OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Røyken

Røyken és un municipi situat al comtat de Buskerud, Noruega. Té 21.492 habitants (2016) i té una superfície de 113 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Midtbygda.
Røyken es troba al sud de Lier i Asker, a la part nord de la península on hi ha el municipi de Hurum. Es troba entre el fiord d'Oslo i el fiord de Drammen. Connecta a la part oriental del fiord d'Oslo a través del municipi de Hurum i el túnel del fiord d'Oslo. El túnel és de 7,2 quilòmetres de llargada i connecta Hurumhalvøya amb el comtat d'Akershus.
El districte inclou gran quantitat de zones residencials amb vistes al mar. L'administració es troba al poble de Midtbygda. Els principals centres de població són els pobles de Hyggen, Hallenskog, Nærsnes, Røyken, Slemmestad, Spikkestad, i cèrcols. Moltes persones viuen a la part nord de Bødalen i les seves proximitats, que és una zona residencial continu que continua a través d'Asker i Bærum a Oslo.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 28 març 2016].

## Enllaços externs

* Røyken - Lloc web oficial
# Roboètica

La roboética és una expressió curta per a l'ètica de la robòtica. El concepte sovint s'utilitza relacionat amb el comportament dels éssers humans i com els humans fan el disseny, la construcció, l'ús i el tractament dels robots i altres éssers d'intel·ligència artificial, mentre que l'ètica de les màquines s'ocupa del comportament moral dels robots, i si aquests són o no són agents considerats morals artificials (AMA).
Si bé el tema és tan antic com la paraula robot, la paraula roboètica va ser usada probablement per primera vegada pel robotista Gianmarco Veruggio el 2002, el qual va exercir com a president d'un Atelier finançat per la Xarxa Europea de Recerca de Robòtica per definir les àrees on pot ser necessària la investigació. El full de ruta divideix efectivament l'ètica de la intel·ligència artificial en dos subcamps per acomodar els diferents interessos dels investigadors.

## Referències

* ↑ Torras, Carme. «La roboética: una confluencia entre las tecnociencias y las humanidades». El Periódico, 12-07-2018. [Consulta: 17 juliol 2019].
* ↑ Veruggio, Gianmarco. The Roboethics Roadmap. Scuola di Robotica, 2007, pàg. 2.

## Vegeu també

* Singularitat tecnològica
* Tecnoètica
# Roser florit

Roser florit és una comèdia en tres actes, original de Josep Maria de Sagarra, estrenada al teatre Novetats de Barcelona, la nit del 30 d'octubre de 1935.
L'acció té lloc a la ciutat de Girona, l'any 1860.

## Repartiment de l'estrena

* Roser (35 anys): Mercè Nicolau
* Casilda (25 anys): Teresa Pujol
* Consol (18 anys): Pepeta Fornés
* Maria dels Àngels (18 anys): Paquita Ferràndiz
* Maria de la Creu (65 anys) Matilde Xatart
* Rita (66 anys): Elvira Fremont
* Narcís (40 anys): Ramon Martori
* Joan (20 anys): Pere Ventayols
* Pere (55 anys): Antoni Martí
* Tià (50 anys): Joan Fornaguera
* El senyor Subirós: Avel·lí Galceran
* Llorenç: Lluís Teixidor
* Jaume: Joan Serrat
* Direcció: Enric Giménez
# Round

Round (en aleuta Imlichin) és una petita illa deshabitada de les illes Krenitzin, un subgrup de les illes Fox de les illes Aleutianes orientals, a l'estat d'Alaska. Es troba uns 800 metres al sud d'Ugamak.

## Referències

* ↑ Bergsland, K. Aleut Dictionary. Fairbanks: Alaska Native Language Center, 1994.
* ↑ «Round Island. Geographic Names Information System». [Consulta: 27 octubre 2022].
# Roumédia

Roumédia (àrab: الرومدية, ar-Rūmadiyya) és una petita illa deshabitada situada a la costa nord de l'illa Chergui, del grup de les Quèrquens (Qerqenna) a Tunísia. És la part del grup situada més al nord. Un canal d'1 km la separa de la costa nord de Chergui.
# Salvadora Medina Onrubia

