OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gegants menuts

Gegants menuts (originalment en anglès, Giant Little Ones) és una pel·lícula dramàtica canadenca del 2018, dirigida per Keith Behrman. La pel·lícula és protagonitzada per Kyle MacLachlan i Maria Bello com els pares d'un adolescent (Josh Wiggins), les vides dels quals es veuen alterades després que el seu fill i un amic es vegin involucrats en un incident íntim després d'una festa. S'ha doblat al valencià i es va estrenar a À Punt el 28 de juny de 2021, en motiu del Dia Internacional de l'Orgull LGBT.
La pel·lícula es va rodar a Sault Ste. Marie (Ontario) el 2017. Es va estrenar el 9 de setembre al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2018 i es va estrenar de forma limitada als Estats Units l'1 de març de 2019. El desembre de 2018, el Festival Internacional de Cinema de Toronto va incloure la pel·lícula a la seva llista anual de les deu millors pel·lícules del Canadà de final d'any. Behrman va guanyar el premi Vancouver Film Critics Circle al millor guió d'una pel·lícula canadenca.

## Repartiment

* Josh Wiggins com a Franky Winter
* Darren Mann com a Ballas Kohl, el millor amic de tota la vida d'en Franky
* Taylor Hickson com a Natasha Kohl, la germana petita d'en Ballas
* Kyle MacLachlan com a Ray Winter, el pare d'en Franky
* Maria Bello com a Carly Winter, la mare d'en Franky
* Peter Outerbridge com a Nic Kohl
* Niamh Wilson com a Mouse, l'amiga d'en Franky
* Kiana Madeira com a Jess, la xicota d'en Ballas
* Hailey Kittle com a Priscilla, la xicota d'en Franky
* Stephanie Moore com a Angie Kohl
* Evan Marsh com a Connor
* Olivia Scriven com a Deanne Winter, la germana d'en Franky
* Carson MacCormac com a Michael, un noi assetjat

## Referències

* 1 2 "Euclid431 Pictures gets ready to GLO".
* ↑ "Kyle MacLachlan Joins Maria Bello In YA Film ‘Glo’".
* ↑ «#CelebremLOrgull amb una història d'exploració adolescent de la identitat sexual en #CinemaÀPunt». À Punt, 28-06-2021. [Consulta: 11 juliol 2022].
* ↑ "Lady Gaga, Julia Roberts, and Hugh Jackman lead TIFF’s 2018 lineup".
* ↑ "TIFF's Canada's Top Ten list skews a lot younger this year".
* ↑ "Vancouver Film Critics Circle names Edge of the Knife top Canadian feature film".
# Franco Farinelli

Franco Farinelli és un geògraf italià nascut a Ortona el 1948. És professor a la Universitat de Bolonya, director del Departament de Filosofia i comunicació de la mateixa universitat i president de l'Associazione dei Geografi Italiani. Ha impartit classes a la Universitat de Ginebra, a Estocolm (Nordic Institute for Urban and Regional Planning), a Los Angeles (UCLA), a Berkeley (UCB) i a la Sorbona de París. Els seus estudis han renovat la història de la geografia i la cartografia i l'ha situat al centre de la cultura occidental. Per mitjà d'un discurs ampli i transversal, Farinelli ha posat de manifest les complexes i ambivalents relacions que les representacions geogràfiques del món han mantingut amb l'economia, la política, la societat i, evidentment, amb el territori. Per a Farinelli, la cartografia ens explica per què el món és com és i, alhora, per què ja no ens serveix actualment per entendre’l. Ha publicat diversos llibres com Geografia. Un'introdizione ai modelli del mondo (2003), L'invenzione della Terra (2007) i La crisi della ragione cartografica (2009).

## Referències

* ↑ «Franco Farinelli». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
* ↑ Lladó, Bernat. Franco Farinelli. Del Mapa al laberinto. Primera. Barcelona: Icaria, 2013, p. 272. ISBN 9788498885422 [Consulta: 4 agost 2016]. Arxivat 2016-08-18 a Wayback Machine.
# Franco Franchi

Franco Franchi (Sant'Omero, 1 de setembre de 1923 - Alba Adriatica, 29 d'octubre de 2018) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1949 i 1955. Era germà del també ciclista Bertino Franchi.
En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Giro d'Itàlia de 1950.

