OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Turbinicarpus

Turbinicarpus és un gènere de petits a mitjans cactus natius de les terres àrides del centre de Mèxic.

## Distribució i hàbitat

Es troben al nord-est de les regions de Mèxic, en particular els estats de San Luis Potosí, Guanajuato, Nuevo León, Querétaro, Hidalgo, Coahuila, Tamaulipas i Zacatecas.

## Descripció

Aquestes plantes suculentes creixen principalment en sòls de pedra calcària (mai sobre sòl volcànic), a altituds d'entre 300 i 3300 msnm. Solen limitar-se a hàbitats específics, generalment hostils per a la majoria de les plantes, principalment en zones rocoses molt drenades, compostes de pedra calcària, gres, esquist (neutre o alcalí), o en guix, de vegades tan pur que és gairebé blanc. En particular, en sentit estricte Turbinicarpus està adaptada a nínxols extrems: més del 80% de les espècies creixen en esquerdes de roques o entre les pedres sota d'elles, on la pols acumulada és suficient per permetre el desenvolupament de l'arrel. Sembla gairebé impossible que plantes tan petites puguin sobreviure en un entorn d'aquest tipus, no obstant això en les espècies que habiten a les zones seques i exposades, l'arrel és molt gruixuda, convertint-se en una arrel primària i actuant com una àncora però, el més important, és un magatzem d'aigua per als períodes secs. Són capaços de retreure per quedar gairebé ocultes a la terra de manera que estiguin menys exposades al sol i les espines sovint es transformen en una estructura semblant al paper per absorbir la major quantitat d'aigua. A més, el color de l'epidermis i l'entrellaçat d'espines les mimetitzen amb el sòl, el que garanteix una certa protecció davant possibles herbívors.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per (Backeb.) Buxb. i Backeb. i publicat a Jahrbuch der Deutschen Kakteen-Gesellschaft 1937(1): 27. 1937. L'espècie tipus és: Turbinicarpus schmiedickeanus

### Etimologia

Turbinicarpus: nom genèric que deriva del llatí "turbo" = "vèrtebres" i del grec "καρπός" (karpos) = "fruita", on es refereix a la forma de la fruita.

## Taxonomia

* Turbinicarpus alonsoi
* Turbinicarpus bonatzii
* Turbinicarpus booleanus
* Turbinicarpus gielsdorfianus
* Turbinicarpus hoferi
* Turbinicarpus horripilus
* Turbinicarpus jauernigii
* Turbinicarpus knuthianus
* Turbinicarpus laui
* Turbinicarpus lophophoroides
* Turbinicarpus mandragora
* Turbinicarpus nieblae
* Turbinicarpus pseudomacrochele
* Turbinicarpus pseudopectinatus
* Turbinicarpus rioverdensis
* Turbinicarpus saueri
* Turbinicarpus schmiedickeanus
* Turbinicarpus subterraneus
* Turbinicarpus swobodae
* Turbinicarpus valdezianus
* Turbinicarpus viereckii
* Turbinicarpus ysabelae
* Turbinicarpus zaragosae

## Vegeu també

* Història de la botànica

## Referències

* ↑ «Turbinicarpus». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 2 maig 2013].

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Turbinicarpus
# Minivet de l'illa de Flores

El minivet de l'illa de Flores (Pericrocotus lansbergei) és una espècie d'ocell de la família dels campefàgids (Campephagidae).
Habita boscos de les illes de Sumbawa i Flores (Indonèsia), a les Illes Petites de la Sonda.

## Referències

* ↑ «Minivet de l'illa de Flores». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# TP d'Or 2001

