OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sergeevita

La sergeevita és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom d'Evgeneii Mikhailovich Sergeev (1924-), professor de geologia.

## Característiques

La sergeevita és un carbonat de fórmula química Ca₂Mg$_{11}$(CO₃)$_9$(HCO₃)₄(OH)₄•6H₂O. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sergeevita pertany a «05.D - Carbonats amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans i de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: alumohidrocalcita, nasledovita, paraalumohidrocalcita, dresserita, dundasita, montroyalita, estronciodresserita, petterdita, kochsandorita, hidrodresserita, schuilingita-(Nd) i szymanskiïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina d'estany Malyi Mukulan, situada al dipòsit de molibdè i wolframi de Tyrnyauz, a la vall de Baksan, a la república Kabardino-Balkària, al Caucas del Nord (Rússia). Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Sergeevite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 maig 2017].
# Nao (robot)

Nao és un robot programable d'alçada mitjana, inicialment desenvolupat per l'empresa francesa Aldebaran Robotics amb seu a París. El 2015 el grup multinacional japonès SoftBank Group va adquirir l'empresa francesa i el 2016 va canviar el nom d'Aldebaran en Softbank Robotics. El 2018 es va treure al mercat la sisena versió miliorada, el Nao$^6$.
El 15 d'agost de 2007, va substituir el gos robot Aibo de Sony com a plataforma estàndard al Robocup («Robot Soccer World Cup»), un concurs internacional de robòtica. Després d'una sèrie de prototips desenvolupat entre 2005 i 2007, el març de 2008, una primera versió exitosa (Nao Robocup Edition, anomenada també V2) va ser lliurada als participants de la RoboCup. A l'inici, el robot era principalment utilitzat als laboratoris de recerca i a l'ensenyament. A la darreria de 2008, el Nao Academics Edition va ser introduït al mercat de l'ensenyament, les universitats i les empreses. A França el 2014 se'l va fer servir una primera vegada en un xou televisiu. Comencen entre d'altres a ser utilitzats per l'atenció al client, o com a assistents terapéutics en hospitals i residències d'avis.
Nao compta amb 25 graus de llibertat (DOF) degut a la capacitat d'adherència d'ambdues mans. Totes les versions disposen d'un sensor inercial i dos receptors d'ultrasons. Nao també disposa d'un potent sistema multimèdia: quatre micròfons i dues càmeres KVGA.

## Referències

* ↑ «Presentació del Robot Humanoide NAO». Universitat de Lleida — Escola Politècnica Superior, 24-02-2012. [Consulta: 13 desembre 2018].
* ↑ «Aldebaran becomes SoftBank Robotics» (pdf) (en anglès). SoftBank Robotics, 19-05-2016. [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «Nao6» (en francès). SoftBank Robotics, 2018. [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ Alzieu, Vincent «Nao, robot 100% français, succède à Aïbo à la Robocup» (en francès). Les Numériques, 30-08-2007.
* ↑ «Standard Plataform League».
* ↑ «L'Université Paris Descartes, 1re université européenne, 2e université mondiale, à acquérir un robot humanoïde, Nao, dans le cadre d'un programme d'éducation» (pdf) (en francès). Universitat París Descartes, 2011. Arxivat de l'original el 2018-12-15. [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ Kessous, Mustapha «Portrait-robot de… Jean-Mi» (en francès). Le Monde, 24-10-2014.
* ↑ «Robots socials en hospitals i residències d'avis». Rac 1, 21-11-2016. [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «Un banc japonès incorporarà robots a la seva plantilla per rebre clients». Ara, 14-01-2015.
* ↑ «SoftBank Robotics' Nao». Cyberbotics. [Consulta: 12 octubre 2020].

## Vegeu també

* Robot Tibi
* Robot Dabo

## Enllaços externs

* Ganapati, Riya «Humanoid Robot to be ready for prime time in 2010» (en anglès). Wired, 18-11-2008.
# Pinsà rosat dels nerets

El pinsà rosat dels nerets (Carpodacus subhimachalus) és una espècie d'ocell de la família dels fringíl·lids (Fringillidae) que habita boscos i matolls al nord i est de l'Índia, el Nepal, sud-est del Tibet, sud-oest de la Xina i nord-est de Myanmar.