## Palmarès

* 1950
** 1r al Gran Premi Massaua-Fossati
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1954
** 1r al Giro Ciclistico del Cigno

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1949. 15è de la classificació general
* 1950. 22è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1951. 36è de la classificació general
* 1952. 49è de la classificació general
* 1953. 37è de la classificació general
* 1954. 23è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1951. 29è de la classificació general
* 1952. 27è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Ciclismo, addio a Franco Franchi lo scalatore gregario di Bartali. I funerali ad Alba Adriatica». cityrumors.it/, 28-10-2018 [Consulta: 30 octubre 2018]. Arxivat 31 October 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fitxa de Franco Franchi a sitiodeciclismo.net
# Gerb

Gerb és un poble a la vall del Segre que forma una entitat municipal descentralitzada pertanyent al terme d'Os de Balaguer, a l'extrem sud-oriental del municipi.
L'antic terme de Gerb, de 18,19 km², que es va dissoldre a mitjan segle xix i que va existir també durant els anys 1937-1939, només té continuïtat territorial amb el municipi d'Os de Balaguer en un sol punt, la Torreta dels Quatre Batlles. El funcionament d'una junta veïnal amb autonomia respecte a Os de Balaguer es remunta al 1904. Segons el cens del 2019 tenia 591 habitants.
Gerb es troba vora el barranc del Macip i al marge dret del riu Segre, a només tres km de la capital de la comarca, Balaguer, a la qual l'uneix una carretera local. Del poble surten dues carreteres més, una cap a Sant Llorenç de Montgai i Camarasa vora el Segre, i l'altra cap a Vilanova de la Sal.
Està situat al peu de l'antic castell de Gerb, bastit pel comte Ermengol IV d'Urgell cap al 1082 com a base per a la conquesta de Balaguer, i durant uns anys va ser la capital del comtat. Més tard (1106) fou cedit a l'església de Santa Maria de Solsona. L'església parroquial està dedicada a Sant Salvador. La presidenta de l'entitat municipal descentralitzada de Gerb és Paqui Marquina.
Evolució demogràfica :
| 1990 | 1991 | 1994 | 1995 | 1996 | 2001 | 2003 | 2005 |
| 322 | 304 | 304 | 311 | 311 | 331 | 371 | 432 |

## Persones

* Josep Pla i Agulló (1931-1993): llatinista i traductor català

## Vegeu també

* Antiga estació de Gerb

## Referències

* ↑ «Gerb». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Entitat Municipal Descentralitzada de Gerb». municat.gencat.cat. [Consulta: 24 agost 2020].
* ↑ «251569 Os de Balaguer». Idescat. [Consulta: 7 agost 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina web del poble de Gerb Arxivat 2010-10-04 a Wayback Machine.
# George Fitzmaurice

George Fitzmaurice (París, 13 de febrer de 1885 − Los Angeles, 13 de juny de 1940) va ser un productor i director de cinema estatunidenc.
George Fitzmaurice comença la seva carrera el 1908 com decorador de teatre. Director des de 1914, es fa una reputació dirigint els repartiments de Broadway que van a rodar a Hollywood, sobretot Mae Murray i Fannie Ward. Va dirigir més de 80 pel·lícules, entre les quals algunes d'èxit, com The Son of the Sheik amb Rodolfo Valentino el 1926, i Mata Hari amb Greta Garbo el 1931.