Salvadora Medina Onrubia (La Plata, 23 de març de 1894 - Buenos Aires, 20 de juliol de 1972) va ser una narradora, poeta, anarquista i feminista argentina.
Als 15 anys va abraçar la causa del jove anarquista arribat de Rússia, Simón Radowitzky. Després que assassinara al cap de policia de la Capital Federal, Ramón Falcón, va realitzar gestions amb el president Hipólito Yrigoyen demanant-ne l'alliberament. Com que no ho va aconseguir, va ajudar-lo en la fugida. Però després va ser capturat novament, i Salvadora va contribuir a que l'indultaren.
En 1918, comença la seua activitat literària. Va ser col·laboradora de la Nación, El Hogar, Caras y Caretas i altres publicacions. Va ser autora de diverses peces dramàtiques i propulsora del teatre per a nens.
En 1915, es va casar amb Natalio Botana, el creador del diari Crítica, que ella va dirigir entre 1946 i 1951, després de la mort del seu espòs.
Abans, el 1931 José Felix Uriburu va clausurar el diari i va empresonar al matrimoni. Un grup d'intel·lectuals van sol·licitar a Uriburu la seua "magnanimidad" i demanaren l'alliberament atesa la "triple condició de dona, poeta i mare". Però ella no va estar d'acord amb la demanda i des de la presó va manifestar el seu menyspreu a Uriburu.

## Referències

* 1 2 «Salvadora, la mujer detrás de la leyenda de rebelde roja cabellera». La Nación, 27-04-2017. Arxivat de l'original el 2017-12-17 [Consulta: 24 agost 2018].
* ↑ De anarquistas y feministas, mujeres latinoamericanas a principio del siglo XX. Por María Rosa Figari, María Marta Howhannesiann, Laura Sachetti. En revista PoSible, Serie centenario bicentenario, Ed. El Agora.
# Salvador de Sá e Benevides

Salvador Correia de Sá e Benevides (Cadis, 1602 - Lisboa, 1 de gener de 1688) va ser un soldat i polític portuguès. En 1625 va lluitar contra la invasió holandesa de Salvador a Brasil i va tenir èxit en 1647 a retenir Angola i l'illa de São Tomé davant dels intents holandesos. Va ser governador de Rio de Janeiro, del Sud del Brasil i d'Angola.

## Biografia

Salvador Correia de Sá neix en el si de la noble i poderosa família Sá, és besnet de Mem de Sá, tercer governador general de Brasil i Estácio de Sá, fundador de la ciutat de Rio de Janeiro. En 1625 lluita contra la invasió holandesa de Salvador, unint-se a una flota conjunta portuguesa i espanyola de 52 vaixells que reprenen el control de l'antiga capital de Brasil. En 1637 es converteix en governador de la capitania de Rio de Janeiro.
En 1641 aclama Joan IV de Portugal al començament de la Guerra de Restauració portuguesa, la qual cosa li costa moltes de les possessions que tenia a Perú i Espanya. De retorn a Portugal, en 1643 va ser designat general de les flotes de Brasil i membre del Consell d'Ultramar. Per resoldre el problema de l'ocupació holandesa a Àfrica, en 1647 comanda una flota que recupera Angola i São Tomé per a després ser designat governador d'Angola.
Des de 1658 i fins a 1662, va ser governador i capità general de la capitania del sud de Brasil. Torna a Portugal, on roman fins a la seva mort com a membre del Consell d'Ultramar. En 1678, s'ofereix com a voluntari per comandar una expedició a Angola per aplacar la rebel·lió prop de Mombasa, però la seva avançada edat no li permet concretar aquesta proposta.
Va ser Hidalgo de la Casa Reial de Portugal, Cavaller de l'Orde de Crist i Vescomte d'Asseca (amb rang de comte).

## Referències

* ↑ Francis A. Dutra, "Salvador correia de Sá e Benavides" in Encyclopedia of Latin American History and Culture, vol. 5, p. 2. New York: Charels Scribner's Sons 1996.
* ↑ Luis Norton, A dinastia dos Sás no Brasil, 1558-1662. 2nd. ed. 1965.
* ↑ Francis A. Dutra. "Overseas Council (Portugal)" in Encyclopedia of Latin American History and Culture, vol. 4, pp. 254-55. New York: Charles Scribner's Sons 1996.

