OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escuts de Barcelona

* No confondre amb Escut de Barcelona
Escuts de Barcelona és una obra de 1966 de l'artista Josep Maria Subirachs ubicada a l'edifici "Novísim" de la Casa de la Ciutat de Barcelona.

## Història

L'obra consisteix en la repetició de dotze versions de l'escut de la ciutat de Barcelona realitzades en alumini i de 185 x 124 cm cadascuna, encàrrec que va rebre per decorar la façana de l'edifici "Novíssim" de la Casa de la Ciutat a la plaça de Sant Miquel.
L'any 2001, l'Ajuntament de Barcelona, va desconstruir les últimes quatre plantes d'aquest edifici, per adaptar-se a les normes urbanístiques del nucli antic de la ciutat. La norantena d'escuts desmuntats van anar a institucions, empreses i particulars que els van adquirir, i amb el que es va recaptar, es va destinar, d'acord amb Subirachs, a l'arranjament del Fossar de les Moreres i la realització i instal·lació en el mateix lloc d'un peveter d'acer dissenyat per Albert Viaplana.

## Vegeu també

* Art públic de Barcelona

## Referències

* ↑ «Escuts de la ciutat de Barcelona, obra d'en Josep Maria Subirachs». Paisatge urbà. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 8 abril 2018].

## Bibliografia

* Subirachs Burgaya, Judit (2006). Subirachs a Catalunya. Obra en Espais Públics. Barcelona, Editorial Mediterrània. ISBN 84-88591-70-5.
# Espai de creació

Els espais de creació en l'àmbit de biblioteques i centres de documentació, són espais i serveis que habitualment es poden trobar a biblioteques públiques pensats per oferir als usuaris la possibilitat de crear objectes, eines o altres productes a partir de diversos elements: principalment recursos físics, accés a informació i tecnologia (impressores 3D, dispositius d'àudio o de vídeo o materials per a treballs manuals traditionals). Si bé a les biblioteques públiques catalanes hi ha espais que responen de forma àmplia a aquesta idea o similar, és a les biblioteques nord-americanes on s'inicia aquesta nova oferta d'espais com a tal.
El primer exemple entès com a tal és el de la Fayetteville Free Library, a la ciutat de Fayetteville, a l'Estat de Nova York. La creació d'aquesta mena d'espais deriva de la cultura i moviment 'fes-t'ho tu mateix' (Do It Yourself en anglès), que preconitzava, entre d'altres, la necessitat que les biblioteques tinguessin programes i espais orientats a la creació de recursos propis manufacturats i a la lliure experimentació. L'any 2015 el New Media Consortium es refereix al seu informe Horizon Report: 2015 Library Edition, com una de les tendències que les biblioteques adoptaran de forma generalitzada en un breu espai de temps (aproximadament 1 any).

## Referències

* ↑ Comalat-Navarra, Maite «Bibliotecas públicas e impresoras 3D: el debate esta servido». El Profesional de la Información, 24, 2, 2015, pàg. 185-192. Arxivat de l'original el 2015-03-17 [Consulta: 4 febrer 2016].
* ↑ Rivera Sánchez, Claudia «Impresoras 3D en bibliotecas». Infotecarios, 22-09-2015.
* ↑ Ariel López, Fernando «Bibliotecas Makers». Infotecarios, 16-06-2016.
* ↑ Gonzále-Fernandez Villavicencio, Nieves. «Bibliotecarios 2020» (en castellà). El movimiento "Maker" en bibliotecas, 01-01-2013. [Consulta: 4 febrer 2016].
* ↑ Muro, Valentin «5 posibles actividades para un makerspace en una biblioteca». Maker Movement: artículos acerca de la cultura del hacer, el movimiento maker y la recuperación del aprendizaje práctico en la educación formal., 06-03-2014.
* ↑ Mur, Cristina «T'apropem el Living Lab de la biblioteca Miquel Batllori». Cugat.cat, 27 dembre 2015.
* ↑ «codeclubcat.org». Què és el Codeclub a les biblioteques?. Arxivat de l'original el 2016-03-26. [Consulta: 4 febrer 2016].
* ↑ «NMC Horizon Report: 2015 Library Edition» (en anglès), 04-02-2016. [Consulta: 4 febrer 2016].
# Euproctus

* No s'ha de confondre amb Euproctis.
Euproctus és un gènere d'amfibis urodels de la família Salamandridae. El tritó pirinenc (Calotriton asper) (syn= Euproctus asper) fei part abans d'aquest gènere.