## Filmografia
### Director

| 1914: When Rome Ruled 1914: The Quest of the Sacred Jewel 1914: The Bomb Boy 1915: Stop Thief! 1915: The Commuters 1915: Who's Who in Society 1915: The Money Master 1915: Via Wireless 1915: At Bay 1916: New York 1916: Big Jim Garrity 1916: The Test 1916: Arms and the Woman 1916: The Romantic Journey 1917: Kick In 1917: The Hunting of the Hawk 1917: The Recoil 1917: The Iron Heart 1917: Blind Man's Luck 1917: The On-the-Square Girl 1917: The Mark of Cain 1917: Sylvia of the Secret Service 1918: Innocent 1918: The Naulahka 1918: The Hillcrest Mystery 1918: A Japanese Nightingale 1918: The Narrow Path 1919: Common Clay 1919: The Cry of the Weak 1919: The Profiteers 1919: The Avalanche 1919: Our Better Selves 1919: A Society Exile 1919: The Witness for the Defense 1919: Counterfeit 1920: On with the Dance 1920: The Right to Love 1920: Idols of Clay 1921: Paying the Piper 1921: Experience 1921: Forever | 1922: Three Live Ghosts 1922: The Man from Home 1922: To Have and to Hold 1922: Kick In 1923: Bella Donna 1923: The Cheat 1923: The Eternal City 1924: Cytherea 1924: Tarnish 1925: A Thief in Paradise 1925: His Supreme Moment 1925: The Dark Angel 1926: The Son of the Sheik 1927: The Night of Love 1927: The Tender Hour 1927: Rose of the Golden West 1927: The Love Mart 1928: Lilac Time 1928: The Barker 1929: His Captive Woman 1929: The Man and the Moment 1929: The Locked Door 1929: Tiger Rose 1930: The Bad One 1930: Raffles 1930: The Devil to Pay! 1931: One Heavenly Night 1931: Strangers May Kiss 1931: The Unholy Garden 1931: Mata Hari 1932: As You Desire Me 1932: Rockabye 1934: All Men Are Enemies 1936: Petticoat fever 1936: Suzy 1937: The Last of Mrs. Cheyney 1937: The Emperor's Candlesticks 1937: Live, Love and Learn 1938: Arsène Lupin Returns 1938: Vacation from Love 1940: Adventure in Diamonds |

### Productor

* 1921: Paying the Piper
* 1923: The Cheat
* 1925: A Thief in Paradise
* 1926: The Son of the Sheik
* 1928: Lilac Time
* 1929: The Locked Door
* 1931: Strangers May Kiss
* 1931: The Unholy Garden
* 1931: Mata Hari
* 1932: As You Desire Me

### Actor

* 1919: The Avalanche
* 1925: Ben-Hur: A Tale of the Christ
# Gelsa

Gelsa és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca del Ribera Baixa de l'Ebre.
Té una població de 1.207 habitants. Es troba a la vora del riu Ebre, a 45 km de la capital. L'Alcaldessa s'anomena Francisca de la Torre Giménez. El tipus de clima, amb forts vents, pluges escasses, grans canvis de temperatura i un alt grau d'insolació, determinen un relleu característic, amb zones de vessants alternant amb grans superfícies planes, pujols i vals. La vegetació a la muntanya de Gelsa ve determinada per les característiques del sòl i les condicions climàtiques. Pel dia en el poble es conviu amb una gran quantitat d'aus: cigonyes, pardals, coloms, tórtores turques, merles i orenetes. I a la muntanya es poden veure llebres, conills i perdius, nombroses espècies d'aus estepàries que estan perfectament adaptades a les dures condicions d'aquests hàbitat. L'economia de la localitat es basa en la ramaderia, l'agricultura i la indústria del guix. A l'agricultura predomina el cultiu de secà, com el blat. La ciutat presenta un conjunt urbà bastant dispers, en el qual destaca l'església parroquial i l'ermita de Nuestra Señora de Buen Suceso. Actualment s'intenta desenvolupar el polígon industrial La Talaia. El barri morisc, és un barri antic d'interès artístic, lloc on es van agrupar després de la reconquesta els habitatges dels musulmans. La participació esportiva a la localitat es troba a cotes màximes, un total de 4 equips de futbol sala i un de bàsquet es troben participant en competicions federades o organitzades pel SCD, el que unit a totes les activitats de l'EMD, l'aeròbic, la Petanca, la gimnàstica de manteniment i Gimnàstica per a la 3 ª Edat, fa que un elevadíssim percentatge de la població local practiqui una o altra activitat físico-esportiva.
Les ruïnes de Lépida Celsa (Velilla d'Ebre) es troben a 6 km del poble.