Els premis TP d'Or 2001 foren entregats el 20 de gener de 2002 en un acte al Palacio de Congresos (Campo de las Naciones) presentat per Silvia Jato i Antonio Hidalgo Galán.
| Categoria | Programa | Persona | Resultat |
| Actor | Cuéntame cómo pasó i Dime que me quieres | Imanol Arias | Guanyador |
| Actor | Compañeros | David Janer | Nominat |
| Actor | Un chupete para ella | Juanjo Puigcorbé | Nominat |
| Actriu | Cuéntame cómo pasó | Ana Duato | Guanyadora |
| Actriu | Academia de baile Gloria | Lina Morgan | Nominada |
| Actriu | 7 vidas | Amparo Baró | Nominada |
| Presentador | Operación Triunfo | Carlos Lozano | Guanyador |
| Presentador | Crónicas Marcianas | Javier Sardà | Nominat |
| Presentador | La Noche con Fuentes y Cía | Manel Fuentes | Nominat |
| Presentadora | Sabor a ti | Ana Rosa Quintana | Guanyadora |
| Presentadora | Día a día | María Teresa Campos | Nominada |
| Presentadora | Pasapalabra | Silvia Jato | Nominada |
| Sèrie Nacional | Cuéntame cómo pasó | Cuéntame cómo pasó | Guanyador |
| Sèrie Nacional | Compañeros | Compañeros | Nominada |
| Sèrie Nacional | Periodistas | Periodistas | Nominada |
| Telenovel·la | Yo soy Betty, la fea | Yo soy Betty, la fea | Guanyador |
| Informatiu diari | Antena 3 Noticias | Antena 3 Noticias | Guanyador |
| Programa d'espectacles i entreteniment | Operación Triunfo | Operación Triunfo | Guanyador |
| Magazine | El diario de Patricia | El diario de Patricia | Guanyador |
| Programa d'actualitat i reportatges | El informal | El informal | Guanyador |
| Concurs | Pasapalabra | Pasapalabra | Guanyador |
| Programa Infantil | Club Disney | Club Disney | Guanyador |
| Sèrie d'animació | Els Simpson | Els Simpson | Guanyador |
| Premi Especial Trajectòria Professional | Ramón García | Ramón García | Guanyador |

## Referències

* ↑ 'Cuéntame', triunfadora en la entrega de los TP de Oro, El País, 21 de gener de 2002:
* ↑ Silvia Jato y Antonio Hidalgo presentan la gala de los "Premios TP de Oro", vertele.eldiario.es
* ↑ «Cuéntame» se hace con los tres principales premios de la gala TP, La Voz de Galicia, 20 de gener de 2002
# Convenció de Barcelona

La Convenció de Barcelona és un conveni signat el 1976 i ampliat el 1995 amb l'objectiu de protegir llocs marins d'àmbit mediterrani. Són signataris de la convenció Albània, Algèria, Bòsnia, Croàcia, Xipre, CEE, Egipte, Espanya, França, Grècia, Israel, Itàlia, el Líban, Líbia, Malta, Mònaco, el Marroc, Eslovènia, Síria, Tunísia i Turquia. Cada país ha de prendre les decisions necessàries per millorar i protegir el medi marí a la zona de la Mediterrània, per combatre la contaminació i el desenvolupament de la Regió, basat en els principis de la sostenibilitat. Va resultar en la redacció del «Pla d'Acció per a la protecció i el desenvolupament de la conca de la Mediterrània (PAM)», sota l'auspici del Programa de les Nacions Unides per al Medi Ambient (PNUMA). Crea les Zones Especialment Protegides d'Importància per a la Mediterrània (ZEPIM), per tal de salvaguardar ecosistemes i hàbitats de gran valor ecològic, paisatgístic i cultural.

## Referències

* ↑ Per a un resum oficial de la convenció vegeu: «Barcelona Convention for the protection of the Mediterranean» (htm) (en anglès). Summaries of EU legislation. Unió Europea [Consulta: 20 maig 2014].
* ↑ «Pla d'Acció per a la protecció i el desenvolupament de la conca de la Mediterrània (PAM)». Barcelona: Centre d'Activitat Regional pel Consum i la Producció Sostenible (SCP/RAC). [Consulta: 20 maig 2014].
* ↑ Vila Subirós, Josep; Varga Linde, diego. (red.). La futura llei de biodiversitat i patrimoni natural, Jornades de reflexió, participació i debat, 14 i 15 de juny de 2005 (pdf). Girona: Universitat de Girona i Departament de Medi Ambient i Hàbitat, 2005, p. 244. ISBN 978-84-934685-9-0.
# Cal Nasi (Sant Bartomeu del Grau)

Cal Nasi és un edifici de Sant Bartomeu del Grau (Osona) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de dues plantes, de base rectangular construïda amb murs de pedra irregular volgudament arrenglerada i poc morter. Les finestres i la porta presenten llinda d'una sola peça. L'edifici actual és fruit de dues construccions diferents clarament diferenciades des de l'exterior de la casa. La part més antiga és la de la façana principal, a la que posteriorment s'hi va adossar un cos d'allargament a la part del darrere.

## Història

Pertany a la parròquia de Sant Cugat o Sant Jaume d'Alboquers, ara sufragània de Sant Bartomeu del Grau.