## Bibliografia

* Boxer, Charles R.: Salvador de Sá and the struggle for Brazil and Angola, 1602-1686, Greenwood Press, 1975, ISBN 0837174112
* Cardozo, Manoel. "Notes for a Biography of Salvador Correia de Sá e Benavides, 1594-1688." The Americas 7, no. 2 (1950), 135-170.
* Dutra, Francis A. "Salvador correia de Sá e Benavides" in Encyclopedia of Latin American History and Culture, vol. 5, p. 2. New York: Charels Scribner's Sons 1996.
* Norton, Luis. A dinastia dos Sás no Brasil, 1558-1662. 2nd. ed. 1965.
* Ribeiro de Lessa, Clado. Salvador Correia de Sá e Benavides: vida e feitos principalmente no Brasil. 1940/
# Ròtula alta

La ròtula alta pot ocórrer com a resultat d'una lesió esportiva, encara que la gran majoria de les vegades és un trastorn congènit o de desenvolupament que no està relacionada amb un trauma. Una ròtula en posició "alta" es troba per sobre del solc troclear i, per tant, és menys estable. El tendó rotular que connecta la ròtula amb la tíbia és més llarg del normal. Això no pot passar per trauma, tret que hi hagi hagut una ruptura del tendó i una reparació quirúrgica no òptima.

## Diagnòstic

Mitjançant imatges mèdiques (radiografies, ressonància), s'utilitza una imatge lateral del genoll:
* Relació d'Insall-Salvati: Aquesta relació es calcula amb el genoll flexionat a 30 graus. És la relació entre la longitud de la ròtula i la longitud del tendó rotular. Normalment, aquesta proporció és 1:1, però una variació del 20% representa la ròtula alta o la ròtula baixa. Es parla de ròtula alta quan la relació és superior a 1,2 o 1,5. De fet, la relació Insall-Salvati es pot mesurar a qualsevol grau de flexió, que és una de les raons de la seva popularitat.
* Relació de Caton-Deschamps: S'utilitza en el denominador la distància des de la ròtula al punt proximal anterior de la tíbia. La cama ha d'estar en extensió. Quan el valor és superior a 1,2 o 1,3 es parla de ròtula alta.

## Tractament

S'han fet servir diverses tècniques de fisioteràpia. Tenen més rellevància les tècniques quirúrgiques:
* Distalització del tubercle tibial (desinserir la unió del tendó rotular amb la tíbia i adherir-lo més distalment) amb i sense tenodesi (talls) del tendó rotular, distalització i medialització del tubercle tibial.
* Imbricació del tendó rotular (una forma d'escurçar-lo).

## Referències

* 1 2 Biedert, Roland M.; Tscholl, Philippe M. «Patella Alta: A Comprehensive Review of Current Knowledge». American Journal of Orthopedics (Belle Mead, N.J.), 46, 6, 2017, pàg. 290–300. ISSN: 1934-3418. PMID: 29309446.
* ↑ Grelsamer, RP: Patellar Malalignment - Current Concepts. J Bone Joint Surg. 82A:1639-1650, 2000
* ↑ Hinkley, Paige; Fletcher, Connor; Strickland, Sabrina «Patellar Tendon Imbrication for the Treatment of Patella Alta in Skeletally Immature Patients». Arthroscopy Techniques, 11, 9, 01-09-2022, pàg. e1577–e1582. DOI: 10.1016/j.eats.2022.05.002. ISSN: 2212-6287. PMC: 9519932. PMID: 36185114.
# Rèquiem polonès

El Rèquiem Polonès (en polonès: Polskie Requiem) és un rèquiem escrit per Krzysztof Penderecki entre 1980 i 1984, i revisat el 1993.

## Origen i context

El 1980, Penderecki va ser comissionat per Solidarność per compondre una obra per acompanyar el desvetllament d'una estàtua en les drassanes de Gdańsk per commemorar a aquells que van ser assassinats en els conflictes contra el govern el 1970. Penderecki va respondre amb el Lacrimosa, que posteriorment ampliaria en aquest rèquiem, escrivint les altres parts en honor de diferents fets patriòtics. Es convertiria en una de les obres més conegudes d'aquest últim període.

## Representacions

Una primera versió d'aquest rèquiem va ser estrenada el 28 de setembre de 1984 per l'Orquestra Simfònica de la Ràdio de Stuttgart sota la direcció de Mstislav Rostropóvitx. L'enregistrament definitiu va ser realitzat pel compositor l'11 de novembre de 1993 a Estocolm.