## Festes

* Del 28 d'abril a l'1 de maig, San Pedro Mártir de Verona.
* Del 6 al 12 de setembre, Virgen del Buen Suceso.
# Germània

«Germània o Germania» té aquests significats:
* Toponímia:
** Germània (regió), regió europea habitada principalment pels pobles germànics, posteriorment fou dividida en diverses províncies romanes
** Germània Superior, província romana creada per Cèsar August en un territori conquistat anys enrere per Juli Cèsar que ocupava Alsàcia, part de l'actual Suïssa i la riba occidental de la part alta del Rin
** Germània Inferior, província romana que inclou aproximadament els territoris actuals d'Holanda, part de Bèlgica i la zona d'Alemanya tocant al Rin
** Germània Prima, província romana
** Germània Secunda, província romana
** Regne de Germània, format per la part oriental del regne carolingi a partir del 843
** Imperi Germànic o Sacre Imperi Romanogermànic, unió política d'un conglomerat d'estats de l'Europa Central, que es va mantenir des de l'edat mitjana fins a l'acabament de l'Edat moderna
* (241) Germania, asteroide
* Germània (llibre), llibre de l'historiador romà Tàcit
* Editorial Germania, empresa editorial amb seu a Alzira
* Germania de Mallorca, revolta popular del segle xvi al Regne de Mallorca
* Germania, argot usat per presoners i criminals.
# Fàbrica Pallarés

La Fàbrica Pallarés és una obra d'Alfara de Carles (Baix Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran edifici de maçoneria, en runes, del qual només es mantenen en peu les parets mestres. Les tres portes d'accés de carreu (les dovelles d'una de les quals ja s'han tombat), arcs rebaixats de tres dovelles. La construcció és feta atenent a la disposició del terreny en bancals, i així pren una forma esglaonada, arribant a la part inferior a tenir fins a tres pisos. Concretament ocupa quatre bancals. Al davant hi ha l'Ermita de Santa Júlia.

## Història

En la clau de l'arc de la porta central, la major, es pot llegir: "Año 1757". Antiga fàbrica de paper, construïda junt a la riera del Toscà, que li proporcionava aigua abundant.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica Pallarés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 desembre 2018].

## Enllaços externs

* «Fàbrica Pallarés». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Giovanni Baglione

Giovanni Baglione (Roma, 1566 - Roma, 30 de desembre de 1643) va ser un pintor del barroc i historiador de l'art italià.
Estudiant de Francesco Morelli, va treballar principalment a Roma, inicialment en un estil del final del manierisme. També tenia el nom de Il Sordo del Barozzo. Va publicar dos llibres: Les nou esglésies de Roma (1639) i Les vides de pintors, escultors, arquitectes i gravadors (entre 1572-1642).
L'obra seva obra «Amor Sacre i amor profà» (1602, Galleria Nazionale d 'Arte Antica, Roma) és una resposta al més conegut «Amor victoriós» de Caravaggio. Mostra un àngel (l'amor sagrat) que interromp una trobada entre Cupido (amor profà) i el dimoni (retratat amb la cara de Caravaggio).
Va treballar en diverses obres a Roma durant els pontificats dels papes Climent VIII i Pau V. Els seus principals frescos es troben a la basílica de Santa Maria Major a Roma, a la Cappella Borghese. Va pintar un últim sopar a San Nicola a Carcere. El Papa Pau V va declarar Baglione com a Cavaller de l'Ordre de Crist per a l'execució de l'obra Sant Pere ressuscitant a Tabata dos Mortos (1607), a la Basílica de Sant Pere. Va morir a Roma.