## Taxonomia

El gènere Euproctus inclou dues espècies:
* Tritó de Còrsega (Euproctus montanus)
* Tritó de Sardenya (Euproctus platycephalus)

## Referències

* ↑ «Euproctus Gené, 1838 | Amphibian Species of the World». [Consulta: 6 novembre 2019].
* Andreas Nöllert i Christel Nöllert: Die Amphibien Europas. – Franckh-Kosmos, Stuttgart, 1992. ISBN 3-440-06340-2

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Euproctus
* Salamandridae - Amphibiaweb
# Ett sista race

Ett sista race (lit. ‘Una última cursa’) és una pel·lícula de comèdia i d'acció sueca del 2023, dirigida per Edward af Sillén, coguionada per Sillén amb David Hellenius i Lars Vasa Johansson, i protagonitzada per David Hellenius, Elsa Öhrn i Malin Åkerman.

## Argument

En Dennis és una llegenda de les curses il·legals. Quan s'adona que ha desatès el seu matrimoni i la criança de la seva filla Hanna, que ara té 16 anys, decideix assentar-se i començar a viure una vida responsable i tranquil·la. Però la seva transformació es veu interrompuda quan descobreix que la Hanna participarà en una cursa amb el seu nou xicot Charlie. Per tal d'aturar-la, ell i la seva exdona Tove emprenen un viatge per a retornar la Hanna a casa seva.

## Repartiment

* David Hellenius com a Dennis
* Elsa Öhrn com a Hanna
* Malin Åkerman com a Tove
* Jonas Karlsson com a TT
* Johan Glans com a Claes
* Johan Ulvesson com a La flor
* Peter Dalle com a Leffe
* Sara Soulié com a Fosc
* Ola Forssmed com a Steffe
* Malte Gårdinger com a Charlie
* Sissela Kyle

## Producció

Va ser produïda per Stefan H. Lindén per a l'empresa SF Studios, en coproducció amb Film i Väst, C More / TV4 i Filmpool Nord, i el suport de l'Institut del Cinema Suec. El rodatge va començar el maig del 2022 a Västra Götaland, Gråbo i Norrbotten.
El guió està basat en el reeixit film noruec Børning i la seva seqüela.

## Estrena

N'està prevista l'estrena a les sales cinematogràfiques de Suècia el desembre del 2023 a través d'SF Studios.

## Referències

* 1 2 3 Kaage, Gustav. «Inspelningsstart för actionkomedin Ett sista race med David Hellenius och Malin Åkerman» (en suec). Film i Väst, 16-05-2022. [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «Bakom kulisserna: se första bilderna från "Ett sista race" med Malin Åkerman» (en alemany). MovieZine, 10-06-2022. [Consulta: 12 març 2023].
* ↑ «Bästa svenska filmerna 2023 – hela listan» (en suec). Filmtopp, 04-01-2023. [Consulta: 12 març 2023].
# Estudiantes de Mérida Fútbol Club

L'Estudiantes de Mérida Fútbol Club és un club de futbol veneçolà de la ciutat de Mérida.

## Història

El club va ser fundat el 4 d'abril de 1971. Disputa els seus partits a l'Estadi Metropolitano de Mérida, que va ser inaugurat el 7 de desembre de 2005. Anteriorment havia jugat a l'Estadi Guillermo Soto Rosa, amb capacitat per a 14.000 espectadors i que havia estat inaugurat el 5 de setembre de 1969.