## Referències

* ↑ «Pinsà rosat dels nerets». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/04/2022(català)
# Albert IV de Tirol

Albert IV de Tirol (vers 1180 - 22 juliol 1253) va ser l'últim comte de Tirol de la casa de Tirol, vogt de Trent i des 1210 vogt de Bolzano.
Era fill del comte Enric I (mort el 14 de juny de 1190) i d'Agnès, filla del comte Adalberó I de Wangen. Encara era menor d'edat quan el seu pare va morir el 1190, i només va començar a governar independentment el 1202. El 1210, el bisbe Conrad el va nomenar administrador del bisbat de Brixen. Així que Albert es va fer càrrec dels drets sobirans sobre el Norithal i vall d'Eisack, que fins llavors havien estat exercits pels comtes d'Andechs ducs de Merània, que havien estat temporalment declarats fora de la llei i s'havien confiscat els seus dominis el 1209 per la seva presumpta participació en l'assassinat del rei Felip de Suàbia el 1208 a Bamberg.
Albert no va tenir fills, per la qual cosa es va assegurar que a les seves filles se'ls permetria heretat. Va casar la seva filla Elisabet (morta el 10 d'octubre de 1256) amb el duc Otó II de Merània (mort el 19 de juny de 1248), i la seva altra filla, Adelaida (morta el 26 de maig de 1279), amb el comte Meinard I de Gorízia + 1258). Va signar un contracte mutu d'herència amb els seus gendres. El 1248, va adquirir la part del Tirol en poder dels comtes d'Andechs (que havien estat rehabilitats, però es van extingir) i la part que estava en mans dels comtes d'Eppan o Appiano.
El 1252, Albert i el seu gendre Meinard van ser fets presoners a Greifenburg pel duc Bernat de Caríntia i el seu fill Felip, bisbe electe de Salzburg (1247-1256). Van ser posats en llibertat, després que va cedir les importants possessions que tenia a l'alta Caríntia i de pagar un gran rescat, havent de deixar a més dos fills de Meinard com a ostatges.
Albert IV va morir el 22 de juliol de 1253 i va ser enterrat a Stams. L'herència es va dividir entre els seus gendres els comtes Meinard I de Gorízia i Gebhard IV d'Hischberg, el segon marit de la seva filla Elisabet. Gebhard i Elisabet no van tenir fills, així que després de la seva mort, el fill de Meinard I, Meinard II de Gorízia, va reunir les possessions originals d'Albert.
Durant la seva vida, Albert havia intentat unir les seves possessions a la zona de Tirol en un sol comtat. El 1254 aquesta entitat fou anomenada Dominium Tyrolis o Tyrolis Comecia.

## Matrimoni i fills

Albert es va casar al voltant de 1211 amb Uta (mort el 1254), filla del comte Enric II de Frontenhausen-Lechsgemünd (+ 1208). Albert i Uta van tenir dues filles:
* Adelaida (vers 1218/1220 - + 26 de maig de 1279), es va casar amb el comte Meinhard I de Gorízia (+ 1258)
* Elisabet (vers 1220/1225 - 10 d'octubre de 1256), es va casar amb:
** El 1239 al duc Otó II de Merània o Andechs-Merània (+ 19 de juny de 1248)
** El 1249, al comte Gebhard IV d'Hirschberg (+ 1284)

## Referències

* Genealogia
# Miquel Movilă

Miquel Movilă (en romanès Mihai Movilă) fou un Voivoda (Príncep) de Moldàvia l'any 1607.
Fill de Simeó Movilă a la mort del seu pare al setembre de 1607 va ser nomenat Voivoda de Moldàvia. El seu mandat però va ser molt curt, ja que les intrigues de palau provocades per la vídua de Ieremia Movilă, Elisabet Csomortany de Losoncz, provocaren que Mihai fos derrocat i es col·loqués en el seu lloc el fill d'aquesta, Constantin Movilă. Movilă va haver de fugir a Valàquia on més tard moriria. Les seves restes es troben al Monestir de Dealu.

