OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Txobotarka

Txobotarka (en (ucraïnès): Чоботарка, en rus: Чеботарка) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 202 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Txitximeques jonaz

Els txitximeques jonaz o simplement jonaces són una ètnia indígena que viu en els estats de Guanajuato i San Luis Potosí a Mèxic. A Guanajuato aquesta ètnia viu a la comunitat de la Misión, municipi de San Luis de la Paz. Es denominen a si mateixos com Uza.
En el cens general de l'any 2000 realitzat per l'INEGI, hi havia una població de 2.641 indígenes que parlaven el txitximeca jonaz. D'aquests, 1.433 parlants vivien a Guanajuato i els restants a San Luis Potosí.
La seva llengua pertany a la sub-branca Pame del grup Otopame, branca de la família Otomang, la llengua vigent més propera al jonaz és el Pame.

## Història

Abans de l'arribada dels espanyols, els txitximeques jonaz vivien més a l'oest, però amb el temps s'anaren movent a l'oest fins a arribar a les serres del Nord de Guanajuato.
Després de la Conquesta espanyola de l'Imperi asteca i la consegüent colonització espanyola d'Amèrica, van lluitar contra els espanyols i els indis cristianitzats a les guerres txitximeques, juntament amb els pames, otomís i altres pobles txitximeques a la província de Sonora i Sinaloa dins les Províncies Internes, llavors sota la jurisdicció de la Reial Audiència de Guadalajara del virregnat de la Nova Espanya. Pewrò veient la seva superioritat es van refugiar en el profund de la serra, aconseguint així la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Indígenes de Mèxic, 2000

## Enllaços externs

* Chichimecas-Jonaz Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. Consultat el 3 d'abril de 2013
# Tossal Llong

El Tossal Llong és una muntanya del terme municipal de Tremp, dins de l'antic terme de Sapeira. Està situat al sector ribagorçà del terme, en una carena que separa el barranc d'Espills del barranc dels Cubilassos, afluent de l'anterior. És al nord-est de Tercui i al sud-est de la Ribereta.
# Tossal Llarg (Sant Guim de la Plana)

* Aquest article tracta sobre el Tossal Llarg de Sant Guim de la Plana. Vegeu-ne altres significats a «Tossal Llarg (Granyanella)».
El Tossal Llarg és una muntanya de 626 metres que es troba al municipi de Sant Guim de la Plana, a la comarca catalana de la Segarra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Tossal Llarg (Sant Guim de la Plana)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jarnevići

Jarnevići és un poble que pertany al municipi de Ribnik (comtat de Karlovac, Croàcia), prop de la frontera amb Eslovènia.
# Jarps

Jarps és un grup de música pop rock de Mataró. El nom del grup, Jarps, prové de les inicials dels seus components Jorge Agustí i Roger Palomer Sound.
Les seves principals influències provenen des dels anys seixanta fins al present, centrant-se en el rock i el pop, amb un so i estil propi.
Van aconseguir atreure l'atenció de mitjans com Catalunya Ràdio, (on van aparèixer en diverses ocasions) a través del missatge de la seva música: fer feliç a la gent amb les seves cançons.
A finals del 2015 el grup decideix traslladar-se de forma permanent a Londres, Regne Unit, amb la finalitat d'introduir-se en l'escena musical anglesa. Toquen a llocs i zones emblemàtiques de la capital britànica, com per exemple Portobello, Shoreditch o Soho.
El 2017 tornen al seu país natal i atrauen l'atenció d'una de les discogràfiques més importants a Catalunya, Picap, i enregistren un disc replet de cançons que donen una bolcada al seu so anterior. El disc és Barcelona (Picap/Delirics) i s'estrena l'1 de juny de 2018 junt amb el seu single, Everybody Shines, acompanyat d'un videoclip en el que critiquen en forma de sàtira els seus principis a Londres i la duresa de la vida com a músic. El videoclip és dirigit per Pol Fuentes.
La promoció de "Barcelona", els porta a sortir a programes radiofònics i televisius de gran prestigi, i fins i tot apareixen al telenotícies de TV3, inclosos en les cinc novetats discogràfiques internacionals. De tota Catalunya, JARPS va ser escollit.
La presentació del disc va ser a la sala Sidecar, a Barcelona.

