OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Regió eclesiàstica Triveneto

La regió eclesiàstica Triveneto és una de les setze regions eclesiàstiques en les que està dividit el territori de l'Església catòlica a Itàlia. El seu territori es correspon al de les regions administratives de Veneto, Friül - Venècia Júlia i Trentino-Alto Adige de la República Italiana, a més d'algunes parròquies de la província de Brescia. Es tracta de la regió eclesiàstica més gran de la Conferència Episcopal Italiana, tot i que no és la més poblada.

## Història

L'antiga ciutat romana d'Aquileia, bisbat des del segle iii, va provocar una intensa activitat missionera, que va conduir a la cristianització del nord-est d'Itàlia i l'establiment de bisbats. Frontera terrestre i frontera amb el món germànic i eslau, les grans àrees del Triveneto van ser creuades durant els segles pels invasors, que es van sotmetre a les dificultats dels residents. La zona va florir després de l'any Mil, quan el renaixement de la ciutat també havia donat lloc a la represa de poder per part dels bisbes, que es van convertir en punts de referència importants. Els següents èpoques van veure com el sorgiment d'una religió popular que es va expressar en els nombrosos santuaris i llocs de culte erigits en l'època.

## La regió eclesiàstica avui
### Història

Superfície en km²: 40.674 Habitants: 6.895.639 Parròquies: 3.527 Nombre de sacerdots seculars: 4.897 Nombre de sacerdots regulars: 2.104 Nombre de diaques permanents: 264

### Subdivisions

Aquesta regió eclesiàstica està composta per quinze diòcesis, repartides així:
* Patriarcat de Venècia, metropolitana, que té com a sufragànies:
** Bisbat d'Adria-Rovigo
** Bisbat de Belluno-Feltre
** Bisbat de Chioggia
** Bisbat de Concordia-Pordenone
** Bisbat de Pàdua
** Bisbat de Treviso
** Bisbat de Verona
** Bisbat de Vicenza
** Bisbat de Vittorio Veneto
* Arquebisbat de Gorizia, metropolitana, que té com a sufragània
** Bisbat de Trieste
* arquebisbat de Trento, metropolitana, que té com a sufragània
** Bisbat de Bolzano-Bressanone
* Arquebisbat d'Udine, metropolitana, sense sufragànies

### Conferència episcopal del Triveneto

* President: Francesco Moraglia, patriarca de Venècia
* Vicepresident: Luigi Bressan, arquebisbe de Trento
* Secretari: Giuseppe Pellegrini, bisbe de Concordia-Pordenone

## Diòcesis suprimides del Triveneto

* Bisbat d'Altino
* Patriarcato d'Aquileia
* Bisbat d'Asolo
* Bisbat de Caorle
* Bisbat de Castello
* Bisbat d'Equilio
* Bisbat d'Eraclea
* Bisbat de Gradisca
* Patriarcat de Grado
* Bisbat d'Oderzo
* Bisbat de Sabiona
* Bisbat de Torcello
* Bisbat de Zuglio

## Enllaços externs

* Annuario della CEI Arxivat 2004-06-18 a Wayback Machine.
# Reducto

Reducto és un barri del centre-sud de Montevideo, Uruguai. Limita amb els barris de Bella Vista a l'oest, Prado i Atahualpa al nord, La Figurita i Villa Muñoz a l'est i La Aguada al sud. Els seus principals carrers són les avingudes Millán i San Martín, mentre que l'avinguda General Flores s'estén per la zona est.

## Enllaços externs

* Informació sobre els noms dels barris de Montevideo (castellà)
# Redueña

Redueña és un municipi del nord-est de la Comunitat de Madrid.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 144 | 163 | 188 | 221 |
# Rajoy

Rajoy és el nom dels següents personatges:
* Mariano Rajoy Brey (n.1955), polític gallec, president del govern espanyol entre el 2011 i el 2018.
* Carlos Blanco-Rajoy Martínez-Reboredo (1930-2011), advocat i polític gallec.