## Referències

* ↑ Michael Bryan. Dictionary of Painters and Engravers: Biographical and Critical. G. Bell and sons, 1886.
# Fàbrica de Galetes la Palma

La Fàbrica de Galetes la Palma és una obra modernista de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Fàbrica situada a tocar de les vies del tren de la línia Saragossa-Lleida-Manresa-Barcelona, al nord del nucli antic. L'edifici és de planta rectangular i té una portada oberta a la planta baixa que dona entrada al recinte de la finca, composta per l'antiga fàbrica i l'habitatge dels propietaris, la família Güell. El frontis de l'edifici fabril està definit per dues grans finestres d'arc carpanell remarcat per maons i que tenen dues finestres més petites i estretes a banda i banda. El tester presenta un remat esglaonat, amb una notòria presència del maó vist, que esdevé un dels elements bàsics de la construcció dels nous edificis industrials, però que alhora també s'aplica a les residències particulars.

## Història

Entre 1919 i 1920 s'establia a Cervera la fàbrica de galetes la Palma, el primer edifici fabril en un entorn fonamentalment agrari. En un principi tenia entre 20 i 30 treballadors i augmentà fins al centenar. La comercialització del producte es feia a àmbit peninsular.
Els orígens de la fàbrica els trobem a Manresa, on Rossend Güell la va el 1914. Els conflictes entre treballadors i la patronal van fer la fàbrica es traslladés a Cervera. Població de tipus rural on no hi havia aquest tipus de problema i a més la mà d'obra era més barata.
La fàbrica es va instal·lar a la vora del ferrocarril, cosa que facilitava la distribució del producte.
A partir de 1960 hi va haver una transformació i modernització al sector de les galetes degut al creixement econòmic. La fàbrica "La Palma" no va poder assumir les despeses que havia de fer per a modernitzar les instal·lacions i va haver de tancar el 1967.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Fàbrica de Galetes la Palma». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Fàbrica de Guix (Sallent)

La Fàbrica de Guix és un edifici del municipi de Sallent (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici d'una planta baixa, dos pisos i les golfes. A la part de darrere s'hi troba l'antic magatzem i el lloc de descarregar; al costat, una xemeneia quadrada feta de totxo, mentre que l'edifici és de pedra.

## Història

Les mines que subministraven el material a la fàbrica, que estan situades a la muntanya que es veu a la fotografia, eren explotades des del segle xiv.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica de Guix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 desembre 2015].
# Gian Franco Saba

Gian Franco Saba, (Olbia, 1968) és un arquebisbe italià. Va ser ordenat sacerdot el 23 d'octubre de 1993. El 27 de juny de 2017, el papa Francesc l'anomenà Arquebisbe de Sassari, succeint a Paolo Mario Virgilio Atzei, O.F.M.Conv.. Serà consagrat arquebisbe el 13 de setembre de 2017 a la Catedral de Sàsser pel bisbe Sebastiano Sanguinetti.

## Publicacions

* Il dialogo sul sacerdozio di Giovanni Crisostomo: sintesi tra paideia classica e paideia cristiana?, Bologna, Dehoniana Libri, 2012, ISBN 978-88-89386-44-6
* Scienze religiose e processo euromediterraneo, curatela, Soveria Mannelli, Rubbettino, 2009, ISBN 978-88-498-2850-4
* Albino Morera: l'uomo e il pastore nel contesto socio-religioso nella Diocesi di Tempio-Ampurias, curatela con Angelo Setzi, Soveria Mannelli, Rubbettino, 2004, ISBN 88-498-0646-9

## Referències

* ↑ Rinuncia dell'Arcivescovo Metropolita di Sassari (Italia) e nomina del successore.
* ↑ Mons. Saba nuovo arcivescovo di Sassari
# Grana

«Grana» té aquests significats:
* Botànica: Grana plural de granum, gra.
* Club de futbol: Denominació que se li dona al Real Murcia Club de Fútbol.
* Gastronomia: Grana (formatge), tipus de formatge de pasta dura típic d'Itàlia.
* Color : Grana (color).
# Green Valley (Califòrnia)