## Referències

* ↑ «Jarps arriba a la tarda amb ganes de menjar-se el món». laxarxa.com, 12-11-2014. [Consulta: 20 desembre 2017].
* ↑ «Jarps presenten pay and pity». ccma.cat, 16-10-2014. [Consulta: 20 desembre 2017].
* http://www.ccma.cat/catradio/alacarta/8-dies-a-la-setmana/els-jarps-la-reencarnacio-beatles-del-segle-xxi-visiten-el-8-dies-a-la-setmana/video/5407132/
* http://www.ccma.cat/catradio/alacarta/el-suplement/descobrim-la-relacio-de-londres-amb-la-musica-amb-jarps/audio/1005927/
# Jarovnice

Jarovnice és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1260.
# Tossal del Cap

Plantilla:Infotaula indre El Tossal del Cap, és un cim de 975,4 metres d'altitud situat en el terme municipal de la Pobla de Segur, al Pallars Jussà. És a prop de l'extrem est del terme, prop de Collegats i de l'antic terme de Gramuntill, del qual formava part.
És un dels Rocs de Queralt, que fan de dosser septentrional a la vall de la Noguera Ribagorçana just en deixar aquest riu l'estret de Collegats, el més oriental, ja a prop d'on es troben les restes del monestir de Sant Pere de les Maleses.
És el límit de ponent del Parc Territorial Collegat-Terradets.
# Trans-USA 1982

La temporada de 1982 de la Trans-USA, anomenada oficialment 1982 Trans-USA motocross series, fou la 4a edició d'aquest campionat, organitzat per l'AMA. Va ser el darrer any que es va convocar a causa de la manca d'interès que havia acumulat des que van deixar de participar-hi els principals pilots internacionals.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Dave Hollis | Yamaha | 183 |
| 2 | Billy Liles | Kawasaki | 175 |
| 3 | Billy Grossi | Suzuki | 174 |
| 4 | Kris Bigelow | Yamaha | 125 |
| 5 | Mickey Kessler | Maico | 110 |
| 6 | ? Bentley | Suzuki | 104 |
| 7 | Donnie Cantaloupi | KTM | 88 |
| 8 | John Finkelday | KTM | 81 |
| 9 | ? Helberger | ? | 66 |
| 10 | Tom Benolkin | Kawasaki | 62 |

## Referències

* «Trans USA» (en francès). memotocross.fr, 2012. [Consulta: 4 gener 2013].
# Torres romanes

Els romans construïen torres de vigilància o atalaies per a reforçar el control sobre el territori. A Catalunya abunden aquestes construccions estan situades prop de les vies de comunicació per observar els moviments però amb una certa distància de seguretat. La comunicació es realitzava amb senyals òptics i estaven situades en cadena de manera que des d'una torre es podien observar com a mínim dues torres. La dotació era mínima i la seva funcionalitat era transmetre la informació a ciutats o castrums on es podien prendre les decisions.
Algunes de les torres com la d'Osso per les seves dimensions eren en si mateixa petites fortaleses. Les de tipus costaner semblen tindre unes dimensions majors.
La distància entre torres ronda entre els 18 i els 22km que correspon a la meitat d'una jornada romana que son uns 45km.
* Castell de Castellnou d'Ossó
* El fortí romà de Tentellatge
* Tossal del monteró
* Castell de Montclar
* Torre romana de Castellví de Rosanes
* Fortí Romà de Burriac (castrum)
* Castell de Santa Florentina (castrum)

## Torres romanes vinculades a la via Augusta

* La Torre Roja
* Castellciuró
* Fortalesa ibero romana d'`Òlerdola
* Torrassa del Moro
* Torre de la Mora
* Torre romana del Puig a'Alia
* Castellot de Falgars, Torre Romana
# Torrescassana (Pinós)

