OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Bonet (Besalú)

Can Bonet és un edifici del municipi de Besalú (Garrotxa). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una edificació de dimensions considerables, de planta quadrada i amb un primer pis sobre el qual s'aixeca encara una torre de planta quadrada. La porta principal, que és d'acer, es troba a la façana nord. Al primer pis hi ha un balcó seguit que ocupa tres dels quatre cantons, mentre que al segon pis hi ha tres balcons per façana. En una de les façanes hi ha també una gran terrassa. Tant la part superior de l'edifici com la torre que s'aixeca l'alçada d'un pis sobre la resta de la construcció estan rematats per merlets.

## Referències

* ↑ «Can Bonet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2014].
# Otsagabia

Otsagabia (en basc, cooficialment en castellà Ochagavía) és un municipi de Navarra, a la comarca de Roncal-Salazar, dins la merindad de Sangüesa. Limita amb Lekunberri (Baixa Navarra) (Baixa Navarra) i Larraine (Zuberoa) al nord, a l'est amb Itzaltzu i Uztarroze a l'oest amb Orbaizeta i Jaurrieta i al sud amb Ezkaroze.

## Topònim

Existeix una etimologia popular que fa derivar el nom Otsagabia de quan els francesos van cremar aquesta vila gairebé totalment el 1794 durant la Guerra de la Convenció. Segons aquesta història sols van quedar vuit cases en peu i d'aquí s'hauria derivat el nom del poble; de vuit havia → Ochagavía. No obstant això, aquesta etimologia no té cap mena de fonament, ja que el poble es deia així ja de molt abans (en un document de 1284 apareix citat com Oxagavía).
Els filòlegs consideren el nom del poble d'origen basc, encara que no es posen d'acord sobre el seu significat etimològic. El nom sembla estar compost de dues paraules, però existeixen moltes possibles interpretacions sobre el seu significat. Otsa pugues traduir-se per Ots(o)a (el llop); (H)otza (fred) o Ossa (pastura); mentre que gabia s'ha traduït tradicionalment per kabia (el niu), gabia (el martinet o mall de ferreria) o gabia (variant dialectal de la nit) entre altres paraules. El fet que l'escut del poble mostri un llop és fidel reflex que des de fa segles s'ha relacionat el nom del poble amb els llops, molt presents fins al passat segle en aquests paratges muntanyencs i boscosos. Ricardo Ciérbide considerava que gabia era una variant de la paraula kabia (niu), pel que podria traduir-se lliurement com a llobera. Julio Caro Baroja pensava no obstant això que gabia tenia el significat de martell de ferreria (martinet), i que per tant al·ludia a una instal·lació metalúrgica situada antigament en el lloc.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 701 | 680 | 680 | 681 | 688 | 680 | 667 | 655 | 651 | 648 | 621 |
| Fonts: Otsagabia i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Gary Jones (desambiguació)

Gary Jones és el nom dels següents personatges:
* Gary Jones (actor), actor canadenc
* Gary Jones (dissenyador de vestuari), dissenyador de vestuari nord-americà
* Gary Jones (motociclista), pilot de motociclisme nord-americà
# Criserm de Corint

Criserm de Corint (en llatí Chrysermus, en grec antic Χρύσερμος "Khrysermos") fou un escriptor grec de Corint d'època desconeguda.
Plutarc, Estobeu i Foci el mencionen com a autor de les obres següents:
* Una història de l'Índia en 80 llibres com a mínim
* Una història de Pèrsia.
* Una història del Peloponès.
* Un tractat sobre rius.

## Referències

* ↑ Chrysermus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 699
# Càlam (escriptura)

El càlam és un instrument de canya (Arundo donax o bambú) tallada en punta que s'utilitza per a l'escriptura sobre argila, cera o, mullat en tinta, sobre papir, pergamí o paper.
El seu ús comença el segle xx aC. Va donar la forma característica a l'escriptura cuneïforme, de petits triangles, fruit de l'enfonsament del càlam en l'argila tendra. És probable que inicialment fos utilitzat com a instrument per decorar l'argila.
El càlam va ser utilitzat a Europa durant l'edat mitjana, fins al segle xii, quan va ser substituït per la ploma d'au, i es menciona per primer cop per Isidor de Sevilla el 625.
Una falta d'ortografia o simplement d'escriptura s'anomena lapsus calami.