## Vegeu també

* Bartolomé Raxoi e Losada (1640-1772), arquebisbe de Santiago de Compostel·la, impulsor de la construcció del Pazo de Raxoi
# Ratpenat de sacs alars equatorià

El ratpenat de sacs alars equatorià (Balantiopteryx infusca) és una espècie de ratpenat de la família dels embal·lonúrids que es troba a Colòmbia i a l'Equador.
Està amenaçada per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* ↑ . Balantiopteryx infusca. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 10-10-08.
* ↑ Distribució (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
# República d'Itàlia

* Aquesta article parla sobre l'estat existent entre 1802 i 1805 sota el domini de Napoleó Bonaparte. Per a l'estat existent actualment vegeu República Italiana.
La República d'Itàlia (en italià: Repubblica Italiana) fou una república situada al nord de la península Itàlica que existí entre 1802 i 1805.
Aquest fou un estat satèl·lit, inicialment, de la Primera República Francesa i, posteriorment, del Primer Imperi Francès sota la presidència de Napoleó Bonaparte.

## Orígens

El 26 de gener de 1802 els diputats de la República Cisalpina decidiren modificar la constitució de la República per permetre que Napoleó Bonaparte es convertís en el primer president la República. Aquesta nova constitució va fer canviar el nom de la República però mantingué els territoris que havien integrat la República Cisalpina, principalment les zones de la Romanya i la Llombardia.

## Bandera

Amb el naixement de la República d'Itàlia es conservaren els colors de la bandera tricolor utilitzada durant la República Cisalpina, si bé la forma fou variada situant un quadrat verd inserit en un rombe blanc que al seu torn estava inserit en un quadrat vermell.
Aquesta composició es manté avui en dia en l'ensenya presidencial del President d'Itàlia.

## Fi

Amb l'assumpció per part de Napoleó Bonaparte del títol d'Emperador de França l'any 1805, la República d'Itàlia es transformà en el Regne d'Itàlia, esdevenint el mateix Napoleó rei d'Itàlia i el seu fill adoptat Eugeni de Beauharnais virrei del mateix estat.
# República d'Infants de Vilamar

La República d'Infants de Vilamar és el nom amb què es va conèixer l'organització del dia a dia a les Colònies de Vilamar de Calafell, entre 1922 i 1936. La concepció i l'organització d'aquestes eren diferents de totes les experiències de colònies escolars organitzades fins aleshores per l'Ajuntament de Barcelona. El principal inspirador va ser el seu primer director, el pedagog Pere Vergés i Farrés.
A Vilamar s'hi reproduïa l'organització social pròpia d'una ciutat. Estava formada per dotze pavellons de fusta transformats en casetes on s'allotjaven 25 infants. Enmig de cada dues casetes hi havia un jardí i el conjunt formava una vil·la, que es deien Vilablava, el Pinar, el Putxet, Puigverd, Vilaroig i Arenys d'Or. Cada tres vil·les feien un barri, el barri de la Dreta i el barri de l'Esquerra, que, separats per la plaça major, formaven el poble de Vilamar.
A Vilamar es buscava construir els fonaments d'una ciutat ideal on cada infant exercís uns drets i uns deures i esdevingués un ciutadà responsable. El Consell de Sis era el màxim òrgan de Vilamar, i qui reunia la responsabilitat més gran era el president de la República (que els primers anys va ser l'escriptor Andreu-Avel·lí Artís i Tomàs, "Sempronio", amb 12 anys). El Consell de Divuit incloïa també professorat. Finalment, l'autoritat màxima i representant de l'Ajuntament de Barcelona era el veguer, càrrec que els primers anys va recaure en Ventura Gassol.
A més d'aquests càrrecs de govern, a Vilamar hi havia altres càrrecs d'organització social: hi havia bibliotecari, carter, cronistes que s'encarregaven de redactar el Diari de Vilamar, cambrers, telefonistes, jardiners... Tots els càrrecs eren escollits democràticament.
L'arribada de la Dictadura va capgirar aquest plantejament organitzatiu i pedagògic que havia funcionat durant els dos primers anys (1922 i 1923) i s'imposà l'adoctrinament autoritari, que va durar fins al 1929. El 1930, coincidint amb el nou període polític, es va restaurar la República de Vilamar.