## Moviments

La partitura està composta de setze moviments i dura una mica més de 90 minuts. Està escrita per a quatre solistes, cor mixt i gran orquestra simfònica. El text és en llatí, més un himne tradicional polonès, Swiety Boze.
* Introitus
* Kyrie
* Dies irae
* Tuba mirum
* Mors stupedit
* Quid sum miser
* Rex tremendae
* Recordare Jesu pie
* Ingemisco tanquam reus
* Lacrimosa
* Sanctus
* Agnus Dei
* Lux aeterna
* Allibera em, Domine
* Swiety Boze
* Libera animes

## Referències

* 1 2 3 Schwinger, Wolfram. «A Polish Requiem». Chandos Records Ltd. [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ Predota, Georg. «28 September: Krzysztof Penderecki’s Polish Requiem Was Premiered». Interlude. [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ «Krzysztof Penderecki's Polish Requiem». Culture.pl. [Consulta: 18 maig 2024].
# Safareig (Pujalt)

El Safareig és una obra de Pujalt (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Hi havia tres safareigs: el primer era conegut com "el dipòsit" i es va utilitzar com a cisterna on els militars anaven a buscar aigua, el segon allargat i de dimensions petites, tenia una sèrie de piques graonades per la rentada de la roba i higiene personal dels soldats, i per acabar, el tercer, fet amb pedra i de mides de tres o quatre metres de llargària aproximadament, amb un sistema de canalització i desguàs que no va arribar a inaugurar-se mai.
L'aigua era canalitzada de la font de les Tosquelles, situada al costat del safareig, des d'on els militars la feien arribar mitjançant la construcció de diferents registres.

## Història

Durant la guerra civil de 1936-39 s'instal·là a Pujalt la base d'instrucció militar del 18è cos d'exercit republicà, ja que era un bon lloc des del punt de vista estràtegic. Pujalt està situat a la vora de les principals vies de comunicació de la Catalunya central. Estava allunyat del front de batalla i a més oferia la infraestructura i equipaments necessaris per acollir la tropa.
El conjunt de safareigs és un component important dins de la vida al campament de Pujalt.

## Referències

* 1 2 3 4 «Safareig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2018].
# Safareig (Vallbona d'Anoia)

El Safareig és una obra de Vallbona d'Anoia (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Bassa situada a un nivell inferior al del carrer, a la qual s'hi accedeix per unes escales.Té forma quadrangular i rep l'aigua des d'una petita sortida situada a una de les vores. Està protegit per una coberta plana de nova construcció.

## Referències

* ↑ «Safareig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 octubre 2017].
# Safareig (Ulldemolins)

El Safareig és una obra d'Ulldemolins (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El safareig, de dimensions considerables, és de planta rectangular i està dividit en 3 piques. Les lloses on es renta estan inclinades i són d'argila.
La coberta és de tela àrab a una sola vessant i se sosté mitjançant pilars de maó. Aquesta no cobreix la part de la pica.
Hi ha uns ferros que permeten col·locar taulons per tal d'estendre la roba

## Referències

* 1 2 3 «Safareig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].
# Sais

Sais (antic egipci Zau), actualment Sa al-Hagar (àrab: صا الحجر, Ṣā al-Ḥajar; àrab egipci: صا الحجر, Ṣā al-Ḥagar), és una ciutat del delta, a Egipte.
Va tenir certa importància a l'època predinàstica, però sempre superada per Buto. Fou la capital del nomós V del Baix Egipte (Sap-meh). Sempre va ser una ciutat mitjana fins que va guanyar importància amb la dinastia XXIV. Amb la dinastia XXVI fou la capital del país (període saïta).
La deessa local fou Neith. També tenien temples a la ciutat Osiris, Horus, Sobek, Atum, Amun (Amon), Bastet, Isis, Nekhbet, Wadjet i Hathor.
Heròdot parla dels seus temples, palaus reials i tombes, però quasi res es conserva avui dia. El temple de Neith es creu que podia comparar-se amb el de Karnak.
# Saint-Renan

Saint-Renan (en bretó Lokournan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2007 tenia 8.023 habitants. En 2008 el 0,82% dels alumnes de primària anaven a escoles bilingües.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.232 | 3.683 | 4.550 | 5.542 | 6.576 | 6.818 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Foricher | Divers droite |

## Personatges

* Nolwenn Leroy, cantant.
# Albert II de Namur

Albert II de Namur, mort vers el 1063, va ser comte de Namur des de la mort del seu germà, entre 1018 i 1031, fins a la seva pròpia mort. Era fill d'Albert I de Namur, comte de Namur, i d'Ermengarda de Baixa Lotaríngia.
El seu germà ja no és citat després de 1018, però Albert II no apareix en un diploma fins al 1031. El 1037 va participar en la lluita contra Eudes II de Blois, comte de Meaux i de Troyes, que intentava crear-se un regne entre França i Germània. El 1046, va prendre el partit de l'emperador Enric III en lluita contra el duc Godofreu II de Baixa Lotaríngia i el comte Balduí V de Flandes. Va fer reconstruir el 1047 l'església Saint-Aubin de Namur i la va erigir en col·legial.
Les circumstàncies de la seva mort no són conegudes. És per un diploma de 1070, datat del setè any del regnat del seu fill Albert III de Namur, que es coneix la data de la seva defunció.