## Vegeu també

* Llapis
* Tinter
* Ploma estilogràfica
* Estil (punxó)
* Ploma d'au

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.210. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
* ↑ Carvalho, David N. Forty Centuries of Ink (en anglès). Echo Library, 2007, p.159. ISBN 1406844136.
* ↑ Wong, Frederick. The Complete Calligrapher (en anglès). Courier Dover Publications, 1999, p.13. ISBN 048640711X.
* ↑ «lapsus | enciclopèdia.cat». [Consulta: 19 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Realització i ús Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
* Càlam egipci Arxivat 2007-02-21 a Wayback Machine.
* Article de Linotípia Arxivat 2020-04-13 a Wayback Machine.
# Santee (tribu)

* Per a altres significats, vegeu «Santee Sioux».
Els santee eren una tribu històrica de llengua siouan a Carolina del Sud. Històricament els dantee eren una tribu petita (amb una població estimada al voltant de 3.000 l'any 1600) i centrada en la zona de l'actual ciutat de Santee (Carolina del Sud). El seu assentament es trobava al llarg del riu Santee, convertit en embassament i anomenat Lake Marion.

## Història

Històricament, la gran majoria de les diverses tribus de parla sioux es troba a les Grans Planes, on havien emigrat i s'havien assentat abans del contacte europeu.
Algunes tribus de parla sioux també van habitar el territori de l'actual Virgínia, Maryland i Carolina del Nord. Els Santee tenien connexions amb les ciutats baixes cherokees i amb els Creek, a causa del moviment cap a l'oest d'aquests grups indígenes americans durant l'època de conquesta colonial
Es creu que s'havia construït un monticle de terra de la cultura del Mississipi (1000-1500 AD) als marges del llac Marion. Aquesta estructura va ser construïda per pobles indígenes prehistòrics de la zona abans de la formació dels santee com a tribu. El turó va ser utilitzat probablement per a l'enterrament d'un cap o xaman. Històricament els Santee potser parlaven catawba.
El Santee Indian Mound vora Summerton (Carolina del Sud) fou registrat en el Registre Nacional de Llocs Històrics en 1969.

## Grups contemporanis

La Santee Indian Organization, una romanalla de la tribu, fou reconeguda estatalment per la Comissió de Carolina del Sud per a Afers de Minories el 27 de gener de 2006. Afirmen tenir 600 membres registrats, tanmateix el cens dels Estats Units del 2010 registra 42 membres de la Santee Indian Organisation i 14 més de la Santee Indian Nation of South Carolina

## Referències

* ↑ Cens dels Estats Units, 2010
* ↑ «National Register Information System». National Register of Historic Places. Servei de Parcs Nacionals, 09-07-2010.

## Enllaços externs

* South Carolina – Indians, Native Americans – Santee
* Santee Sioux Indian Tribe History
# Callopanchax toddi

Callopanchax toddi és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes, més coneguts com a killifishes. Fou descrit i catalogat per primer cop per Clausen al 1966.

## Biologia
### Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

### Habitat

És una espècie bentopelàgica i no migratòria que habita en aigua fresca de rierols poc profunds i pantans transitoris.

### Reproducció

Es reprodeuix per mitjà del mètode de la fresa (spawn en anglès). Els ous tenen un temps d'incubació de 3 mesos.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica, concretament en el riu Litlle Scarcies River, al marge de l'oest de Sierra Leone amb el sud de Guinea.

## Usos humans

Comercial, en aquari, tot i que és molt difícil de mantenir. No és perillós per a l'ésser humà.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 3 4 5 «Callopanchax toddi» (en anglès). Fishbase.
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species». [Consulta: 26 novembre 2019].