## Referències

* 1 2 «Cal Nasi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 març 2019].
# Joan Cerdà Rull

Joan Cerdà Rull (Pollença, 1964-). Professor de secundària de matemàtiques i batle de Pollença durant 7 anys.
Estudià Fisiques i exercí com a professor titular a l'Institut de IES d'Alcúdia, on fou elegit director, càrrec que exercí durant vuit anys, deixant el càrrec a l'entrar dins la política com a batlle. Es torna a incorporar a la seva plaça just després de deixar la politica.
Fou nomenat batle de Pollença en dues ocasions (2003-2006) i (2007-2011). Fou designat el 2001 regidor d'Urbanisme i Obres públiques de l'Ajuntament de Pollença, càrrec que ocupà fins al 2011, juntament amb el de batle i regidor de Cultura. El 2006, la presidenta del Consell Insular de Mallorca, Maria Antònia Munar el nomenà conseller executiu del Departament de Patrimoni i Identitat Cultural del Consell de Mallorca.
Cerdà Rull fou membre de l'Assemblea de Batles i Batlesses de Mallorca.
El 2006-2011 va esser membre de l'Executiva i del Consell Polític d'UM (Unió Mallorquina).
És un gran aficionat a l'esport i ha participat a triatlons i també a diverses maratons, entre elles la Londres el 1998 i de NY l'any 2000.

## Referències

* ↑ Assemblea de Batles i Batlesses de Mallorca

## Enllaços externs

* Joan Cerdà nou conseller executiu Departament de Patrimoni i Identitat Cultural del Consell de Mallorca Arxivat 2013-06-28 at Archive.is
# Toshiya Eto

Toshiya Eto (japonès: 江藤俊哉) (Toshima, 9 de novembre de 1927 - Tòquio, 22 de gener de 2008) fou un violinista japonès.

## Biografia

Etō Toshiya va néixer el 1927 a Toshima, Tòquio. Va començar classes de violí el 1932. El seu professor era Shinichi Suzuki, i Etō Toshiya va rebre lliçons d'ell fins als 12 anys. Va entrar a l'escola Ikuei Kogei el 1940 i va acabar el 1944. Des de 1943, va prendre lliçons d'Alexander Mogilevsky, que llavors era professor a l'Escola de Música de Tòquio.
Del 1944 al 1948, Etō Toshiya va estudiar música a l'Escola de Música de Tòquio. Quan era estudiant, s'havia incorporat a quartet. Aquest membre del quartet va ser Toshiya Etō (vl), Akeo Watanabe (Vl), Kimiyo Matsuura (Va) i Hideo Saito (Vc), que van liderar l'escena de la música clàssica japonesa en els anys propers. Es va graduar en aquesta escola i després va continuar els seus estudis al Curtis Institute of Music de Filadèlfia amb el gran violinista Efrem Zimbalist. El 1951 va fer la seva primera actuació al Carnegie Hall.
Etō Toshiya va tornar al Japó el 1961 i va continuar la seva actuació artística i la seva docència. Va ensenyar a l'escola de música Toho Gakuen des del 1963 i Akiko Suwanai i Yayoi Toda eren coneguts com els seus estudiants, així com l'estatunidenca Judith Blegen. Va ser membre de l'Acadèmia d'Art del Japó i després es va convertir en cap de l'escola de música Toho Gakuen abans de morir a l'edat de 80 anys el 2008.

## Referències

* ↑ He was named Toshiya after the great Russian violinist, Toscha Seidel.
* ↑ http://www.salesio-sp.ac.jp/main/history/index.html
* ↑ http://www.v-cimatti.com/special/20080122/index.htm Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. // Don Cimatti & Salesio in Japan
* ↑ https://www.japantimes.co.jp/news/2008/01/23/national/obituary-toshiya-eto/#.UtoKBK_nZjo //Kyodo News. The Japan Times. June 28, 2008. Retrieved January 18, 2014.
# The Game (raper)

The Game, nascut Jayceon Terrell Taylor (Compton, Califòrnia, 29 de novembre de 1979) és un raper estatunidenc.

## Discografia

* The Documentary (2005)
* Doctor's Advocate (2006)
* L.A.X. (2008)
# Club Patí Monjos

El Club Pati Monjos és un club esportiva situat a Santa Margarida i els Monjos. Fundat l'any 1964, la temporada 2010-11 va aconseguir l'ascens a la màxima categoria per primera vegada a la seva història, i en la que només es va mantenir un any.