Torrescassana és una masia del municipi de Pinós (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Situació

És una de les masies que conformen el disseminat de Matamargó, a l'est del municipi de Pinós. a poca distància de l'església de Sant Pere. Està estratègicament situada al cap d'amunt de la costa abancalada que s'aixeca entre la rasa de la Font de la Rabassola, a l'est, i la riera de Matamargó, al sud-oest, ben encarada a migjorn. Sota seu, 50 metres més avall, a tocar de la riera de Matamargó, es troben les restes del molí de la mateixa masia.
S'hi va des de la carretera BV-3001 de Su a Cardona. Al punt quilomètric 8,9 (41° 53′ 12″ N, 1° 36′ 02″ E﻿ / ﻿41.886642°N,1.600464°E﻿ / 41.886642; 1.600464) es pren la carretera asfaltada que es deriva cap al sud. Als 2,7 km. s'arriba a la masia.

## Descripció

Masia de grans dimensions, la planta té 20x20 metres, amb el carener perpendicular a la façana i reproduint l'esquema clàssic de masia. L'obra més important correspon a una fase unitària de construcció, de finals del XVII o principis del xviii. Totes les obertures i cantonades són de bona pedra ben escairada i picada. La segona fase correspon a un annex, afegit a la façana de migdia i que consta d'un cos rectangular i una eixida d'arcs de mig punt fets amb totxo, una balconada i obertures simètriques. La façana de ponent, com moltes altres masies de Pinós (sobretot de Vallmanya) té el carener retallat per un escalonat del segle xix o començaments del segle xx.

## Història

Torrescassana és una de les masies de la parròquia de Sant Pere de Matamargó; la masia té capella pròpia i és avui dia una gran explotació agrícola i ramadera. La capella està sota l'advocació de la Mare de Déu dels Horts.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* 1 2 «Torrescassana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 març 2015].
# Tordylium

Tordylium, és un gènere de plantes apiàcies. Conté unes 16 espècies i la seva distribució és a l'Orient i la regió mediterrània, l gènere penetra també a la regió eurosiberiana. Als Països Catalans es troben les espècies. Tordylium maximum i Tordylium apulum.

## Taxonomia

Aquest gènere va ser descrit per Linnaeus i publicat a Species Plantarum 1: 239–240. 1753.

## Taxonomia

* Tordylium aegaeum L., 1753
* Tordylium aegyptiacum (L.) Lam.
* Tordylium elegans (Boiss. & Balansa) Alava
* Tordylium maximum L.

## Referències

* ↑ USDA, ARS, National Genetic Resources Program. Germplasm Resources Information Network - (GRIN) [Online Database]. National Germplasm Resources Laboratory, Beltsville, Maryland. URL: http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/genus.pl?12195 Arxivat 2014-07-16 a Wayback Machine. (30 July 2013)
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ «Tordylium». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 30 juliol 2013].
# Tordillos

Tordillos és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 686 | 606 | 540 | 525 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2008-10-26 a Wayback Machine.
# Joan Olivella

Joan Olivella fou un futbolista català de la dècada de 1920. Es desconeix la informació sobre el seu naixement o defunció.

## Trajectòria

Començà a jugar al FC Internacional de Sants. A començament de la dècada de 1920 fou fitxat pel CE Europa, club on jugà fins a 1926 i on guanyà el Campionat de Catalunya i disputà la final de la Copa d'Espanya (1923). La temporada 1926-27 ingressà al FC Barcelona, però al març del 1927 passà a la UE Sants, on va concloure la seva carrera la temporada 1927-28. Jugà diverses vegades amb la selecció catalana, com per exemple el partit davant el Colo Colo xilè el 9 de juny de 1927.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1922-23

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 4 «Joan Olivella». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Ayer en Las Corts». Mundo Deportivo, 10-06-1927 [Consulta: 30 desembre 2013].
# Transfocus

