el funk o el soul amb hardcore punk. També se sol utilitzar instruments no molt usuals en el heavy metal, amb temps estranys i lletres poc convencionals que fan que no es consideri metal.
Per a començar amb la caracterització de l'estil, un bon exemple és Faith No More, amb un so metal característic i poc convencional, igual que els projectes del seu ex-líder Mike Patton: Fantômas i Tomahawk. Alguns artistes d'aquest gènere segueixen un camí avantguardista i innovador com The Melvins i Meshuggah.
El moviment grunge de principis d'anys 90 va ser el detonant que portà a aquest subgènere a un públic major, fent que els grups que el practicaven busquessin els seus propis camins: Jane's Addiction i Tool van agafar com a referència un so més proper al rock progressiu, Corrosion Of Conformity i el grup de grunge ja desaparegut Soundgarden tenien una influència del blues dels anys 70, mentre que Alice in chains agafava una mica de l'obscuritat i densitat de Black Sabbath.
Faith No More, Primus i Incubus van incorporar elements del funk a la seva forma de veure el metal alternatiu, mentre que White Zombie, Nine Inch Nails i Fear Factory van començar l'ara anomenat metal industrial, combinant el techno amb les guitarres del heavy metal.
Sepultura va mesclar els ritmes dels amerindis brasilers a la seva música, fent-la una música única al seu àlbum Roots, mentre que bandes com Mr. Bungle, Secret Chiefs 3, Dog Fashion Disco i Vicious Hairy Mary mesclaven la música de circ i de carnaval, el jazz i el rock surfer a la seva música. És l'estil descrit com Circus Metal.

## Vegeu també

* Trust Company
# Mercè Angla Escaler

Mercè Angla Escaler va néixer l'any 1928 al poble de Calders, al Moianès, a la finca familiar de Can Angla. Va anar a l'escola fins als 15 anys i als 18 es va casar. Va anar a viure amb la família del marit, al Barri Vell de Manresa, i es va dedicar a les feines de la llar. Va tenir cinc fills, un dels quals va morir, i una filla.
Durant els anys de clandestinitat, arran de les activitats en les quals participaven els fills i el marit van passar angoixes, que recorda, però, com un patiment saludable. Quan el fill petit ja tenia 12 anys i ella més de 40, va decidir que volia fer coses fora de casa. Va fer cursos de formació i va participar en activitats culturals i socials.
L'any 1976 una colla de joves la van anar a buscar per organitzar l'Associació de Veïns i veïnes del Barri Vell. Els seus objectius eren rehabilitar un barri de gent treballadora que s'havia degradat i aconseguir escoles bressol per als infants i serveis per a la gent gran. Van llogar, a nom seu, un pis propietat de l'església i ella va formar part, des de l'inici, de la Junta i de comissions diverses i va encapçalar les mobilitzacions veïnals. Per ella, les millores del barri eren indestriables de les relacions entre les persones que hi vivien, de manera que, més enllà del sentiment de pertinença a un carrer, aflorés el sentiment col·lectiu de barri.
Va participar en trobades de dones en les quals es parlava de feminisme, de manera que entre activitats i trobades se sentia una dona lliure.
L'acció veïnal va prendre volada i, a la seu de l'Associació del Barri Vell, es va fundar la Coordinadora de Barris de Manresa i la Coordinadora de Jubilats i Pensionistes de la ciutat. El Barri Vell es va anar transformant i en el procés de lluita se li va restituir el valor històric i va passar a anomenar-se Barri Antic.
L'any 2001 va ser homenatjada en el 25è aniversari de l'Associació de Veïns i veïnes del Barri Antic. L'entitat va fer presidenta d'honor una dona a qui agrada, sobretot, la relació entre les persones, des del profund reconeixement a la seva mare per haver-la ensenyada a estimar
# Maylandia xanthos

Maylandia xanthos és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Etimologia

Maylandia fa referència a l'ictiòleg alemany Hans J. Mayland i xantos (groc en grec) al color groc del ventre i de l'aleta dorsal dels mascles reproductors.

## Descripció

Fa 4,9 cm de llargària màxima. Cap moderadament inclinat i amb premolars a la filera exterior de les mandíbules. L'aleta dorsal groga, l'aleta anal fosca i les franges de color marró i blau/gris (laterals i alternes) distingeixen els mascles d'aquesta espècie dels de totes les altres espècies del mateix gènere. Les femelles són de color groc/marró. Es diferencia de Maylandia glaucos i de Maylandia aurora per la llargada de la mandíbula inferior (més allargada a M. xanthos).

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (11°S-12°S, 34°E-35°E), el qual viu a l'Àfrica oriental: el llac Malawi a Moçambic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Meyer, M. K., i W. Foerster, 1984. Un nouveau Pseudotropheus du lac Malawi avec des remarques sur le complexe Pseudotropheus-Melanochromis (Pisces, Perciformes, Cichlidae). Revue Française d'Aquariologie et d'Herpetologie 10:107-112.
* ↑ ITIS (anglès)
* 1 2 3 Ciccotto, P. J., Konings, A. & Stauffer, J. R. Jr., 2011. Descriptions of five new species in the genus Metriaclima (Teleostei: Cichlidae) from Lake Malawi, Africa. Zootaxa, 2738: 1–25.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Romero, P., 2002. An etymological dictionary of taxonomy. Madrid (Espanya).
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Mozambique - FishBase Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Species in Malawi (Lake) - FishBase Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Checklist of the Cichlid Fishes of Lake Malawi (Lake Nyasa/Niassa) by Michael K. Oliver, Ph.D. Arxivat 2012-11-14 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
* 2013 Photobucket (anglès)