## Palmarès

* Lliga veneçolana de futbol
** Era Professional: 1980, 1985.
* Copa veneçolana de futbol:
** 1971, 1975, 1985

## Referències

* ↑ «Venezuela - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 20 juny 2011].
* ↑ «Venezuela - List of Cup Winners and Runners Up». rsssf.com. [Consulta: 9 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-10-11 a Wayback Machine.
# Estudiantes

«Estudiantes» té aquests significats:
* Club Estudiantes de La Plata: club de futbol argentí.
* Club Baloncesto Estudiantes: club de basquetbol espanyol.
Viccionari
# Evangelii gaudium

Evangelii Gaudium (Català: L'alegria de l'Evangeli) és una exhortació apostòlica del 2013 escrita pel papa Francesc sobre "la primacia de la missió evangelitzadora al món modern" Ha estat descrita com un "notable i radical document, que varia àmpliament i desafia la complaença en tots els nivells," com ho ha fet en l'atac a la tirania dels mercats i una "Magna Carta per a la reforma de l'església."
Evangelii Gaudium toca diversos temàtiques que preocupen al papa Francesc, incloses les obligacions que els cristians tenen envers els pobres, i el deure d'establir i mantenir una economia, política i justícia que siguin justes. El papa Francesc assenyala que el món "Ja no podem confiar en les forces cegues i en la mà invisible del mercat.", "l'economia ja no pot recórrer a remeis que són un nou verí, com quan es pretén augmentar la rendibilitat reduint el mercat laboral i creant així nous exclosos", "renunciant a l'autonomia absoluta dels mercats i de l'especulació financera i atacant les causes estructurals de la desigualtat," Reorientant les prioritats de la societat: "No pot ser que no sigui notícia que mor de fred un ancià en situació de carrer i sí que ho sigui una caiguda de dos punts a la borsa". Demana una "una inajornable renovació eclesial", i és crític amb la burocràcia de l'església, la mala predicació i l'èmfasi excessiu en la doctrina. A més, exigeix més creativitat i obertura pastoral, i una "conversió pastoral", inclosa la papal.
En contrast amb l'estil dels papes anteriors, Evangelii Gaudium no està escrita amb un estil acadèmic, sinó "amb un llenguatge que és alhora fàcil d'entendre i captivador." En les prop de 48 mil paraules del document, el papa Francesc fa servir la paraula "amor" 154 vegades, "alegria" 109 vegades, "els pobres" 91 vegades, "pau" 58 vegades, "justícia" 37 vegades, i el "bé comú" 15 vegades.

## Referències

* 1 2 3 Thavis, John. «Pope Francis' document delivers wake-up call on evangelization», 26-11-2013. [Consulta: 26 novembre 2013].
* 1 2 O'Leary, Naomi «Pope attacks 'tyranny' of markets in manifesto for papacy». Reuters, 26-11-2013 [Consulta: 26 novembre 2013]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-08-21. [Consulta: 4 novembre 2014].
* 1 2 Papa Francesc, 2013, p. 204.
* ↑ Papa Francesc, 2013, p. 202.
* ↑ Papa Francesc, 2013, p. 53.
* ↑ Papa Francesc, 2013, p. 27-33.
* ↑ Papa Francesc, 2013, p. 63.
* ↑ Papa Francesc i 2013, 145-159.
* ↑ Papa Francesc, 2013, p. 32.
* ↑ Lasky, Mike Jordan. «Pope Francis' Evangelii Gaudium: Work for justice at the heart of discipleship». Millennial, 26-11-2013. [Consulta: 27 novembre 2013].