## Referències

* ↑ Xenopol, Alexandru Dimitrie. Histoire des Roumains de la Dacie trajane, depuis les origines, jusqu'à l'union des principautés en 1859 (en francès). E. Leroux, 1896.
* ↑ Nouzille, Jean,.. La Moldavie : histoire tragique d'une région européenne. [Huningue]: Éditions Bieler, DL 2004. ISBN 2-9520012-1-9.
* ↑ Medieval and Early Modern for Central and Eastern Europe (en anglès). Al I Cuza University Press.
# Halima Cisse

Halima Cisse (Tombouctou, Mali, 1996) és una dona maliana que el maig del 2021 donà a llum 9 nadons en una clínica privada del Marroc, la clínica Ain Borja de Casablanca, on l'havien evacuat des del seu país perquè pogués rebre una atenció sanitària millor tenint en compte que es tractava d'un embaràs d'alt risc. Halima Cisse, amb 25 anys, esperava set infants, els que els metges havien identificat a les ecografies. El 30 de març del 2021, quan estava de 25 setmanes, la van ingressar a la clínica, procedent de Bamako, la capital de Malí, on es trobava ingressada a l'hospital 'Point G', després que els metges van decidir evacuar-la al Marroc per precaució, perquè temien per la seva salut i la dels nadons. La sorpresa es va donar en el part, que fou per cesària al cap de 30 setmanes, quan van néixer dos més, cinc nenes i quatre nens.
El naixement s'ha inscrit al Llibre de rècords Guiness. Fins al moment, el rècord verificat sanitàriament era un naixement del 2009, quan una dona nord-americana de 33 anys, Nadya Suleman, va donar a llum 8 criatures, fet que li va valdre el sobrenom d'"octomare".

## Referències

* 1 2 «Una noia de 25 anys dona a llum 9 nadons en una clínica del Marroc. La mare esperava set infants, però la sorpresa en el part ha estat que n'han nascut dos més». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 05-05-2021 [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ «Una embarassada que esperava set fills acaba parint nou nadons al Marroc». Rac1, 06-05-2021 [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ «Malian woman gives birth to nine babies». BBC, 06-05-2021 [Consulta: 8 maig 2021].
* ↑ «Marruecos: mujer pensaba tener siete bebés y el día de su parto termina dando a luz a nueve». El Comercio, 06-05-2021 [Consulta: 8 maig 2021].
# Coqueria

Una coqueria és una fàbrica que produeix carbó de coc, un component essencial en la siderúrgia. Un producte secundari de la producció de cos és el gas de coqueria en moltes regions va antecedir el gas natural com a combustible.

## Referències

* ↑ «Coqueria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Tecnologia industria I».
* ↑ «Coqueria». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Demeure, Charles «Els recents progressos de la indústria del coc». Ciència. Institut d'Estudis Catalans, pàg. 194-207. Arxivat de l'original el 2016-03-07 [Consulta: 4 març 2016].
# Papamosques de les Tanimbar

El papamosques de les Tanimbar (Ficedula riedeli) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic de les illes Tanimbar, un arxipèlag a la zona sud-est de les Moluques, Indonèsia. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Anteriorment era considerat pel Congrés Ornitològic Internacional com una subespècie de papamosques pit-rogenc: Ficedula dumetoria riedeli

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de les Tanimbar». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 708. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Tanimbar Flycatcher. Ficedula riedeli» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 15 juliol 2022].
# Mooihoekita

La mooihoekita és un mineral de la classe dels minerals sulfurs, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat “grup de la talnakhita”. Va ser descoberta l'any 1972 a la hisenda Mooihoek del districte de Lydenburg, a la província de Mpumalanga (Sud-àfrica), sent nomenada així pel nom d'aquesta localitat.
Un sinònim és la seva clau: IMA1971-019.

## Característiques químiques

És un sulfur doble de coure i ferro, anhidre, similar químicament a la talnakhita (Cu$_9$Fe₈S$_{16}$) al grup de la qual pertany.
A més dels elements de la seva fórmula, sol portar com a impuresa níquel.