El transfocus es tracta d'un moviment de càmera. Consisteix en el canvi d'enfocament dins un mateix pla de manera que passem d'enfocar un objecte/personatge que està en primer terme a un altre objecte/personatge que es troba en segon terme o viceversa. És un dels moviments de càmera més subtils.
És un moviment óptic, igual que el conegut moviment de càmera "zoom". Això significa que es regula amb la òptica de la càmera. Tot i això no comporta un apropament o distanciament, en aquest cas, està relacionat amb la profunditat de camp i l'enfocament.
La seva funció narrativa és dennotar el canvi de protagonisme d'un objecte/personatge a un altre sense necessitat de canviar de pla.
Els objectius narratius d'aquest moviment de càmera poden ser:
* Indicar una alternança
* Canvi de protagonisme (Ex: conversa, una sorpresa, un comiat, o una nova acció.)
S'aconsegueix l'efecte visual de que l'espectador passa de fixar-se d'una cosa a una altra la qual abans no li parava atenció, perquè es trobava totalment desenfocada. Per tant, l'espectador experimenta un canvi d'atenció el qual és significatiu en l'escena.

## Referències

* ↑ «Cultura Audiovisual». [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «Tipos de movimientos de cámara» (en castellà). [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «Model d'exàmens i criteris anys anteriors». Arxivat de l'original el 9 de novembre 2020. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ Ortells, Sara. Los magazines de actualidad basados en el infoentretenimiento: nuevos rasgos del lenguaje audiovisual en el periodismo televisivo (tesi) (en castellà). Castelló: Universitat Jaume I, setiembre 2015.
* ↑ «Transfocus». [Consulta: 6 desembre 2020].
«Cultura Audiovisual». [Consulta: 6 desembre 2020].
«Tipos de movimientos de cámara» (en castellà). [Consulta: 6 desembre 2020].
«Model d'exàmens i criteris anys anteriors». [Consulta: 6 desembre 2020].
Ortells, Sara. Los magazines de actualidad basados en el infoentretenimiento: nuevos rasgos del lenguaje audiovisual en el periodismo televisivo (tesi) (en castellà). Castelló: Universitat Jaume I, setembre 2015.
«Transfocus». [Consulta: 6 desembre 2020].
# Toros I

Toros I (Թորոս Ա en armeni) fou príncep del Regne Armeni de Cilícia de la dinastia rubènida, que va succeir al seu pare Constantí I d'Armènia Menor el gener del 1102. Aliat a Tancred de Galilea, príncep d'Antioquia, va derrotar els seljúcides a Marash el 1107 i als romans d'Orient a Anazarbe el 1108 ocupant Sis el 1114 i les viles de la zona dels afluents orientals de la part alta del riu Sehiun. Sis va esdevenir la capital del principat. Va establir monestir i esglésies i va poder dominar als seljúcides i als romans d'Orient. Va morir el 1129 i com que el fill gran Oshin l'havia premort, la corona va passar al seu fill segon Constantí II d'Armènia Menor.

## Referències

* ↑ Houtsma, Martinus Theodorus. «Sis». A: E.J. Brill's First Encyclopaedia of Islam, 1913-1936 (en anglès). Brill, 1987, p.454. ISBN 9004082654.
| Precedit per: Constantí I | Regne Armeni de Cilícia 1102-1129 | Succeït per: Constantí II |
Viccionari
# Toronto Maple Leafs

Els Toronto Maple Leafs són un equip professional d'hoquei sobre gel de Toronto (Ontario, Canadà) que juga a la National Hockey League a la Divisió Nord-est de la Conferència Est.
L'equip té la seu des de 1999 al Scotiabank Arena (abans Air Canada Centre) de Toronto amb 19.000 espectadors en hoquei, el comparteix amb els Toronto Raptors de l'NBA. Els seus colors són el blau i el blanc, juguen amb jersei blau i pantalons blaus a casa i amb jersei blanc i pantalons blaus a fora.