## Bibliografia

* Papa Francesc «Evangelii Gaudium». Documents d'Església, 2013 [Consulta: 4 novembre 2014].
# Etxahun

Piarres Topet, més conegut amb el pseudònim d'Etxahun (Barkoxe, 1786 - 1862) va ser un escriptor (bertsolari) en èuscar.
Nascut a Zuberoa de jove s'enamorà de la minyona de casa i en no acceptar-ho els seus pares, el van casar amb una altra dona de rica família. Va ocórrer que Piarres va matar un amic seu a qui va confondre amb un amant de la seva esposa i per això va ser condemnat a presó uns anys. En sortir de la presó va pelegrinar a Roma i Santiago de Compostel·la. La seva tràgica història es va conèixer per tot Europa i Adelbert von Chamisso li dedicà un poema (De Etchehons Klage). En els darrers anys de la seva vida la seva activitat poètica va ser coneguda i es va fer famós i apreciat per tot Iparralde.

## Obra

* Poemas autobiogràfics: Urxapal bat, Mundian malerüsik, Bi bertset dolorüsik, Etxahunen bizitziaren khantoria i Ahaide delezius huntan.
* Poemes satírics: Ofizialarenak, Gaztalondo handian, Bi ahizpak, Maria Solt eta Kastero, Barkoxeko eliza, Musde Tiraz, etc.
* Poemes circumstancials i altres

## Enllaços externs

* Cobles d'Etxahun traduïdes al castellà
# Estat Lliure

«Estat Lliure» té aquests significats:
* Estat Lliure (Sud-àfrica), província de Sud-àfrica que ocupa el territori de l'antic Estat Lliure d'Orange
* Estat Lliure d'Anhalt, estat territorial (Länder) que constituí la República de Weimar (1920-1933)
* Estat Lliure de Baviera
* Estat Lliure del Congo, antic domini colonial africà
* Estat Lliure de Fiume, estat que existí entorn de l'actual ciutat de Rijeka entre 1920 i 1924
* Estat lliure de Kamtxatka
* Estat Lliure d'Orange, estat independent de l'Àfrica austral durant la segona meitat del segle xix
* Estat lliure d'Icària, estat lliure grec format el 1912 just després de l'expulsió d'una guarnició otomana de les illes d'Icària
* Estat Lliure d'Irlanda
* Estat Lliure d'Islàndia
* Estat Lliure de Saxònia, al centre-est d'Alemanya i limita al nord amb Brandenburg
* Estat Lliure de Turíngia, regió històrica, un estat de l'edat mitjana, un estat de la república de Weimar i un land
* Estat lliure de Txukotka, estat creat pels russos blancs a Txukotka, a l'extrem oriental de Sibèria (Rússia)
* Estat Lliure de Waldeck-Pyrmont o Estat Lliure de Waldeck, estat constituent de la República de Weimar
* Petit Estat Lliure, petita república bòer sud-africana
# Font de Meler

La font de Meler és una font del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà situada a 1.315 metres d'altitud, a migdia de l'Estimat de Martí i a llevant de l'Estimat de Miquela, al sud-oest de l'Assossiada i a ponent de Vilarenc. És a prop i a ponent del lloc on hi ha les restes de Casa Meler.

## Etimologia

Deu el nom a la casa que tenia a prop, i a la qual subministrava aigua. És, doncs, un topònim romànic descriptiu modern.

## Enllaços externs

* La font de Meler en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Felip Jacint Sala

Felip Jacint Sala (Barcelona, 2 d'octubre de 1819 — Barcelona, 1895) fou un comerciant i escriptor català. Publica diversos llibres de recull de faules per a infants en llengua catalana i castellana. Com per exemple, Fábulas religiosas y morales (1865), premiada per la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País, Primer llibret de faulas (1888), Segon llibret de faulas (1892), entre d'altres.
Fou un dels socis fundadors de l'Associació Artístico-Arqueològica Barcelonesa l'any 1877. Fou també un col·leccionista d'art que participà, amb part de la seva col·lecció particular de pintures, en diverses mostres i exposicions de l'època.