## Matrimoni i fills

S'havia casat amb Regelinda (nascuda entre 1010 i 1015 † després de 1067), filla de Goteló I, duc de Baixa Lotaríngia i marquès d'Anvers, i duc d'Alta Lotaríngia, i havia tingut:
* Albert III (1027 † 1102), comte de Namur
* Enric, comte de Durbuy, mort a Palestina el 1097

## Referències

* ↑ Borgnet, J. «Albert II». A: Biographie Nationale de Belgique. volum 1.
* ↑ Cawley, Charles. «Medieval Lands», 2006-2010.
# William Ralph Dean

William Ralph Dean (22 de gener 1907 - 1 de març 1980), més conegut com a Dixie Dean, fou un jugador de futbol anglès. Fou el més prolífic golejador de la història del futbol anglès.
Després de jugar al seu club local, el Tranmere Rovers, fitxà per l'Everton FC, club que pagà un traspàs de £3.000 el 1925. Ja la seva primera temporada completa causà un fort impacte marcant 32 gols. És l'únic jugador anglès que ha marcat 60 gols de lliga en una temporada. Fou la 1927-28. Al club de Liverpool guanyà dues lligues i una copa. Més tard jugà a Notts County i Sligo Rovers d'Irlanda. Acabà la seva carrera a l'Hurst FC d'una lliga local.
En total, Dean marcà 383 gols per l'Everton, en 433 partits, entre ells 37 hat-tricks. Cal destacar que mai va ser amonestat o expulsat en la seva carrera.
Disputà 16 partits amb la selecció anglesa, marcant 18 gols.
El 2002 fou el membre inaugural de l'English Football Hall of Fame. El 1998 fou escollit per la Football League a la llista de les 100 llegendes del futbol anglès.

## Palmarès

* Lliga anglesa de futbol: 2 (1928, 1932)
* Lliga de Segona Divisió: 1 (1931)
* FA Charity Shield: 2 (1928, 1932)
* FA Cup: 1 (1933)
* Central League Championship: 1 (1938)

## Referències

* ↑ Beesley, Christopher. «Living up to legend of number nines», 11-01-2007. [Consulta: 12 gener 2007].
* ↑ «English League Leading Goalscorers 1889-2007». RSSSF. [Consulta: 14 agost 2007].
* ↑ Winner, D: THOSE FEET: A SENSUAL HISTORY OF FOOTBALL, pp. 274, 2005.
* ↑ Prentice, David (2007-01-22). ‘I knew he was a bit different’. Liverpool Echo. Consultat el 2009-04-20.
* ↑ «Football Legends list in full». BBC Sport, 05-08-1998 [Consulta: 10 gener 2009].

## Enllaços externs

* Biografia a la web de l'Everton Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Tribut
* Article a l'Association of Football Statisticians
# Saleignes

Saleignes és un municipi francès situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 67 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saleignes era de 67 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 20 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 60 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 16 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 58 habitatges eren cases. Dels 38 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saleignes el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 8 | 80 a 84 | 8 |
| 4 | 75 a 79 | 12 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 34 persones, 20 eren actives i 14 eren inactives. De les 20 persones actives 18 estaven ocupades (9 homes i 9 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 14 persones inactives 7 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Saleignes hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saleignes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saleignes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Rossinyol gorjanegre

El rossinyol gorjanegre (Calliope obscura) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Es reprodueix al centre-nord de la Xina, però les seves zones d'hivernada són incertes. S'ha registrat com a hivernant al nord-oest de Tailàndia. El seu hàbitat natural són els boscos de bambú dins dels boscos de coníferes a altituds de 3.000 a 3.400 metres. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat i el seu estat de conservació es considera de vulnerable.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «rossinyol gorjanegre». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 5 maig 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 704. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Blackthroat. Calliope obscura» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 5 maig 2022].