## Història

La franquícia és una de les fundadores de la National Hockey League i és un dels clubs històrics de la lliga que forma part dels Original Six (els sis originals), els equips més històrics i antics de la lliga que encara sobreviuen. Ha guanyat un total de tretze Copes Stanley, l'última a la temporada 1966-67. Els anys 1940 i 1960 han estat les seves dues millors èpoques, quan van guanyar la major part de les seves copes. És amb els Montreal Canadiens un dels dos equips més populars del Canadà, amb qui manté històricament una gran rivalitat que divideix els aficionats canadencs.

## Palmarès

* Copa Stanley (13): 1917–18, 1921–22, 1931–32, 1941–42, 1944–45, 1946–47, 1947–48, 1948–49, 1950–51, 1961–62, 1962–63, 1963–64, 1966–67
* Trofeu O'Brien (9): 1917–18, 1921–22, 1927–28, 1932–33, 1933–34, 1934–35, 1937–38, 1938–39, 1939–40
* Trofeu Príncep de Gal·les (2): 1947–48, 1962–63

## Referències

* ↑ DeClerq, Katherine. «What you need to know as the Maple Leafs return to Scotiabank Arena» (en anglès). CTV News Toronto. [Consulta: 12 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Toronto Maple Leafs - Lloc web oficial
* Pàgina web fan dels Toronto Maple Leafs en espanyol
# Javier del Granado

Francisco Javier del Granado y Granado (Cochabamba, 27 de febrer de 1913 - ibid., 15 de maig de 1996) va ser poeta guardonat i fill predilecte de Bolívia.
Nascut en el si d'una família aristocràtica amb notables precedents literaris, va passar la majoria de la seva joventut en l'antiga hisenda colonial de la família, situada prop de la localitat d'Arani en el departament de Cochabamba, Colpa-Ciaco, que al segle xvi va ser un convent agustí. El contacte amb la naturalesa i la vida campestre van tenir molta influència en les seves obres, que combinen l'ambientació èpica i crònica històrica amb els temes rurals i indígenes, i un fort ús d'idiomes autòctons, principalment el quítxua (la llengua ancestral dels Inques). Arran de la preocupació temàtica pel poble i el paisatge del terrer en què havia nascut, així com pel cultiu de les formes mètriques i la intensitat i lluentor dels seus sonets i romanços, la seva producció poètica ha estat comparada amb l'obra de l'humanista mexicà Alfonso Reyes.
El poeta bolivià va aconseguir reconeixement ampli, rebent una multitud de premis nacionals i internacionals, al llarg d'una carrera de més de mig segle. La seva defunció va estar marcada per tres dies de duel nacionals i el seu funeral va ser un esdeveniment estatal. En la seva memòria, Bolívia ha dedicat dues avingudes i una plaça i s'ha descobert un monument en el seu honor.

## Obra

Les seves obres principals són:
* Rosas pálidas (1939)
* Canciones de la tierra (1945)
* Santa Cruz de la Sierra (1947)
* Cochabamba (1959)
* Romance del valle nuestro (1964)
* La parábola del águila (1967)
* Antología poética de la flor natural (1970)
* Terruño (1971)
* Estampas (1975)
* Vuelo de Azores (1980)
* Canto al paisaje de Bolivia (1982)
* Cantares (1992)

## Notes

* ↑ Irwin, Amanda L., El poeta de la revolución nacional: La vida y obra de don Javier del Granado y Granado, La Paz, Bolivia: Los Amigos del Libro, 1991

## Fonts

* Caceres Romero, Adolfo, Diccionario de la Literatura Boliviana, segona edició; La Paz, Bolívia, 1997

## Enllaços externs

* La Fundació Literària Javier del Granado (castellà)
* La Leyenda del Dorado del poeta boliviano Javier del Granado (castellà)
# Javier del Pino González

Javier del Pino González (nascut el 10 de juliol de 1980 a Madrid) és un exfutbolista madrileny, que jugava de davanter. La major part de la seva carrera va transcórrer al CD Numancia.
# Joan Vinzo Gil