## Referències

* ↑ «Ascens històric del CP Monjos a l'OK Lliga». Lafura, 26-05-2011 [Consulta: 31 agost 2011]. Arxivat 2011-07-15 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-07-15. [Consulta: 31 agost 2011].
* ↑ «L'ascens de l'amistat». El 9 Esportiu, 24-08-2011.

## Enllaços externs

* Club Patí Monjos - Lloc web oficial
# Cal Miquel Pólvora

Cal Miquel Pólvora és una obra de Cornudella de Montsant (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta baixa, dos pisos i golfes. La porta, de llinda recta, és de pedra i duu gravats els noms "RG" i "MP". Els balcons que s'obren al carrer, en nombre de dos per pis, tenen barana de fusta, element típic del priorat. L'element a destacar el constitueix un rellotge de sol que hi ha a la façana, el qual no és, en absolut, corrent a la contrada, i això encara menys les cases dels pobles. El mateix rellotge, esgrafiat sobre la façana, duu la data de 1850, que deu correspondre, possiblement, a l'any de construcció o bé el moment que es refeu la casa.

## Història

Edificació que sembla correspondre al període de creixement i benestar econòmic a l'aparició de la fil·loxera al priorat. Les inicials "MP" de la porta semblen correspondre al nom de la casa "Miquel Pólvora".

## Referències

* 1 2 «Cal Miquel Pólvora». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Catàleg astronòmic

Un catàleg astronòmic és una llista o tabulació d'objectes astronòmics, normalment agrupats per alguna característica comuna, com ara la morfologia, l'origen, el tipus, el mètode de detecció, el descobriment, etc. Els catàlegs astronòmics són normalment el resultat de recerques o observacions d'algun tipus.

## Catàlegs astronòmics de rellevància històrica

* Atles estel·lar d'Uranometria de Johann Bayer publicat el 1603 amb 1200 estrelles. Els noms estan elaborats amb combinacions de lletres gregues i el nom de la constel·lació, per exemple Alpha Centauri.
* Atles estel·lar Historia coelestis Britannica de John Flamsteed, publicat el 1725, llistat d'estrelles que combina dos dígits amb la constel·lació, exemple 61 Cygni. El 1729 va ser publicat l'Atlas Coelestis, obra pòstuma.
* Catàleg de Messier - nebuloses i cúmuls estel·lars publicat el 1781, amb 110 objectes.
* New General Catalogue compilar el 1880, llistat de 7843 objectes.
* Catalèg de Henry Draper publicat entre el 1918 i 1924, llistat de més de 225,000 de les estrelles més brillants, s'anomenen usant HD seguit d'un nombre de 6 dígits.
* Catàleg Caldwell de Patrick Moore compilat el 1995 per complementar el catàleg Messier, va llistar 109 cúmuls estel·lars brillants, nebuloses i galàxies anonamenant-los de C1 a C109.
* 2MASS és el projecte més ambiciós per fer un mapa del cel nocturn actual. Entre els objectius s'inclou la detecció de nanes marrons, estrelles de baixa massa, i catalogar totes les estrelles i galàxies detectades. Conté més de 300 milions de fonts i han estat catalogades 1 milió.

## Catàlegs astronòmics àmpliament usats

* Catàleg Hipparcos – conté dades de 118.000 estrelles.
* Catàleg Tycho-2 – conté dades de 2.500.000 estelles.
* USNO B1.0 (1.042.618.261 estrelles/galàxies)
* 6th Orbit Catalog (Elements orbitals de doble/múltiple sistemes estel·lars)
* Catàleg d'Estrelles Dobles Washington
* Catàleg d'Estrelles Brillants o Catàleg Yale Bright Star

## Enllaços externs

* La majoria de catàlegs astronòmics es poden consultar en aquest lloc Arxivat 2007-06-23 a Wayback Machine. (anglès)
# Jeroni Galceran i Terrés

Jeroni Galceran i Tarrés (Prats de Lluçanès, 21 de maig de 1820 – la Gleva, 23 de març del 1873) fou un militar carlí
Fill de Josep Galceran i Escrigàs, va participar en algunes accions de la primera guerra carlina, sent ferit en el Setge de Solsona, i va fugir a França acabada la guerra fins al 1846, quan esclata la Segona guerra carlina i torna a les ordres de Ramon Cabrera. Va ser un dels caps carlins catalans en la tercera carlinada, participant en l'Assalt de Terrassa i sent nomenat comandant general de la Província de Barcelona un cop destituït Joan Castells i Rossell en 1873.
En el Foc de la Gleva amb 3000 homes i 100 cavalls, ocupà les alçades a La Gleva i Sant Hipòlit de Voltregà, bloquejant el destacament republicà de Conanglell, morint en la batalla.