## Bibliografia

* Clausen, H. S. 1966. Definition of a new cyprinodont genus and description of a "new" but well-known West African cyprinodont, with a clarification of the terms "sjöstedti", Aphyosemion sjöstedti (Lönnberg), and Aphyosemion coeruleum (Boulenger). Rev. Zool. Bot. Afr. v. 74 (pts 3-4): 331-341.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Filles de Maria Escolàpies

Les Religioses de les Escoles Pies o Filles de Maria, també conegudes com a Escolàpies, són una congregació religiosa femenina, institut religiós de dret pontifici. Les germanes que en formen part posposen al seu nom les sigles Sch.P.

## Història

La congregació fou fundada per santa Paula Montal i Fornés (1799-1889) el 1829 a Figueres, quan hi obrí una escola per a la instrucció de les noies, inspirat en l'obra de les Escoles Pies de Sant Josep de Calassanç. L'objectiu era oferir a les dones les mateixes possibilitats d'educació primària que llavors tenien els nens, que eren els únics que, habitualment, eren escolaritzats. En 1842 obre una segona escola a Arenys de Mar, poble de la fundadora.
Hi va prendre contacte amb els escolapis de Mataró, que van visitar l'escola de la Montal i, veient les possibilitats de la tasca d'aquestes escoles, van recomanar la fundadora que parlés amb Agustí Casanovas, escolapi de Sabadell. El 24 de setembre de 1846 s'entrevisten amb Casanovas. Tots dos veuen que el millor és partir de l'obra de Montal per a crear així una branca femenina de l'obra escolàpia, ampliant així a les nenes el carisma i els objectius de l'orde escolapi.
Amb Casanovas, van formar una nova congregació, les constitucions de la qual van estar inspirades en les de l'orde masculí. L'institut fundat per Paula Montal es convertia en part de la família escolàpia, amb el nom Institut de les Filles de Maria Escolàpies i el 2 de febrer del 1847 va ésser aprovat pel bisbe de Barcelona: Paula Montal i tres companyes van fer llavors la professió dels vots i van donar vida al nou institut. En 1860 van rebre el decretum laudis pontifici. La congregació es va estendre ràpidament i a la mort de la fundadora ja tenia 346 religioses en dinou col·legis.
En alguns pobles, les germanes són mestres titulars per oposició; en altres, mantenen escoles pròpies. Pot obtenir ingressos, ja que l'educació era gratuïta per a les famílies sense recursos, també admetien nenes de famílies que podien pagar, en una proporció d'una a set.

## Activitat i difusió

Les mares escolàpies es dediquen a la instrucció en escoles de tots els nivells, i a dirigir i mantenir col·legis i residències d'estudiants.
Són presents a Europa (Itàlia, Polònia i Espanya), a l'Àfrica (Guinea Bissau, Guinea Equatorial i el Senegal), a l'Amèrica (Argentina, Bolívia, Brasil, Xile, Colòmbia, Cuba, República Dominicana, Equador, Mèxic, Puerto Rico i Estats Units d'Amèrica) i a l'Àsia (Filipines, Japó i l'Índia). La seu general és a Roma.
Al final de 2005 la congregació tenia 732 religioses en 108 cases.

## Vegeu també

* Paula Montal i Fornés
* Orde dels Escolapis

## Notes

* ↑ Ma Dolores Pérez Marín. La fundació de M. Paula Arxivat 2011-09-05 a Wayback Machine.
* ↑ estamos|29-06-2009

## Bibliografia

* Annuario Pontificio per l'anno 2007. Vaticano: Libreria Editrice Vaticana, 2007. ISBN 978-88-209-7908-9.

## Enllaços externs

* Filles de Maria Escolàpies - Lloc web oficial
# Paracheilinus

Paracheilinus és un gènere de peixos de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Paracheilinus angulatus (Randall & Lubbock, 1981).
* Paracheilinus attenuatus (Randall, 1999).
* Paracheilinus bellae (Randall, 1988).
* Paracheilinus carpenteri (Randall & Lubbock, 1981).
* Paracheilinus cyaneus (Kuiter & Allen, 1999).
* Paracheilinus filamentosus (Allen, 1974).
* Paracheilinus flavianalis (Kuiter & Allen, 1995).
* Paracheilinus hemitaeniatus (Randall & Harmelin-Vivien, 1977).
* Paracheilinus lineopunctatus (Randall & Lubbock, 1981).
* Paracheilinus mccoskeri (Randall & Harmelin-Vivien, 1977).
* Paracheilinus nursalim (Allen & Erdmann, 2008).
* Paracheilinus octotaenia (Fourmanoir in Roux-Estéve & Fourmanoir, 1955).
* Paracheilinus piscilineatus (Cornic, 1987).
* Paracheilinus rubricaudalis (Randall & Allen, 2003).
* Paracheilinus togeanensis (Kuiter & Allen, 1995).