## Referències

* ↑ Colònies de Vilamar. Una aventura pedagògica a Calafell (1922-1936). Editorial Efadós, novembre 2022, p. 89-100. ISBN 978 84 19239 39 6.
* ↑ «Vilamar. El Consell de Sis». Diari de Vilamar, 29-08-1922, pàg. 2-3.
* ↑ J.M.C. «Sempronio, cronista periodístico de la ciudad». Barcelona. Metrópolis Mediterrània, 65, 2005, pàg. 59.
* ↑ Monegal, Ferran «Sempronio, "president de la República d'Infants"». La Vanguardia, 22-10-1976, pàg. 31.
* 1 2 «Vilamar. El Consell Superior de Divuit i la Vegueria». Diari de Vilamar, 2, 30-08-1922, pàg. 1.
* ↑ Colònies de Vilamar. Una aventura pedagògica a Calafell (1922-1936). Editorial Efadós, novembre 2022, p. 132. ISBN 978 84 19239 39 6.
* ↑ «El restabliment de la colònia "Vilamar" a la platja de Calafell». La Publicitat, 18-07-2022, pàg. 5.
# Rebaix de la vorada

El rebaix de la vorada es crea per facilitar la transició de vehicles i/o vianants entre el nivell de la vorera i el de la calçada.
És una alteració en la continuïtat de la vorada que pot modificar la resta de la vorera parcialment o total fins a la línia de façana.
Tradicionalment s'han rebaixat les vorades deformant part de la vorera, mentre que avui en dia existeixen peces prefabricades per a la formació de rampes que resolen satisfactòriament la geometria requerida.
A vegades s'anomena gual calcant el paral·lelisme que fa el castellà amb el gual d'un riu (en castellà vado).

## Rebaix de la vorada en pas de vianants

El rebaix de la vorada en un pas de vianants es dissenya i se situa complint la normativa d'accessibilitat. Però tot i que una persona sense problemes de mobilitat podria baixar i pujar la vorada fàcilment, el rebaix facilita la mobilitat a tothom.
El rebaix ha de garantir la continuïtat de l'itinerari accessible dels vianants en la transició entre la vorera i la calçada sense envair l'itinerari accessible dels vianants que transcorren per la vorera. En cas que no es pugui complir perquè la vorera és massa estreta, es rebaixa tota sencera fina a la línia de façana.
El rebaix es considera accessible quan pot ser utilitzat de forma autònoma i segura per totes les persones, tinguin o no alguna discapacitat. Segons el codi d'accessibilitat, això significa que ha de complir els següents requisits:
* L'amplada lliure mínima ha de ser d'1,20m,
* La vorada s'enrasa amb la calçada. Els cantells s'arrodoneixen o aixamfranen a 45 graus.
* El pendent longitudinal de la rampa és com a màxim del 12%.
* El pendent transversal màxim és del 2%.
* Se senyalitza amb paviment de textura diferenciada.

## Rebaix de la vorada en pas de vehicles

El rebaix de la vorada en un pas de vehicles és menys restrictiu que el del pas de vianants.
Per tal d'evitar que els invidents puguin confondre'ls amb els rebaixos dels passos de vianants, no han de tenir franges senyalitzadores.
Els passos de vehicles tampoc haurien d'afectar de cap manera l'itinerari de vianants que el travessen caminant per la vorera. El codi d'accessibilitat estableix que:
* L'itinerari de vianants que el travessen, no pot quedar afectat en el seu pendent longitudinal.
* L'itinerari de vianants que el travessen, no pot quedar afectat per un pendent transversal superior al 2%.
En cas que no es pugui complir perquè la vorera és massa estreta, es poden utilitzar vorades de secció aixamfranada per facilitar la pujada del vehicle a la vorera.
# Regressió

«Regressió» té aquests significats:
* Regressió lineal, mètode estadístic que modelitza la relació entre una variable dependent i variables independents
* Regressió no lineal, mètode estadístic que modelitza un problema d'inferència
* Regressió logística, model de regressió per a variables dependents distribuïdes de forma binomial
* Regressió de Poisson, forma de regressió estadística utilitzada per modelar dades de recompte i una taula de contingència
* Regressió vegetal en ecologia tracta sobre el retrocés de la cobertura vegetal
* Prova de regressió, tipus de prova de programari que pretén trobar errades de regressió
Viccionari
# Ratpenat d'orelles d'embut cubà

El ratpenat d'orelles d'embut cubà (Chilonatalus micropus) és una espècie de de ratpenat natàlid que viu a les illes de Cuba, Jamaica, Hispaniola, Bahames i San Andrés y Providencia.