## Referències

* ↑ Abellan i Manonellas, 2006, p. 578.
* ↑ Els personatges de l'assalt carlí a Terrassa del 22 de juliol, un per un. Nació Digital, 20/07/2012.
* ↑ Abellan i Manonellas, 2006, p. 583.
* ↑ Narración militar de la guerra carlista de 1869 a 1876 (en castellà). El cuerpo de estado mayor del ejército, 1887, p. 48.
* ↑ Abellan i Manonellas, 2006, p. 585.

## Bibliografia

* Abellan i Manonellas, Joan Anton «Els Galceran: Una nissaga carlina de Prats de Lluçanès». AUSA, XXII, 158, 2006.
# Toshiyuki Atokawa

Toshiyuki Atokawa (18 de novembre de 1968) és un karateka i kickboxer japonès retirat de la competició. Va ser campió mundial de karate i participant en la primera edició del K-1 World Grand Prix el 1993 i a l'edició del 1995.
Juntament amb Masaaki Satake, Toshiyuki Yanagisawa o Taei Kin, fou un dels representants de l'estil Seidokaikan a la dècada del 1980 i 1990.

## Biografia
### Karate

Va entrenar l'estil Seidokaikan al dojo Higashi Osaka Honbu a càrrec del mestre Kazuyoshi Ishii arribant a convertir-se en un dels millors karatekas de l'estil Seidokaikan durant la primera meitat de la dècada dels noranta. A l'edat de 19 anys, va ingressar al quarter general de Masamichi Kaikan i va adquirir un cinturó negre en 1 any i 9 mesos. El 1990 es va proclamar campió del Japó i un any més tard es va proclamar campió mundial després de derrotar l'australià Adam Watt a la final. Dos anys més tard, el 1995, va quedar subcampió del món en ser derrotat a la final pel japonès d'origen sud-coreà Taiei Kin.

### Kickboxing

Entre 1993 i 1996 Atokawa va participar en tornejos de k-1. Va ser un dels pioners en la seva disciplina pel fet que juntament amb el seu company de dojo Masaaki Satake es van convertir en els primers representants del Seidokaikan a participar en un torneig de kickboxing debutant al K-1 World Grand Prix celebrat el 3 d'abril de 1993, Atokawa va ser derrotat en els quarts de final pel kickboxer nord-americà Maurice Smith. En 1995 tornaria a participar al K-1 World Grand Prix sent derrotat una vegada més en els quarts de final pel kickboxer neerlandès Peter Aerts, rival que finalment es proclamaria campió del torneig.
El 30 de desembre de 2015 es va independitzar de Masamichi Kaikan i el 2016 va establir el seu propi estil, el Shudo Kaikan.

## Títols

* Campió a la novena edició dels All Japan Open Karate Championships (1990)
* Campió de la Karate World Cup '91 (1991)
* Campió de la tercera edició de la Tower Cup (1994)
* Subcampió de la Karate World Cup '95 (1995)

## Referències

* ↑ Fitxa de Toshiyki Atokawa (anglès)
* ↑ Inc, Active Interest Media. Black Belt. Active Interest Media, Inc., 2001-12, p. 93.
* ↑ Inc, Active Interest Media. Black Belt. Active Interest Media, Inc., 2003-01, p. 58.
* ↑ «Web Seido higashioka». Arxivat de l'original el 2010-12-21. [Consulta: 10 novembre 2022].
* ↑ Fitxa K-1 WORLD GP 1993 FINAL (anglès)
* ↑ Fitxa K-1 WORLD GRAND PRIX 1995 (anglès)
# Mercè Vila i Vidal