## Referències

* ↑ Allen & Erdmann «Paracheilinus nursalim, a new species of flasher wrasse (Perciformes: Labridae) from the Bird's Head Peninsula of western New Guinea with a key to the species of Paracheilinus». Aqua (Miradolo Terme), vol. 13, 3-4, 2008, pàg. 179-188.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roux-Estève R. & Fourmanoir P. 1955. Poissons capturés par la mission de la "Calypso" en Mer Rouge. Ann. Inst. Océanogr. Monaco (N. S.) v. 30 (art. 7). 195-203.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gallodoro

Gallodoro (sicilià Jaddudoru) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2008 tenia 382 habitants. Limita amb els municipis de Forza d'Agrò, Letojanni i Mongiuffi Melia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Domenico Lo Monaco | Llista cívica |
# Càlais

Càlais (en grec antic Κάλαϊς "el que bufa suaument"), va ser, segons la mitologia grega, un dels Borèades, fill de Bòreas, el déu del vent del nord, i d'Oritia, filla d'Erecteu.
Ell i el seu germà bessó Zetes eren éssers alats. Segons Higí, tenien ales al cap i als peus, i segons Apol·lodor, les ales les tenien als costats de l'esquena, com els ocells. És un geni dels vents, com el seu pare. Nascut a Tràcia, ell i el seu germà Zetes eren coneguts per la seva rapidesa.
Càlais i Zetes van participar en l'expedició dels argonautes, i van jugar un important paper en l'escala que van fer a Tràcia, al país del rei Fineu, quan el van alliberar de les Harpies que el perseguien i li impedien de menjar. Hi ha diverses tradicions sobre com ho van fer: segons uns van alliberar Fineu atrapant les Harpies i obligant-les a jurar que a partir d'aquell moment el deixarien en pau. Una altra versió diu que les van perseguir fins que en van matar dues de les tres.
Una llegenda diferent de l'anterior diu que Fineu s'havia casat amb la germana de Zetes i Càlais, Cleòpatra, amb la que tingué dos fills, Plexip i Pandíon. Més endavant, però, Fineu la repudià per casar-se amb Idea, la filla de Dàrdan. Però Idea, gelosa dels seus fillastres, els acusà d'haver-la volgut forçar. Fineu, creient la seva paraula, els va treure els ulls. Quan els argonautes van ser a la cort de Fineu, els fills de Bòreas i germans de Cleòpatra van venjar-se d'ell cegant-lo. Mentrestant Asclepi va tornar la vista als nois, i per això Zeus el va castigar fulminant-lo amb el llamp.
Van participar, ell i el seu germà, en els Jocs Fúnebres que Jàson va organitzar a la Propòntida per la mort accidental del rei Cízic. Zetes va guanyar en la carrera llarga, i Càlais en el doble estadi.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 73. ISBN 9788496061972.
* ↑ Higí. Faules. 273, 10.
# Schraden

Schraden és un municipi alemany que pertany a l'estat de Brandenburg. Forma part de l'Amt Plessa. Fou fundat el 1929 amb els nuclis de Lindenau/Großkmehlen, Frauwalde, Großthiemig i Hirschfeld.
# East Meadow

East Meadow és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 37.461 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Meadow tenia 37.461 habitants, 12.186 habitatges, i 9.651 famílies. La densitat de població era de 2.299,5 habitants per km².
Dels 12.186 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,2% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 17,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,34.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,5 homes.
Entorn del 2,3% de les famílies i l'1,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Meadow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Meadow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nana de la Balena

La Nana de la Balena és una galàxia nana esferoïdal que es troba a 2,46 milions d'anys llum de distància. És una galàxia aïllada del Grup Local el qual conté també la Via Làctia. Totes les estrelles més fàcilment observables de la galàxia són gegants vermelles.