## Referències

* ↑ «Felip Jacint Sala». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Cerdà i Mellado, Josep Antoni «Les actes inèdites de l'«Associació Artístich-Arqueològica Mataronesa»» ( PDF). Fulls del Museu Arxiu de Santa Maria, Núm. 99, 2001, pàg. 10-19 [Consulta: 12 octubre 2015].
* ↑ Bassegoda, Bonaventura; Domènech, Ignasi. Mercat de l'art, col·leccionisme i museus. Estudis sobre el patrimoni artístic a Catalunya als segles XIX i XX. Edicions Universitat Barcelona, 2014, p. 46. ISBN 978-84-475-3859-1 [Consulta: 1r octubre 2016].
# Federació Sardanista del Rosselló

Federació Sardanista del Rosselló és una associació cultural creada arran del Congrés de Cultura Catalana de 1976, que agrupa tots els 70 foments sardanistes de la Catalunya del Nord i la major part d'esbarts de dansaires, 8 cobles i 2 colles sardanistes. La presideix René Tarrius.

## Referències

* ↑ Punt, El. «Una sardana gegant per ajudar a lluitar contra el càncer - 12 març 2010». [Consulta: 27 juliol 2022].
* ↑ «30 anys de la Federació Sardanista del Rosselló.». [Consulta: 27 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Fermina Orduña

Fermina Orduña (segle xix) va ser una inventora espanyola coneguda per ser la primera dona que va aconseguir un privilegi (patent) tecnològic a Espanya. Residia a la capital, Madrid. La patent descrivia un carruatge especial per a vendre llet (de vaca, de cabra o de somera) al públic. La protecció de la patent tenia un termini de cinc anys a partir de la seva data d'expedició, el 20 de maig de 1890.

## Referències

* 1 2 3 Revista C.E.H. «Mujer y tecnología: las primeras murcianas en patentar un invento».
* 1 2 «Anuncios oficiales». Gaceta de Madrid. Imprenta Real, 20-07-1868, pàg. 10.
# Vitel·logenina

La vitel·logenina és una proteïna precursora del rovell l'ou, i és habitual en les femelles ovípares abans de la posta. Es troba tant en vertebrats com en invertebrats. En els mascles aquesta hormona no és mai present, ja que aquests rarament ponen ous.

## Referències

* ↑ Investigadors del CSIC analitzen durant vuit mesos els contaminants estrogènics en aigües, sediments i peixos dels rius Anoia i Cardener Arxivat 2010-04-09 a Wayback Machine. Consell Superior d'Investigacions Científiques, 3 d'octubre de 2002.

## Enllaços externs

* Honey bee mystery protein is a 'freight train' for health and lifespan Science Daily
# Whales & Nightingales

Whales & Nightingales va ser un àlbum de 1970 de Judy Collins. Arribà al nº17 en els rànquings de pop de Billboard.

## Pistes del disc

* "A Song for David" (Joan Baez) – 3:30
* "Sons Of" (Eric Blau, Jacques Brel, Gerard Jouannest, Mort Shuman) – 2:26
* "The Patriot Game" (Dominic Behan) – 4:06
* "Prothalamium" (Michael Sahl, Aaron Kramer) – 1:42
* "Oh, Had I a Golden Thread" (Pete Seeger) – 3:57
* "Gene's Song" (Tradicional) – 1:22
* "Farewell to Tarwathie" (Tradicional) – 5:31
* "Time Passes Slowly" (Bob Dylan) – 3:35
* "Marieke" (Jacques Brel, Gerard Jouannest) – 3:18
* "Nightingale I" (Judy Collins) – 2:11
* "Nightingale II" (Judy Collins, Joshua Rifkin) – 5:19
* "Simple Gifts" (Traditional) – 1:32
* "Amazing Grace" (John Newton) – 4:03

## Referències

* ↑ «Judy Collins | Biography & History | AllMusic». [Consulta: 23 juliol 2018].
# Reial Societat d'Horticultura