Green Valley és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.859 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Green Valley tenia 1.859 habitants, 735 habitatges, i 609 famílies. La densitat de població era de 86,7 habitants/km².
Dels 735 habitatges en un 25,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 17,1% no eren unitats familiars. En el 12,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 16,4% entre 25 i 44, un 36,6% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 83.755 $ i la renda mediana per família de 82.549 $. Els homes tenien una renda mediana de 81.067 $ mentre que les dones 32.917 $. La renda per capita de la població era de 42.979 $. Entorn del 8,5% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Green Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Green Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Govern de Catalunya 1995

«Govern de Catalunya 1995» té aquests significats:
* Govern de Catalunya 1992-1995
* Govern de Catalunya 1995-1999
# Gregory Hoblit

Gregory Hoblit (Abilene, Texas, 27 de novembre de 1944) és un director i productor de cinema estatunidenc.
El seu pare era agent de la llei, el que ha dut que gran part del seu treball estigui relacionat amb la policia i els advocats. Abans de començar la seva carrera en el cinema va dirigir diverses sèries de televisió.
És conegut per dirigir les pel·lícules Les dues cares de la veritat, on Edward Norton va ser nominat a l'Oscar Frequency i Fracture. Ha guanyat nou premis Emmy per dirigir i produir Hill Street Blues, NYPD Blue, L.A. Law, Hooperman i el telefim Roe vs. Wade.
Hoblit va néixer a Abilene, Texas, fill d'Elizabeth Hubbard King i Harold Foster Hoblit, un agent de l'FBI. Molta obra de Hoblit està orientada cap a la policia, els advocats o els casos legals.
Hoblit va dirigir i produir el pilot de la sèrie NYPD Blue, L.A. Law i Hill Street Blues. També va escriure un episodi de la última sèrie. Hoblit va rebre premis Emmy per la direcció dels episodis pilots de Hooperman i L.A. Law.
Va estar casat amb l'actriu Debrah Farentino de 1994-2009. Tenen un fill junts.

## Filmografia

* Untraceable 2008)
* Fracture (2007)
* La guerra de Hart (Hart's War) (2002)
* Frequency (2000)
* Fallen (1998)
* Les dues cares de la veritat (1996)
Gregory Hoblit també ha dirigit diferents episodis de Policies de Nova York, Cop Rock, Hooperman, La llei de Los Angeles i Hill Street Blues.

## Referències

* 1 2 «Gregory Hoblit - Biografía de Gregory Hoblit». [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «Gregory Hoblit Biography (1944-)». [Consulta: 26 gener 2019].
# Grup de la deerita-howieïta

El grup de la deerita-howieïta és un grup de minerals de la classe dels silicats format per quatre espècies: deerita, howieïta, johninnesita i taneyamalita. La deerita, una de les espècies que dona nom al grup, cristal·litza en el sistema monoclínic, mentre que les altres tres ho fan en el triclínic.
| Espècie | Fórmula |
| Deerita | (Fe,Mn)₆(Fe,Al)₃[Si₆O₁₇]O₃(OH)₅ |
| Howieïta | Na(Fe,Mn)₁₀(Fe,Al)₂Si₁₂O₃₁(OH)₁₃ |
| Johninnesita | Na₂Mn²⁺₉Mg₇(OH)₈[AsO₄]₂[Si₆O₁₇]₂ |
| Taneyamalita | (Na,Ca)(Mn,Mg,Fe)₁₂Si₁₂(O,OH)₄₄ |
Segons la classificació de Nickel-Strunz els minerals d'aquest grup pertanyen a «09.DH - Inosilicats amb 4 cadenes senzilles periòdiques, Si₄O₁₂» juntament amb els següents minerals: leucofanita, ohmilita, haradaïta, suzukiïta, batisita, shcherbakovita, taikanita, krauskopfita, balangeroïta, gageïta, enigmatita, dorrita, høgtuvaïta, krinovita, makarochkinita, rhönita, serendibita, welshita, wilkinsonita, safirina, khmaralita, surinamita i agrel·lita.

## Referències

* 1 2 «Deerite-Howieite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 març 2024].