## Història

La Nana de la Balena va ser descoberta el 1999 per Alan Whiting, George Hau i Mike Irwin i es va comprovar que era un membre del Grup Local.

## Característiques

A data del 2000, no s'ha trobat hidrogen neutral relacionat amb la Nana de la Balena.

## Referències

* ↑ «Identifying Local Group field galaxies that have interacted with the Milky Way» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2012, pàg. 1808–1818. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2012.21793.X.
* ↑ «The Local Tully-Fisher relation for dwarf galaxies». Astronomical Journal, 2017, pàg. 6–6. DOI: 10.3847/1538-3881/153/1/6.
* ↑ URL de la referència: http://nedwww.ipac.caltech.edu/. Data de consulta: 23 desembre 2006.
* ↑ «The observed properties of dwarf galaxies in and around the Local Group» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 05-06-2012, pàg. 4. DOI: 10.1088/0004-6256/144/1/4.
* 1 2 Laurent Cambrésy «HYPERLEDA. I. Identification and designation of galaxies» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 25-11-2003, pàg. 45–55. DOI: 10.1051/0004-6361:20031411.
* ↑ http://www.seds.org/~spider/spider/LG/cet_dw.html
* ↑ McConnachie, A. W.; Irwin, M. J.; Ferguson, A. M. N.; Ibata, R. A.; Lewis, G. F.; Tanvir, N. «Distances and metallicities for 17 Local Group galaxies». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 356, 4, 2005, pàg. 979–997. DOI: 10.1111/j.1365-2966.2004.08514.x.
* 1 2 van den Bergh, Sidney «Updated Information on the Local Group». The Publications of the Astronomical Society of the Pacific, 112, 770, 01-04-2000, pàg. 529-536. DOI: 10.1086/316548.

## Enllaços externs

* The Cetus Dwarf a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
Coordenades: 00$^h$ 26$^m$ 11$^s$; −11° 02′ 40″
# Collada del Reboller

La Collada del Reboller és una collada situada a 1.652,9 m alt del terme comunal de Prats de Molló i la Presta, de la comarca del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
És al centre de la zona nord-oest del terme de Prats de Molló i la Presta, a l'est de la Collada Gran i al nord-oest del Coll Moixer.

## Referències

* ↑ La Collada del Reboller en els ortofotomapes de l'IGN
# Partida del Roquís

La Partida del Roquís o El Roquís, és una partida de terra a Reus, (Baix Camp) situada a banda i banda del camí del Roquís.
Es troba, en línies generals, limitada pel bocí del barranc de la Font dels Capellans comprès entre el Camí de l'Aleixar i el de Riudoms, i va cap a l'oest fins a tocar el terme de Riudoms, dins del qual penetra. No té abundància d'aigua, però s'hi conreen avellaners, olivers i ametllers, que han substituït la vinya i els garrofers a partir dels anys seixanta del segle xx. La terra té fama de ser bona per al conreu, i enlloc no es comenta que hi hagi roques, com el nom podria fer suposar. La major part de la zona sud-oest de la partida pertany a propietaris de Riudoms i Maspujols.
Té alguns masos importants, com el Mas del Parsifal, el Mas Vil·la Maria, el Mas de Sedó, el Mas de l'Heura, el Mas de les Ànimes, i inclou polígons industrials, com el polígon Agro-Reus i el del Mas del Batlle.
Prop del límit entre el terme de Reus i el de Riudoms s'han trobat restes arqueològiques d'un taller de ceràmica d'època romana, que va tenir activitat, almenys des del darrer terç del segle ii aC, fins a mitjans del segle I d.C.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 501. ISBN 8486387655.
* ↑ Gebellí Borràs, Pere. El Roquís (Reus, Baix Camp): una bòbila romana a l'ager de Tarraco. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2007, p. 41. ISBN 9788493410865.
# Província de Belisario Boeto

La província de Belisario Boeto és una de les 10 províncies del Departament de Chuquisaca a Bolívia. La seva capital és Villa Serrano.
# Selene brevoortii

Selene brevoortii és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 38 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud de la Baixa Califòrnia (Mèxic) fins a l'Equador.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.