## Formació i jaciments

Apareix en jaciments de minerals sulfurs de forma massiva, a partir de roca pegmatita-dunita existent a la zona de Sud-àfrica on es va descobrir, en l'anomenat geològicament complex igni de Bushveld. Als Estats Units s'ha trobat en roca troctolita en complex de gabres.
Sol trobar-se associat a altres minerals com: haycockita, magnetita, troilita, pentlandita cúprica, mackinawita, esfalerita, moncheita, coure natiu o cubanita.

## Usos

Pot extreure's com a mena del ferro i coure.

## Referències

* ↑ «Mooihoekite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* Mooihoekita, mindat.org.
* Mooihoekita, webmineral.com.
* Manual de mooihoekita, Mineral Data Publishing.
# Miralem Sulejmani

Miralem Sulejmani (nascut el 5 de desembre de 1988 a Belgrad, Sèrbia), és un futbolista serbi que juga actualment com a davanter al Young Boys.
# Halima (cràter)

Halima és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 8,9 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim haussa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Halima». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Coqueta

Coqueta o popularment Girafa coqueta és una escultura de bronze de l'any 1972 de l'artista Josep Granyer i Giralt ubicada al capdamunt de la Rambla de Catalunya de Barcelona.
A principis de 1970, l'Associació de Comerciants de la Rambla de Catalunya, per evitar que la Rambla es convertís en un bulevar, va intentar convertir la Rambla en un parc d'escultures o zoo artístic. La idea original era fer una escultura d'un animal per a cadascuna de les seves 10 cantonades, entre l'Avinguda Diagonal i la Gran Via de les Corts Catalanes.
El projecte va ser encarregat a Josep Granyer, artista que ja havia realitzat anteriorment representacions d'animals humanitzats. De totes les escultures projectades al final només se'n varen realitzar dues. Coqueta, que representa una girafa amb una postura distesa i Meditació que és un brau o vedell amb actitud pensativa. Van ser inaugurades el 17 de març de 1972 per l'alcalde de Barcelona, Josep Maria de Porcioles.

## Vegeu també

* Art públic de Barcelona

## Referències

* ↑ «Coqueta». Art Públic. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 15 abril 2018].
* ↑ Theros, Xavier «Jirafas coquetas y terneros pensadores». El País, 22-08-2011 [Consulta: 15 abril 2018].
* ↑ «Girafa Coqueta». Bestiarium humà. [Consulta: 15 abril 2018].
* ↑ Bernal, Mauricio «Un animal al cap del carrer». El Periodico de Catalunya, 25-04-2016 [Consulta: 15 abril 2018].

## Bibliografia

* Capó, Jaume i Catasús, Aleix. Barcelona Esculturas. Edicions Polígrafa. Ajuntament de Barcelona, 2001. ISBN 84-343-0979-3.
# Rosa Stern

Rosa Stern (5 de març de 1981, Viena, Imperi Austrohongarès - 9 d'agost de 1962, Christchurch, Nova Zelanda) fou una química austríaca precursora de les anàlisis químiques mitjançant gotes i especialista en química agrícola.
Fou alumna de Susi Glaubach i es graduà en química a la Universitat de Viena el 22 de juliol de 1914, sis dies abans de l'esclat de la Primera Guerra Mundial. Seguí investigant a l’institut químic amb el químic Fritz Feigl (1891-1971), amb el qual el 1921 publicà el primer article complet sobre anàlisi mitjançant gotes. Aquest treball pioner fou ignorat fins que químics analítics com Wilhelm Schlenk (1879-1943), Robert Strebinger (1886-1952) o Georg Vortmann (1854-1932) donaren suport a aquest mètode d'anàlisi amb reactius en quantitats de gotes. Durant els anys següents, Stern treballà com a química en una empresa vienesa. En aquests anys, Stern i Leo Krammer, de la Hauser i Sobotka Malzfabrik Wien – Stadlau, patentaren processos de preparació de l'amilasa. En una patent de juny de 1938, es descriuen dos invents protegits i dos no protegits. No obstant això, publicaren diversos articles d'interès purament científic. L'abril de 1939, Stern emigrà primer a Londres i d'aquí a Nova Zelanda. El 1940 ocupà una plaça a l’Institut d’Investigació del Blat a Christchurch, Nova Zelanda. En aquesta institució, Rosa Stern publicà nombrosos estudis científics.