Mercè Vila i Vidal (Sant Gregori, 28 de juliol de 1933 - Palafrugell, 15 de març de 1982) va cursar els estudis primaris a l'Escola de Sant Gregori i els estudis de batxillerat i magisteri a Girona. Va començar a treballar a l'Escola de Llofriu a principis dels anys 60 fins a finals dels 70. A finals d'aquesta dècada va començar a treballar al CEIP Torres Jonama de Palafrugell fins al dia de la seva mort.
L'escola de Llofriu estava ubicada a Can Bassa (Llofriu), conegut antigament com a Can Calonge, i més popularment com les Escoles. Actualment és el Centre Cultural i Social Bassa Rocas de Llofriu. En aquesta casa hi vivia la Mercè amb la seva família, el seu marit i dues filles, la Roser i l'Anna. Estava formada per dues plantes i les golfes. Una part estava habilitada per ser escola, concretament la sala principal del pis de dalt es feia servir d'aula principal.; tot i que la Lola Alzina, una de les mestres més grans, recorda haver-les fet al pis de baix. D'aquesta manera, la família de la Mercè, va acabar essent una més de Llofriu. Les filles de la Mercè, l'Anna i la Roser Roura i Vila expliquen les seves experiències i vivències a l'escola de Llofriu els anys que hi van viure. Era una escola unitària i mixta, arribant algun curs a ser 65 alumnes. Expliquen recordar molt entranyablement els amics de la infantesa que sempre mantenen un record i un sentiment molt especial, l'estufa de "tacos" de fusta, el pessebre immens de l'entrada del qual el pare preparava l'estructura, l'aprenentatge cantant de les taules de multiplicar a l'estança de parets roses, els "botellins" de la llet Ram, els quaderns de problemes i operacions, les tardes de labors...

## Referències

* 1 2 «El nostre Llofriu». Llibret de la Festa Major de Llofriu 2009, pàg. 37.
* ↑ «L'Escola». Llibret de la Festa Major de Llofriu 1992, pàg. 50.
* ↑ Badia-Homs, Joan; Bisbe Lluís, Sandra; Curbet Hereu, Jordi; Piferrer Saurí, Maria. Llofriu. Palafrugell: Ajuntament de Palafrugell, Desembre 2013, p. 118-119 (Quaderns de Palafrugell).
* ↑ «Llibret de la Festa Major de Llofriu 2009». El nostre Llofriu, pàg. 37.
# The Bees

The Bees és una pel·lícula de terror de Mèxic dirigida per Alfredo Zacarías sobre abelles sud-americanes importades als Estats Units, on hi provoquen estralls.

## Argument

El Dr. Miller intenta domesticar les abelles assassines africanes, conegudes com "abelles del diable", conegudes per la seva agressivitat, i les utilitzen com a bestiar. L'experiment falla i el Dr. Miller i el seu fill són assassinats per les abelles. Només la seva dona va sobreviure a l’incident i va aconseguir obtenir unes còpies al laboratori del Dr. Hummel dels EUA.
Aviat hi haurà més morts a causa de les abelles. Els insectes desenvolupen immunitat contra el verí d'insectes. Es vol evitar la reproducció amb un aroma sexual de les abelles. Els primers èxits són enganyosos, perquè la nova raça d’abelles resulta tan intel·ligent com els humans. En adonar-se que els humans les volen exterminar, les abelles decideixen destruir la humanitat.
Les abelles desenvolupen un llenguatge que les permet comunicar-se amb els humans. Envien un ultimàtum: qui aconsegueixi guanyar la seva gràcia romandrà viu. Només un grup d'investigadors declara la guerra a les abelles.

## Repartiment

* John Saxon - John Norman
* Angel Tompkins - Sandra Miller
* John Carradine - Dr. Sigmund Hummel
* Claudio Brook - Dr. Miller
* Alicia Encinas - Alicia
* Roger Cudney - Blankeley

## Producció

La pel·lícula originalment havia de ser escrita i dirigida per Jack Hill, però va ser substituït pel productor durant el rodatge. Warner Bros. suposadament va pagar a New World Pictures una gran quantitat perquè el llançament de la pel·lícula es retardés fins després del de L'eixam (1978). Va ser una de les diverses pel·lícules finançades per Corman protagonitzades per John Saxon.

## Recepció

La pel·lícula es va estrenar l'octubre de 1978 a l'XI Festival Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror, on va guanyar la medalla de plata als millors efectes especials. Fou estrenada a Mèxic el 10 de maig de 1979.

## Referències

* ↑ The Bees Arxivat 2007-12-15 a Wayback Machine. al New York Times
* ↑ Christopher T Koetting, Mind Warp!: The Fantastic True Story of Roger Corman's New World Pictures, Hemlock Books. 2009 p 150-151
* ↑ Vagg, Stephen (2020-07-29). «The Top Twelve Stages of Saxon». Filmink.
* ↑ «Las abejas» (Méjico) y «Tarántulas» (Estados Unidos), entre artrópodos anda el juego, La Vanguardia, 12 d'octubre de 1978
* ↑ Australia da de nuevo en la diana con «Patrick», de Richard Franklin, La Vanguardia, 14 d'octubre de 1978

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube