OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elamita lineal

L'elamita lineal fou un sistema d'escriptura utilitzada a Elam vers el 2100 aC en temps de Puzur-Inshushinak, el darrer dels dotze reis de la llista de reis d'Awan que dona la llista de Susa. Va regnar vers el 2150 aC i fou contemporani d'Urnamu d'Ur i de Gudea de Lagash. Es creu que va derivar de l'escriptura protoelamita, però després d'estar en vigor uns anys va desaparèixer. S'escrivia tant de dreta a esquerra com a l'inrevés i no ha estat desxifrat. Es coneixen 22 documents en aquesta escriptura (documents A-V), 19 de pedra que són al museu del Louvre; 1 objecte (un got finament treballat, lletra Q) és a Teheran. Una inscripció apareix a l'estàtua de la deessa Narunta i a la taula del lleó (una ofrena) identificats com B i D. Un objecte procedent de Susa amb una escriptura amb signes semblants però completament diferents als altres, és considerada representant d'una escriptura prèvia al protoelamita. Els intents de desxifrar-lo semblen anar per bon camí però encara no s'ha avançat prou, tot i que l'arqueòleg francès François Desset i el seu equip van publicar un desxiframent gairebé complet el 2022.

## Referències

* ↑ «Descifrada la escritura fonética más antigua del mundo» (en castellà), 20-12-2020. [Consulta: 13 agost 2022].
* ↑ «The Decipherment of Linear Elamite Writing» (en anglès). Zeitschrift für Assyriologie und vorderasiatische Archäologie, 112, 1, 01-07-2022, pàg. 11–60. ISSN: 1613-1150. 10.1515/za-2022-0003 [Consulta: 13 agost 2022].
* Elena Cassin, Jean Bottéro i Jean Vercoutter, Los imperios del antiguo oriente, Madrid 1971
# Gallotia

Gallotia és un gènere de sauròpsids (rèptis) escatosos que inclou un conjunt d'espècies de llangardaixos endèmics de les illes Canàries.

## Taxonomia

* Gallotia atlantica
* Gallotia auaritae García-Márquez, López-Jurado & Barahona, 2001 (es creia extint)
* Gallotia bravoana Hutterer, 1985
* Gallotia caesaris (Lehs, 1914)
* Gallotia galloti (Oudart, 1839)
* Gallotia goliath (subfòssil)
* Gallotia intermedia Hernández, Nogales & Martín, 2000
* Gallotia simonyi (Steindachner, 1889)
** Gallotia simonyi simonyi (extint)
** Gallotia simonyi machadoi
* Gallotia stehlini (Schenkel, 1901)
Distribució insular de les espècies del gènere Gallotia. Baix perill = blau. Perill crític = morat. Extint = vermell. Introduïda = gris. :
| | El Hierro | La Palma | La Gomera | Tenerife | Gran Canaria | Fuerteventura | Lanzarote |
| Petites | G. caesaris | G. galloti | G. caesaris | G. galloti | G. atlantica | G. atlantica | G. atlantica |
| Grans | | | | G. intermedia | | | |
| Gegants | G. simonyi | G. auaritae | G. bravoana | G. goliath | G. stehlini | G. stehlini | |

## Referències

* Barahona, F.; Evans, S. E.; Mateo, J.A.; García-Márquez, M. & López-Jurado, L.F. (2000): Endemism, gigantism and extinction in island lizards: the genus Gallotia on the Canary Islands. J. Zool. 250(3): 373-388. doi:10.1017/S0952836900003101 (HTML abstract)
* European Environment Agency (2006) European Nature Information System (EUNIS): Gallotia. Downloaded on 18 May 2006.
* Filson, R.P. (2000): Island Biogeography and Evolution: Solving a Phylogenetic Puzzle Using Molecular Genetics. Downloaded on 11 May 2006.
* Maca-Meyer, N.; Carranza, S.; Rando, J.C.; Arnold, E.N. & Cabrera, V.M. (2003): Status and relationships of the extinct giant Canary Island lizard Gallotia goliath (Reptilia: Lacertidae), assessed using ancient mtDNA from its mummified remains. Biol. J. Linn. Soc. 80(4): 659–670. doi:10.1111/j.1095-8312.2003.00265.x (HTML abstract)
# Bathyraja shuntovi

Bathyraja shuntovi és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 140 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 300-1.470 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic sud-occidental: és un endemisme de Nova Zelanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Cox, G. i M. Francis, 1997. Sharks and rays of New Zealand. Canterbury Univ. Press, Univ. of Canterbury. 68 p.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Amaoka, K., K. Matsuura T. Inada, M. Takeda, H. Hatanaka i K. Okada (eds.), 1990. Fishes collected by the R/V Shinkai Maru around New Zealand. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio, el Japó. 410 p.
* ↑ Ishihara, H., 1990. Study on the systematics and fishery resources of the North Pacific skates (Pisces: Chondrichthyes: Rajidae). Tokyo University. 186 p. Tesi doctoral.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ Roberts, C.D., 1991. Fishes of the Chatham Islands, New Zealand: a trawl survey and summary of the ichthyofauna. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 25(1):1-19.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
* Barcodes of Life (anglès)
# Namaste Tower

Namaste Tower és un edifici projectat per construir-se a Mumbai, Índia. Farà 300 metres d'alçada i tindrà un ús mixt: acollirà un hotel i oficines. Està dissenyat per WS Atkins.

## Referències

* ↑ «Namaste Tower Facts - CTBUH Skyscraper Center». CTBUH. Arxivat de l'original el 2012-07-07. [Consulta: 1r febrer 2011].
* ↑ «Namaste Tower, Mumbai». Emporis. [Consulta: 17 maig 2014].
* ↑ 4-traders. «W Hotels Worldwide Continues Global Expansion with the Announcement of W Mumbai». 4-traders.com. Arxivat de l'original el 2018-02-27. [Consulta: 6 abril 2011].

## Enllaços externs

* Namaste Tower al "World Buildings Directory" Arxivat 2011-02-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Fuenlabrada de los Montes

Fuenlabrada de los Montes és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Jaume Ulled Bertran

Jaume Ulled Bertran (Lleida, Segrià, 1978) és un actor català de teatre, cinema i televisió.
Conegut a nivell estatal pel seu paper de l'advocat Guillermo Alvarez de la sèrie d'antena 3, Amar es para siempre. També va agafar popularitat per les seves feines teatrals amb el director i actor Josep Maria Pou tant a Catalunya com a la resta de l'estat. Fins i tot va participar en la pel·lícula documental Màscares, d'Esteve Riambau que seguia el dia a dia dels assajos del muntatge teatral Su seguro servidor, Orson Welles dirigit i protagonitzat per Josep Maria Pou.
Els orígens artístics d'en Jaume Ulled van ser al Centre de Titelles de Lleida, després es formarà com a actor a l'Institut del teatre, que ho combinaria amb el teatre independent, titelles i espectacles infantils. Fins que li va arribar la gran oportunitat al teatre Goya amb l'obra Els nois d'història dirigida per l'actor i director teatral Josep Maria Pou, que encara hi tornaria a repetir amb ell a l'obra Su seguro servidor, Orson Welles. Fa també petits papers a series de tv3 com el Cor de la ciutat, les Veus del Panamo i Emerssenda. Però no va ser fins a la sèrie d'Antena 3 Amar es para Siempre de la productora Diagonal TV que va arribar a ser popular.

## Actuacions

| Filmografia El mirall (El espejo), d'Álex Sampayo (2008) Les veus del Pamano, de Lluís Maria Güell (2009) Màscares, d'Esteve Riambau (2009) Insensibles, de Juan Carlos Medina (2011) Amar es para siempre, de Rodolf Sirera (2013) | Teatre Els nois d'història (The History Boys), d'Alan Benett. Dir. Josep Maria Pou (2008) Aquí s'aprén poca cosa, de Robert Walser. Dir. Toni Casares (2009) Una fabulació per la vida i obra de Màrius Torres, de Màrius Torres. Dir. Carles Canut (2010) El principi d'Arquimedes dir i escrita per Josep Maria Miró (2014) |

## Referències

* ↑ http://www.teatral.net/asp/artistes/resultat.asp?r=4660 Arxivat 2016-06-24 a Wayback Machine.
* ↑ «Guillermo, será el enemigo de Inés» (en castellà). Antena 3, 16-11-2012.
* ↑ http://www.cinedeaqui.es/fichaspeliculas2009/octubre/mascares/ficha_mascares.html Arxivat 2012-06-29 a Wayback Machine.
* ↑ Serra, Laura. «Els debutants de Josep Maria Pou». Ara, 20-05-2012. [Consulta: 20 agost 2023].
* ↑ https://sortactual.files.wordpress.com/2008/10/sortactual0720.pdf
* ↑ http://www.aisge.es/jaume-ulled
* ↑ http://coast.pink/jaume-ulled_10183103.html Arxivat 2016-09-14 a Wayback Machine.
* ↑ pag de Centro documentacion estatal en castellà

## Enllaços externs

* Jaume Ulled Bertran - Lloc web oficial
# Amigos del martes

Amigos del martes fou un programa musical espanyol estrenat el 10 d'octubre de 1961 a Televisió Espanyola i que realitzà en els estudis de Miramar que la cadena tenia a Barcelona.

## Format

El programa, presentat per Franz Joham i Gustavo Re, era una fusió entre espectacle còmic, protagonitzat per la parella de presentadors, i les actuacions musicals a càrrec d'artistes espanyols i de renom internacionals, com Marlene Dietrich, Juliette Gréco, Herta Frankel o Gilbert Bécaud.
Un dels principals encerts de l'espai va ser el duo de presentadors, que es van fer enormement populars a Espanya, a causa especialment de les dificultats amb el castellà del presentador austríac Joham. També es van fer famoses les intervencions d'un petit titella, anomenat Topo Gigio, que apareixia amb la presentadora Ana María Solsona.
Després de la primera temporada, i a causa del canvi d'ubicació a la programació, el magazín va passar a anomenar-se Amigos del lunes, títol que va mantenir fins a la seva cancel·lació definitiva el 1964.

## Referències

* ↑ Carreras Lario, Natividad Cristina. «Los primeros programas de variedades de TVE: de La Hora Philips a Escala en HI-FI». Universitat de Sevilla, 2011. Arxivat de l'original el 2013-09-03. [Consulta: 31 octubre 2014].
* ↑ Guerrero, Enrique. El entretenimiento en la televisión española. Deusto, 2008, p. 398. ISBN 978-84-234-2766-6.
# Circuit Castelnovese

El Circuit Castelnovese és una competició ciclista italiana d'un sol dia i que es disputa anualment a Castelnuovo Scrivia, a la província d'Alessandria.
Creada el 1964 amb el nom de Corsa di Coppi, actualment està reservada a ciclistes de categoria sub-23 i amateurs.

## Palmarès parcial

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1964 | Michele Dancelli | Italo Zilioli | Vittorio Adorni |
| 1965 | Gianni Motta | Franco Bitossi | Imerio Massignan |
| 1966 | Felice Gimondi | Michele Dancelli | Franco Bitossi |
| 1967 | Michele Dancelli | Luciano Galbo | Wladimiro Panizza |
| 1976 | Andrea Saviotti | | |
| 1977-1980 | ? | ? | ? |
| 1981 | Sandro Lerici | | |
| 1982 | Fabrizio Vitali | | |
| 1983 | ? | ? | ? |
| 1984 | Gino Lo Campo | | |
| 1985 | Bruno Cenghialta | Enrico Pezzetti | Flavio Chesini |
| 1986 | Walter Zini | | |
| 1987 | Ettore Manenti | Franco Toia | Fabio Ravaglia |
| 1988 | Ilario Guzzon | Fabrizio Ghirardi | Sergio Tolo |
| 1989 | Mirko Bruschi | | |
| 1990 | Mauro Radaelli | | |
| 1991 | Stefano Faustini | | |
| 1992 | Emanuele Brunazzi | | |
| 1993 | Alberto Destro | | |
| 1994 | Marco Bellini | | |
| 1995 | Ermanno Tonoli | | |
| 1996 | Stefano Zorza | | |
| 1997 | Arnoldas Saprykinas | Fabio Carolino | Antonio Salomone |
| 1998 | Mauro Trentini | | |
| 1999 | Nicola Chesini | Ivan Tonelli | Roman Luhovyy |
| 2000 | Simone Cadamuro | | |
| 2001 | Christian Murro | | |
| 2002 | Simone Lo Vano | Manuel Dell'Acqua | Roberto Tagliabue |
| 2003 | Stefano Bonini | Marco Baro | Marco Corsini |
| 2004 | Clemente Cavaliere | Diego Nosotti | Antonio Marotti |
| 2005 | Marco Cattaneo | | |
| 2006 | Enrico Rossi | | |
| 2007 | Cristiano Fumagalli | Bernardo Riccio | Gianluca Massano |
| 2008 | Paolo Tomaselli | Marco Giani | Gianluca Massano |
| 2009 | Daniele Canziani | Gianluca Maggiore | Marcello Franzini |
| 2010 | Federico Rocchetti | Azamat Turaev | Davide Pacchiardo |
| 2011 | Stefano Perego | Eugenio Alafaci | Flavio Valsecchi |
| 2012 | Niccolò Bonifazio | Edoardo Costanzi | Mattia Pozzo |
| 2013 | Niccolò Bonifazio | Nicolas Marini | Rino Gasparrini |
| 2014 | Mattia De Mori | Jakub Mareczko | Luca Pacioni |
| 2015 | Luca Pacioni | Marco Gaggia | Stefano Perego |
| 2016 | Jacopo Mosca | Damiano Cima | Alessandro Pettiti |
| 2017 | Francesco Messieri | Jalel Duranti | Ottavio Dotti |
| 2018 | Umberto Marengo | Alexander Konychev | Filippo Tagliani |
| 2019 | Veljko Stojnić | Sergey Rostovtsev | Stefano Frigerio |

## Referències

* ↑ Antonio Mannori. «ELITE/U23: De Mori- Koshevoy, doppio colpo Podenzano in Piemonte e Toscana» (en italià), 26-08-2014.
* ↑ «55° Circuito Castelnovese A Luca Pacioni (Viris-Maserati) – Fotoservizio Di Pisoni Antonio» (en italià), 25-08-2015.
* ↑ «Jacopo Mosca e Damiano Cima, Viris in parata a Castelnuovo Scrivia» (en italià), 30-08-2016.
* ↑ «Francesco Messieri rompe il ghiaccio a Castelnuovo Scrivia» (en italià), 29-08-2017.
* ↑ «Umberto Marengo colpisce a Castelnuovo Scrivia, la Viris torna a far festa» (en italià), 28-08-2018.

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it Arxivat 2017-01-16 a Wayback Machine.
# Elunda

Elunda (en grec Ελούντα, en AFI: [e'lunda], normalment transcrit Elounda) és un poblet de la costa nord de l'illa grega de Creta.
Forma part del municipi d'Àgios Nikólaos i de la prefectura de Lassithi. Té a prop l'illa de Spinalonga, que havia tingut un castell venecià i després una leproseria.
L'assentament més antic a Elunda va ser l'antiga ciutat d'Olous, que van fer la guerra a la ciutat de Lató. La major part de l'antiga ciutat va ser coberta pel mar cap al final de l'antiguitat, i hi ha restes visibles quan es busseja a la badia d'Elunda.
# Bathyraja smirnovi

Bathyraja smirnovi és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 100-1.000 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les mars d'Okhotsk i de Bering fins al nord del Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ishiyama R., 1958. Studies on the rajid fishes (Rajidae) found in the waters around Japan. J. Shimonoseki Coll. Fish. v. 7 (núms. 2-3). 191-394.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Bathyraja smirnovi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Ishihara, H., 1990. Study on the systematics and fishery resources of the North Pacific skates (Pisces: Chondrichthyes: Rajidae). Tokyo University. 186 p. Tesi doctoral.
* ↑ Ishiyama, R., 1967. Fauna Japonica. Rajidae (Pisces). Biogeogr. Soc. Jpn. (Tòquio): i-vi, 1-82.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Nakaya, K. i S. Shirai, 1992. Fauna and zoogeography of deep-benthic chondrichthyan fishes around the Japanese Archipelago. Jap. J. Ichthyol. 39(1):37-48.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Mould, B., 1994. A world list of rays. The scientific nomenclature and distribution of the recent Batoidea (Batoidea, Elasmobranchii, Chondrichthyes). Universitat de Nottingham, Gran Bretanya. 82 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Cabana de vinya borja

La Cabana de vinya borja és una obra de la Palma de Cervelló (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció popular feta amb pedra seca amb volta revestida interiorment de fang. Es troba prop de la carretera a Corbera, des d'on es pot veure. És de planta quadrada i volta semielíptica a l'interior.

## Història

El conreu de vinya al terme de la Palma de Cervelló, i per extensió a la comarca, es pot dir que va desaparèixer d'ençà la plaga de la fil·loxera a les darreries del segle xix. Aquest tipus de construcció era utilitzada per a guardar els estris dels vinyaters.

## Referències

* 1 2 «Cabana de vinya borja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 gener 2019].
# José María de Andrés Ferrando

José María de Andrés Ferrando (València 25 de març de 1944) ha estat un polític valencià, diputat en la primera i quarta legislatures de les Corts Valencianes.
Enginyer agrònom, ha treballat com a professor d'Organització d'empreses, al Departament d'Organització d'empreses, Economia Financera i Comptabilitat de la Universitat Politècnica de València. Entre 1997 i 1998 ha estat president del Consell Social de la Universitat Politècnica de València.
Militant del Partit Demòcrata Popular, fou elegit diputat dins les llistes de la coalició AP-PDP-UL-UV per la circumscripció de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983. Ha estat vocal de la Comissió d'Educació i Cultura i de la Comissió de seguiment dels efectes de les riades a les Corts Valencianes. Fou novament elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1995, on fou vocal de la Comissió no permanent especial per a l'estudi dels riscs, prevenció i situacions d'emergència i les seues conseqüències a la Comunitat Valenciana.