## Referències

* ↑ Feigl, Friedrich; Stern, Rosa «Über die Verwendung von Tüpfelreaktionen in der qualitativen Analyse» (en alemany). Zeitschrift für analytische Chemie, 60, 1, 01-01-1921, pàg. 1–43. DOI: 10.1007/BF01419105. ISSN: 1618-2650.
* ↑ Soukup, Rudolf Werner; Rosner, Robert «Scientific contributions of the first female chemists at the University of Vienna mirrored in publications in Chemical Monthly 1902–1919» (en anglès). Monatshefte für Chemie - Chemical Monthly, 150, 5, 01-05-2019, pàg. 961–974. DOI: 10.1007/s00706-019-02408-4. ISSN: 1434-4475.
# Eudaimonisma

Eudaimonisma és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Eudaimonisma batchelorella, que es troba a Austràlia, on ha estat registrada a Queensland, el Territori del Nord i Austràlia del Sud.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 22 febrer 2019].
# Miquel Peiró i Victori

Miquel Peiró i Victori (Aiguafreda, Vallès Oriental, 7 de febrer de 1887 - l'Hospitalet de Llobregat, 25 de juliol de 1936) fou un laic, terciari dominic, mort per les seves creences al començament de la Guerra civil espanyola. Considerat màrtir, és venerat com a beat per l'Església catòlica. És germà del frare dominic Ramon Peiró i Victori, també martiritzat i mort durant la persecució religiosa.

## Biografia

Nascut a Aiguafreda, el seu pare va morir en 1894; llavors va ingressar al col·legi d'orfes de Sant Julià de Vilatorta, dels Pares de la Sagrada Família. Amb la seva mare, anà a viure a Roda de Ter, on la seva tia Dominga Victori dirigia una escola de les Dominiques de l'Anunciata. Hi començà a treballar, a la fàbrica tèxtil Tecla Sala, i en 1913, la propietària li confià un lloc de responsabilitat a la fàbrica de l'Hospitalet de Llobregat.
Es va casar el 30 de gener de 1915, amb Francesca Ribes i Roger, de Roda de Ter. Molt religiós, va fer-se membre del Tercer Orde de Sant Domènec com a seglar, i col·laborà en cercles d'obrers catòlics. El 24 de juliol de 1936, durant les persecucions religioses començades amb la Guerra Civil espanyola, anà a Barcelona en busca de notícies sobre el seu germà, el dominic Ramon Peiró i Victori, que fou mort. En el camí, va veure esglésies i convents incendiats i profanats; en tornar a l'Hospitalet, va reunir la família per pregar, però a la nit fou detingut a casa seva. Els milicians cercaven també el seu fill Josep, religiós i també martiritzat més tard. Poc després, fou mort al mateix carrer, d'un tret, als 49 anys. La seva esposa va fer col·locar un crucifix al taüt. Té un carrer dedicat a l'Hospitalet de Llobregat.

## Referències

* ↑ Divini Redemptoris, Lettera Enciclica sul comunismo ateo, 19 marzo 1937, Pio XI
* 1 2 Miquel Peiró i Victori a lhospitaletdellobregat.wordpress.com
* ↑ José Aparicio Sanz e 232 Compagni Martiri in Spagna (+ 1936-1939)
# La Casa Blanca

«La Casa Blanca» té aquests significats:
* La Casa Blanca o sa Casa Blanca, barri de la ciutat de Palma (Mallorca)
* La Casa Blanca (Montmany), masia al municipi de Figaró-Montmany (Vallès Oriental)
* La Casa Blanca (Montadó), masia al poble de Montadó (municipi d'Isona i Conca Dellà)
* La Casa Blanca (Puigverd), masia i casa senyorial moderna al poble de Puigverd, al municipi de Tremp
* La Casa Blanca (Senterada), masia al municipi de Senterada (Pallars Jussà)
# Rosa Tudor

La rosa Tudor (de vegades anomenada també rosa anglesa o rosa de la unió) és l'emblema floral heràldic tradicional d'Anglaterra, i agafa el seu nom i orígens de la dinastia Tudor, que va unir la Casa de York i la Casa de Lancaster. La rosa Tudor combina, per tant, els emblemes de les dues cases; és una combinació de la rosa roja de Lancaster i la rosa blanca de York.
La rosa Tudor apareix en algunes monedes, per exemple en la moneda de vint penics britànica, així com en l'escut del Regne Unit.