La Reial Societat d'Horticultura (en anglès: Royal Horticultural Society, RHS) va ser fundada el 1804. Va obtenir el nom actual per una cèdula reial de 1861 signada pel príncep Albert (1819-1861). La seva seu central és al número 80 de Vincent Square a Londres. La seva rica biblioteca s'ha anat formant gràcies a diferents llegats, tal com el de la biblioteca de John Lindley (1799-1865). Aquesta organització mecenes, va néixer amb l'objectiu de promoure la jardineria i l'horticultura a la Gran Bretanya i a Europa. Organitza una sèrie d'exposicions florals i la instal·lació de nombrosos jardins oberts al públic. La societat té quatre jardins principals a la Gran Bretanya: el jardí Wisley al comtat de Surrey, el jardí Rosemoor al comtat de Devon, el jardí Hyde Hall al comtat d'Essex i el jardí Harlow Carr al Comtat de Yorkshire. L'exposició floral més famosa és la que té lloc a Chelsea cada any. Se n'organitzen dues més, la primera al parc Tatton a Cheshire i la segona al Hampton Court Palace. La societat organitza cada any el Britain in Bloom, concurs de les ciutats més florides del país.

## Vegeu també

* William Forsyth (horticultor) un dels seus fundadors.
* Marianne Majerus

## Enllaços externs

* Reial Societat d'Horticultura - Lloc web oficial
* Registres de plantes
* Chelsea flower show
# L'Isle-d'Abeau

L'Isle-d'Abeau és un municipi francès, situat al departament de la Isèra i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# La grieta

La grieta (comercialitzada als Estats Units com The Rift) és una pel·lícula coproducció hispano-estatunidenca de ciència-ficció i terror de 1990 dirigida per Joan Piquer i Simón. Es tracta d'una pel·lícula de terror submarí a l'estil de The Abyss, Leviathan, DeepStar Six, The Evil Below i Lords of the Deep.
És considerada una pel·lícula de sèrie B. Els crítics van notar la falta d'originalitat en la seva trama, però van elogiar la pel·lícula per oferir entreteniment ple d'acció amb un pressupost limitat.

## Argument

La pel·lícula tracta d'uns mariners de l'OTAN que han d'esbrinar el succeït a un batiscaf perdut a l'esquerda de Dannekin, al fons del mar, prop de Noruega. En arribar, descobreixen una cova subterrània repleta de monstres provocats per experiments genètics.
Rodada als Estudis Verona de Tres Cantos, comptava amb Jack Scalia, actor cèlebre de telefilms nord-americans, R. Lee Ermey, Ray Wise i diversos actors espanyols com Frank Braña, Emilio Linder i Pocholo Martínez-Bordiu.

## Repartiment

* Jack Scalia - Wick Hayes
* R. Lee Ermey - el capità Phillips
* Ray Wise - Robbins
* Deborah Adair - la tinent Nina Crowley
* John Toles-Bey - Joe Kane
* Ely Pouget - Ana Rivera
* Emilio Linder - Philippe
* Tony Isbert - Fleming
* Álvaro Labra - Carlo
* Luis Lorenzo - Francisco
* Frank Braña - Muller
* Pocholo Martínez-Bordiú - Sven

## Premis

Colin Arthur, Basilio Cortijo i Carlo de Marchis van guanyar el Goya als millors efectes especials pel seu paper a aquesta pel·lícula.

## Referències

* ↑ JUAN PIQUER SIMÓN, DIRECTOR DEL FANTÁSTICO ESPAÑOL
* ↑ La grieta
* ↑ La grieta a Fotogramas
* ↑ La grieta al web del Festival de Sitges
* ↑ " Film Review: The Rift (1990)" Arxivat 2019-08-29 a Wayback Machine., Beneath the Ground, David J. Sharp on Dec 15, 2016.
* ↑ "Blu-ray Review: ‘The Rift’ is a Fun, Knockoff of Better Movies" Bloody Disgusting, by Chris Coffel. June 8, 2017
* ↑ The Rift (AKA Endless Descent, March 1990)". Den of Geek, Ryan Lambie Jun 6, 2017
* ↑ "The Rift (a.k.a. Endless Descent) (1989) Kino Lorber Blu-ray Review". The Movie Elite, October 3, 2016 by David J. Moore
* ↑ La grieta, al web dels Premis Goya
# La granja (sèrie de televisió)