## Subespècies

* Chilonatalus micropus brevimanus
* Chilonatalus micropus macer
* Chilonatalus micropus micropus

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
# Rellotge de vapor

Un rellotge de vapor és un rellotge totalment o parcialment mogut per un motor de vapor. Només n'hi ha uns quants en funcionament, la majoria dissenyats i construïts pel rellotger canadenc Raymond Saunders per a la seva exhibició en espais públics. Els rellotges de vapor construïts per Saunders estàn instal·lats: a Otaru, Japó; a Indianápolis, EUA; i a les ciutats canadenques de Vancouver, i Port Coquitlam, ambdues a la Columbia Britànica. Altres rellotges de vapor fets per altres creadors es mostren a Saint Helier, Jersey i al mercat de Chelsea Farmers a Londres, Anglaterra.
Encara que habitualment se'ls ha donat un aspecte de antiguitats del segle xix, els rellotges de vapor són fenòmens recents inspirats i construïts per Saunders el 1977 a Gastown, Vancouver. Una excepció és el rellotge de vapor construït al segle xix a Birmingham per l'enginyer britànic John Inshaw per demostrar la versatilitat de la força del vapor.

## La taverna del rellotge de vapor

El 1859, l'enginyer i home de negocis John Inshaw va obtenir la propietat del pub a la cantonada de Morville Street amb Sherborne Street en Ladywood, Birmingham. En una aposta perquè es parlés del seu establiment a l'àrea, a part de decorar-lo amb diversos models de rellotges, Inshaw va aplicar el seu interès en el motor de vapor per construir un rellotge mogut pel vapor. Una petita caldera produïa vapor; el vapor es condensava en gotes d'aigua que queien sobre un plat en intervals regulars, sent el pes d'aquest plat el que movia el mecanisme. El rellotge va ser instal·lat sobre la porta, i el pub va arribar a ser conegut com la taverna del rellotge de vapor. L'establiment va tenir tant èxit que va arribar a convertir-se en un music hall el 1880.

## El rellotge de vapor de Gastown

El primer rellotge de vapor de Raymond Saunders es va construir el 1977 com una atracció turística per al renovat districte de Gastown a Vancouver. Encara que el rellotge pertany a la ciutat de Vancouver, els fons per al projecte van ser obtinguts de comerciants i propietaris locals, així com donants privats. Mogut per vapor i diversos motors elèctrics, el rellotge mostra l'hora en quatre esferes i anuncia els quarts amb un xiulet que toca els Quarts de Westminster.

## Referències

* ↑ Upton, Chris. «John Inshaw's Steam Clock». Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 17 setembre 2010].
# Rellotge de sol d'August

El rellotge de sol d'August o Horologium Augusti fou el primer rellotge de sol construït a Roma, construït al Camp de Mart a pocs metres de l'Ara Pacis per ordre d'August l'any 10 aC. El rellotge de sol d'August ocupava una gran àrea que abastava des de l'actual plaça de San Lorenzo in Lucina fins a la piazza del Parlamento. El rellotge de sol era una gran plaça i consistia d'un quadrant amb incrustacions de bronze situat a la meitat superior de la plaça i un obelisc amb un globus de bronze a la punta situat al centre, de tal manera que, segons la posició del sol, l'ombra de l'obelisc es projectava en una banda o altra del quadrant, tot mostrant el dia i el mes mitjançant la longitud exacta de l'ombra projectada el migdia.
Actualment es pot observar ben poc d'aquest monument. L'obelisc fou dut per August des d'Heliòpolis després d'incorporar Egipte a l'Imperi Romà. L'obelisc es va mantenir dempeus fins que es trencà en algun moment entre els segles VIII i XII i va quedar colgat. No va ser fins al 1748 que es van recuperar les restes de l'obelisc i va ser restaurat i reconstruït a les acaballes del segle xviii a la Piazza di Montecitorio.
De la gran plaça circular amb inscripcions de bronze només en queda la línia del meridià, la qual fou descoberta per un equip d'arqueòlegs alemany dirigits per l'investigador Edmund Buchner. Aquesta secció encara és visible (vegeu la fotografia).

## Referències

* ↑ Robert E. A. Palmer, "Studies of the Northern Campus Martius in Ancient Rome" Transactions of the American Philosophical Society New Series 80.2 (1990:1-64) p. 21, commenting on the Acta of the Secular Games.