## Obres

* Administración de las organizaciones para ingenieros Universidad Politécnica de Valencia, 2003. ISBN 84-9705-509-8
* Administración de los recursos informativos Universidad Politécnica de Valencia, 2003. ISBN 84-9705-510-1

## Referències

* ↑ Resolució de 4 de juliol de 1996, de la Universitat Politècnica de València, per la qual es nomena José María de Andrés Ferrando Professor titular d'Escola Universitària, de l'àrea de coneixement «Organització d'empreses», adscrita al Departament d'Organització d'empreses, Economia Financera i Comptabilitat.
* ↑ DOCV de 31/1/1997 amb el nomenament
* ↑ DOCV de 3/4/1998 amb el cessament
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine., I Legislatura
* ↑ Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine., IV Legislatura
# Jaume Tos i Urgellès

Jaume Tos i Urgellès va ser un jurista català i advocat de l'audiència de Barcelona del segle xviii. Va ensenyar a la Universitat de Cervera. Estudià la doctrina dels juristes catalans sobre l'emfiteusi perpètua i els establiments de rabassa morta. És considerat com un dels juristes que malgrat el Decret de Nova Planta continuà cultivant un dret català.

## Obres

* Tratado de la cabrevación según el derecho y el estilo del Principado de Cataluña sus utilidades y efectos, del modo de principiar y seguir las causas de cabrevacion, de los privilegios y pretensiones del señor directo ò mediano, y de las excepciones que competen al reo ò enfiteota (castellà) (Barcelona, Emprenta de Raimon Martí, 1784, 117 pàgines)
* Disertación de la firma por razón de señorío y derecho de prelación, tanteo o fadiga (castellà) (Barcelona, Ed. Josep Rubio, 1826, 128 pàgines)

## Referències

* ↑ «Jaume Tos i Urgellès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pérez Collados, José María «La tradición jurídica catalana» (PDF) (en castellà). Anuario de Historia del Derecho Español. Tomo LXXIV, 2006, pàg. 150 [Consulta: 20 octubre 2014]. «Y podríamos seguir con la lista de ejemplos: juristas de la Universidad de Cervera que, tras los Decretos de Nueva Planta prosiguen el cultivo de un Derecho catalán que se caracterizaba, precisamente, por su personalidad doctrinal [...]. Autores como Poncio Cabañach, Francisco Grases i Gralla, José Grau i de Sunyer, Antoni Juglá i Font, Juan Antonio Torres Casana, Jaime Tos i Urgelles, Antonio Pastor, Lorenzo Santayana o Vicente Gibert lo ponen, indiscutiblemente,de manifiesto, hasta el extremo de justificar la afirmación de Torras i Bages de que "la Universidad de Cervera conservó un catalanismo que ojalá encontráramos hoy en la Universidad"»
# Holoqué

Holoqué és una companyia de teatre de carrer amb hologrames de Bellpuig.

## Espectacles

* L'oníric món de DINS (estrenat a Fira Tàrrega, 2016)

## Referències

* ↑ FiraTàrrega. «L'oníric món de DINS - Holoqué - FiraTàrrega». [Consulta: 11 juny 2018].
# Amigues fins al final

Amigues fins al final (títol original: Friends 'Til The End) és un telefilm estatunidenc dirigit per Jack Bender, difós l'any 1997. Ha estat doblada al català.

## Argument

Heather és una estudiant que triomfa en tot. Bonica i popular, canta en un grup. Un dia, coneix Zanne Armstrong, una jove fràgil que decideix protegir. Es fan ràpidament amigues però Heather no triga a percebre que Zanne no és la noia que pretén ser i que amaga un pesat passat.

## Repartiment

* Shannen Doherty: Heather Romley
* Jennifer Blanc: Zanne Armstrong / Suzanne Boxejar
* Jason London: Simon
* Harriet Sansom Harris: Mrs. Boxejar
* John Livingston: Nick
* Marisol Nichols: Alison
* Cliff Dorfman: Sammy
* Gregory Itzin: Mr. Romley
* Christine Healy: Mrs. Romley
* Nicole Bilderback: Paige
* Steven Martini: Bryan
* Jenna Leigh Green: Risa

## Referències

* ↑ «Amigues fins al final». esadir.cat.
* ↑ «Friends 'Til The End». The New York Times.