La granja és una telenovel·la creada per Joaquim Maria Puyal i escrita per Jaume Cabré.
La trama gira al voltant d'una família que regenta un bar a un barri de Barcelona. La vida quotidiana de la família i les seves relacions, el tracte amb els clients... són el centre de la història.
La sèrie va aparèixer per primer cop el 1989 a TV3 i fou la primera telenovel·la d'aquesta cadena. Servia com a pròleg per al programa de debat La vida en un xip. A partir de la temporada 89-90 va esdevenir un ens propi tot i continuar centrant el programa de debat posterior. Finalment, a la temporada 90-91, els capítols adquiririen continuïtat narrativa. De mica en mica els capítols anirien augmentant la durada fins a arribar a gairebé els dos-quarts d'hora. Finalment, el 1992, la sèrie s'aturaria per decisió personal de Joaquim Maria Puyal.

## Context i argument

L'any 1989 a Joaquim Maria Puyal se'l va assignar com a director i presentador d'un programa de debat la nit dels divendres, La vida en un xip, just després del telenotícies vespre. Per aconseguir mantenir els teleespectadors va decidir crear una petita sèrie de ficció que fes d'unió entre el telenotícies i el programa de debat, amb una trama que es relacionés amb el tema a tractar.
Per fer la funció d'aquest pròleg i nexe d'unió apareix La granja. Els temes a tractar al debat s'introduïen en aquesta sèrie de ficció que se centrava en el bar de la Carme i en Joan i la relació amb la resta de la família i els clients. Posteriorment es feia un col·loqui sobre el tema i la sèrie i també es mostraven els resultats d'una enquesta sobre l'assumpte tractat.

## Repartiment

El repartiment dels principals personatges de la sèrie és el següent:
| Actor / actriu original | Personatge fictici |
| Xavier Serrat | Joan |
| Rosa Serra | Carme |
| Pepita Oliveras | Angelina |
| Josep Antón Vilasaló | Cisco |
| Laura Barrufet | Sònia |
| Elisa Hermosa | Laia |
| Pepa López | Serafina |
| Joan Borràs | Soteras |
| Boris Ruiz | Mercader |
| Enric Serra | Brillant |
| Pep Linuesa | Sergi |
| Jordi Mollà | Ramonet |

## Referències

* ↑ «La granja (Serie de TV)» (en castellà). FilmAffinity. [Consulta: 1r maig 2015].
* 1 2 «TV3 25 anys - La granja». Televisió de Catalunya, 25-04-2008. [Consulta: 1r maig 2015].
* 1 2 «Records que travessen ‘La granja’». Diari Ara. Toni Vall, 19-12-2015. [Consulta: 10 abril 2017].
* ↑ Martínez, maig 2008, p. 17.

## Bibliografia

* Martínez, Luisa. Evolució de la ficció pròpia de TV3. Universitat Autònoma de Barcelona, maig 2008, p. 21.

## Vegeu també

* Crims (sèrie)
* Estació d'enllaç (sèrie)
* Poblenou (sèrie)
* Nines russes (pel·lícula)

## Enllaços externs

* El món a RAC1: ‘La granja’ entranyable i memorable (català)
* La granja - TV3
# LSI

LSI té els següents significats:
* Internacional Obrera i Socialista (del seu nom en anglès Labour and Socialist International), organització socialista internacional històrica
* Moviment Socialista per la Integració (del seu nom en albanès Lëvizja Socialiste për Integrim), partit polític d'Albània
* Landing Ship Infantry, barca de desembarcament de tropes
* Large Scale Integration, generació de circuits integrats amb menys de deu mil elements
* LSI Corporation (de l'acrònim anterior), empresa estatunidenca dedicada al disseny de semiconductors