## Vegeu també

* Mausoleu d'August
# Restauració

«Restauració» té aquests significats:
* Història:
** Restauració Kenmu (Japó, 1333)
** Restauració anglesa (Anglaterra, 1660)
** Restauració (absolutisme) (Europa, 1814)
*** Restauració francesa
*** Restauració absolutista a Espanya o primera restauració borbònica.
** Restauració Meiji (Japó, 1868)
** Restauració borbònica o segona restauració borbònica (Espanya, 1874)
** Tercera restauració borbònica o transició democràtica espanyola (Espanya, 1975)
* Art:
** Restauració (art)
** Restauració d'imatge
** Conservació i restauració
* Altres:
** Restauració (gastronomia)
Viccionari
# Rhinogobius nagoyae

Rhinogobius nagoyae és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Subespècies

* Rhinogobius nagoyae formosanus (Oshima, 1919)
* Rhinogobius nagoyae nagoyae (Jordan & Seale, 1906)

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. Notes on a collection of Japanese fishes, made by Dr. J. Morrow. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 144-150.
* 1 2 BioLib (anglès)
# Rhinogobius nammaensis

Rhinogobius nammaensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Nam Ma (Laos).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. El Banc Mundial. Freshwater Fish. Vietnam (BOOK), juny: i-iii + 1-123 + 1-18.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Riu Adagum

* No s'ha de confondre amb Adagum.
El riu Adagum - Адагум (rus) - és un riu de Rússia que passa pel krai de Krasnodar. És un afluent per l'esquerra del riu Kuban.
Neix als vessants septentrionals de la serralada Markotkhskogo. Té una llargada de 66 km, i tot i que té grans crescudes en l'època de desglaç, hi ha anys que a l'estiu fins i tot s'asseca.
Els seus principals afluents són el Kudako, el Psebeps, el Guetxepsin, el Sukhoi Auixedz, el Khobza i el riu Abín.
# Ratpenat nassut vermell

El ratpenat nassut vermell (Harpiocephalus harpia) és un ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a l'Índia, Indonèsia, les Filipines i Taiwan. Es tracta de l'única espècie del gènere Harpiocephalus.

## Referències

* ↑ Csorba, G. et al. Harpiocephalus harpia. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 2 abril 2018.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Rivulus agilae

Rivulus agilae és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Guaiana Francesa, Surinam i Guaiana.

## Referències

* ↑ «Rivulus agilae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Roc del Moro (Arboçols)

El Roc del Moro és una muntanya rocosa de 774,5 m alt del límit dels termes comunals d'Arboçols i de Tarerac, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És a la zona nord-oriental del terme d'Arboçols, i a l'occidental del de Tarerac. És al sud-est del Roc del Cucut, al sud-oest del poble de Tarerac.
En el seu entorn han estat trobades restes que podrien correspondre a un castell altmedieval.

## Referències

* ↑ Fondation du prieuré de Marcevol.
* ↑ El Roc del Moro en els ortofotomapes de l'IGN
# Ricardo Costa Santos

Ricardo Alex Costa Santos, o senzillament Ricardo Santos, (Salvador, Brasil 1975) és un jugador brasiler de voleibol platja, conegut com la màquina de bloquejar per la seva efectivitat de blocatges a la xarxa.

## Biografia

Va néixer el 6 de gener de 1975 a la ciutat de Salvador de Bahia, població situada a l'estat de Bahia.

## Carrera esportiva

Va començar a competir a voleibol platja als 19 anys, sense haver practicat abans aquest esport en la seva modalitat clàssica indoor.
Va participar, als 25 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on formant parella amb Zé Marco aconseguí guanyar la medalla de plata. Formant parella amb Emanuel Rego va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on aconseguiren guanyar la medalla d'or. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (Xina) aconseguí guanyar, juntament amb Rego, la medalla de bronze, convertint-se així en el primer jugador de voleibol platja en obtenir tres medalles olímpiques.
Entre els seus títols més importants, figuren també:
* Campió del Circuit Mundial 2000, 2003 i 2004
* Medalla d'or dels Goodwill Games 2001
* Campió del Campionat Mundial 2003
* Campió del Circuit Brasiler 2002 i 2003

## Enllaços externs

* (anglès) www.bvbinfo.com - Ricardo Santos