Joan Manuel Vinzo Gil (Barcelona, 6 de juliol de 1969 - 8 de juny de 2018) fou un metge i polític català.
Regidor elegit a la llista del Partit dels Socialistes de Catalunya a Mataró, va ser quart tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Mataró i va ocupar la cartera de Sanitat, Salut, Consum i Gent Gran Activa des de 2015, i va ser segon tinent d'alcalde i regidor també de Benestar Social i Habitatge des de 2017 i fins a la seva mort, el 2018. També va ser el president del Patronat de la Fundació Privada Hospital Sant Jaume i Santa Magdalena, a més de vocal del Consell Rector del Consorci Sanitari del Maresme. Mentre va ser regidor, va exercir també de vicepresident tercer del Consell Comarcal del Maresme.
El regidor Vinzo va ser l'impulsor de la nova Ordenança de tinença, protecció i control d'animals a Mataró, una normativa més orientada al benestar animal i que recull noves obligacions pels tenedors de gossos com l'obligació de portar una ampolla d'aigua per diluir les miccions dels animals a la via pública.
Era llicenciat en Medicina i Cirurgia, especialitzat en Pediatria, i en concret en neonatologia, exercint a l'Hospital de la Vall d'Hebron i a la Clínica Quirón de Barcelona. Des del 2007 treballava en l'àmbit de la gestió ocupant els càrrecs d'adjunt a Gerència i adjunt a la Direcció d'Organització i Sistemes d'Informació a la Gerència Territorial Metropolitana Nord de l'ICS, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Mor el regidor de l'Ajuntament de Mataró Juan Manuel Vinzo». El Periódico, 08-06-2018.
* ↑ «Mor als 48 anys el regidor de Mataró Joan Vinzo». Catalunya Diari, 08-06-2018.
* ↑ «Ordenança municipal sobre tinença, protecció i control dels animals de Mataró». Butletí Oficial de la Província de Barcelona, 30-11-2017. [Consulta: 29 maig 2019].
* ↑ «“S'haurà de sortir a passejar el gos amb una ampolla de mig litre”». RAC 1, 11-07-2017.
* ↑ Martínez, Lluís «Els amos de gossos hauran de regar els orins a Mataró». El Punt Avui, 08-07-2017.
* ↑ VV. AA. «Infecció bacteriana aguda de les glàndules salivals en el període neonatal». Revista Pediatria Catalana, juliol/agost 1996.
* ↑ VV. AA. «Novetats en RCP 2005: reanimació neonatal». Revista Pediatria Catalana, Novembre/desembre 2006.
* ↑ VV. AA. «Reanimación del recién nacido». Anales de Pediatría, 01-11-2006.
* ↑ ACN «Can Ruti es dota d'un heliport per millorar l'atenció de pacients amb patologies agudes». TV3, 20-09-2010.
* ↑ «Mor el regidor i segon tinent d'alcalde Joan Vinzo». Ajuntament de Mataró, 08-06-2018. [Consulta: 28 maig 2019].
# Torrents (Santa Eulàlia de Riuprimer)

Torrents és una masia de Santa Eulàlia de Riuprimer (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia d'estructura un xic confosa degut a les dependències que s'annexionaren a la planta quadrada amb espieres original. Les darreres reformes de la casa han descobert uns arcs de mig punt. S'alçà un pis damunt la vessant esquerra a la part dreta i formant angle recte s'hi adossà un cos rectangular de tres pisos i cobert a tres vessants i amb galeries a la part de llevant. A la part esquerra hi ha un altre cos afegit.
Al davant del portal, rectangular, hi devia haver l'antiga lliça. Actualment hi ha un pati enllosat tancat per un portal. L'estat de conservació és bo.

## Història

Masia del terme de Santa Eulàlia de Riuprimer ampliada i reformada al segle xvii.
Fou masoveria del mas Dalmau de Muntanyola i fou Antoni Dalmau que l'amplià al 1683.
L'any 1915 fou adquirida per la senyora Genis i Riu, la qual amplià i reformà de nou el mas, en el qual sojornava els estius el bisbe de Vic i per aquest motiu s'hi bastí la capella situada a la part posterior del mas.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Torrents». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].