## Bibliografia

* Wise, Terence; Richard Hook; William Walker. Medieval Heraldry. Osprey, 1980. ISBN 0-85045-348-8.

## Referències

* ↑ Flor Nacional de Inglaterra (Rosa Tudor). EcuRed
* ↑ Rosa inglesa. Florpedia

## Vegeu també

* Bandera d'Anglaterra

## Enllaços externs

* Red roses and white: A brief history of the Tudor Rose. Royal Central (anglès)
# Falant (personatge mític)

Falant (llatí: Phalanthus; grec antic: Φάλανθος) va ser, segons la mitologia grega, un mític líder fenici que va defensar Ialisos a Rodes i la va conservar per un temps contra els doris dirigits per Ificle, que ja havien conquerit la resta de l'illa. Un oracle li va assegurar que no perdria la ciutat mentre els corbs fossin negres i mentre no hi hagués peixos a l'aigua de la cisterna on bevien els assetjats. Ificle se'n va assabentar i va subornar a un servidor de Falant (o potser a Dòrcia, la filla de Falant que s'havia enamorat d'Ificle) i va fer volar per damunt de la ciutadella corbs pintats de blanc amb guix i va fer posar peixos d'amagat a la cisterna. Falant, quan ho va veure, es va desmoralitzar i va capitular. Aquest va ser el final de la dominació fenícia de l'illa.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 287. ISBN 9788496061972.
# Narmada

El riu Narmada, Narbada o o Nerbudda (en devanagari: नर्मदा; en gujarati: નર્મદા), també anomenat Rewa, és un llarg riu que discorre per la part central de l'Índia, el cinquè més llarg del subcontinent indi. Narmada és una paraula sànscrita que significa 'el que està dotat de felicitat'. Forma la frontera tradicional entre el nord i el sud de l'Índia i flueix en direcció oest durant un llarg trajecte de 1.312 km fins a desembocar al golf de Khambhat o golf de Cambai al mar d'Aràbia, 50 km a l'oest de la ciutat de Bharuch, a l'estat de Gujarat.
És un dels tres únics rius principals de l'Índia peninsular, i el més llarg d'aquests, que flueix en direcció est-oest (els altres dos són els rius Tapti i Mahi) i també l'únic riu de l'Índia que passa per una fossa tectònica, fluint a l'oest entre les serralades Satpura i Vindhya. En el seu recorregut, discorre pels estats de Madhya Pradesh (1.077 km), Maharashtra (74 km: 35 km de la frontera entre Madhya Pradesh i Maharashtra i uns altres 39 km de frontera entre Madhya Pradesh i Gujarat) i Gujarat (161 km).
Les principals ciutats que es troben properes a les seves vores són Jabalpur (1.117.200 habitants el 2001), Baruch i Omkareshwar.
Claudi Ptolemeu l'esmenta com a Namados i en el Periplus se l'anomena Namnadios. En escrits sànscrits, en el Mahabharata i Ramayana, apareix com a Rewa, probablement de l'arrel rev ('saltar'). Els llocs més sagrats del seu curs són Suklatirtha, amb un antic arbre banya que porta el nom del sant Kabir, i el lloc del sacrifici del cavall del Raja Bali, prop de Broach. Durant el motí del 1857, el riu marcava el límit sud de la rebel·lió, i els britànics en van conservar el control tot i incidents aïllats; Tantia Topi va fer una incursió al sud del riu el 1858, sense èxit.
A la seva conca, s'ha realitzat recentment un important projecte d'explotació hidroelèctica i reg (Narmanda Dam Project), amb la construcció de diverses preses (més de 30 previstes), i n'és la més important la presa Sardar Sarovar.

## Vegeu també

* Mandleshwar.
* Marble Rocks.
* Sher.