OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# An Yong-Hak

An Yong-Hak (Prefectura d'Okayama, Japó, 25 d'octubre de 1978) és un exfutbolista nord-coreà. Va disputar 39 partits amb la selecció de Corea del Nord.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Antagonista nicotínic

Un antagonista nicotínic és un tipus de fàrmac anticolinèrgic que inhibeix l'acció de l'acetilcolina (ACh) en els receptors nicotínics de l'acetilcolina. Aquests compostos s'utilitzen principalment com a blocadors neuromusculars en cirurgia (per tal de produir una paràlisi muscular perifèrica), l'agent clàssic d'aquest tipus és la tubocurarina, però alguns compostos d'acció central com el bupropió bloquegen els receptors nicotínics d'acetilcolina al cervell i s'han proposat per tractar l'addicció a la nicotina.

## Referències

* ↑ P. Taylor (1990). In Goodman and Gilman's The Pharmacological Basis of Therapeutics, 8th Ed., (A. G. Gilman et al., Eds.), pp. 166-186, New York: Pergamon Press.
# Antwerp (Nova York)

Antwerp és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 716 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Antwerp tenia 716 habitants, 260 habitatges, i 166 famílies. La densitat de població era de 263,3 habitants/km².
Dels 260 habitatges en un 35% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,4.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,4% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 12,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.472 $ i la renda mediana per família de 40.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.042 $ mentre que les dones 23.542 $. La renda per capita de la població era de 12.881 $. Entorn del 15,7% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Antwerp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Antwerp». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Anturoïdeus

Els anturoïdeus (Anthuroidea) són una superfamilia de crustacis isòpodes, anteriorment tractats com a subordre Anthuridea. El grup es caracteritza per «una forma de cos cilíndrica allargada, sense plaques dorsals coxals, i amb un exopodi uropodal unit al peduncle de manera proximal i dorsal».

## Taxonomia

Hi ha més de 500 espècies descrites en 57 gèneres, distribuïdes en sis famílies:
* Antheluridae Poore & Lew Ton, 1988
* Anthuridae Leach, 1814
* Expanathuridae Poore, 2001
* Hyssuridae Wägele, 1981
* Leptanthuridae Poore, 2001
* Paranthuridae Menzies & Glynn, 1968

## Referències

* 1 2 WoRMS «Anthuroidea» (en anglès). World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans database. World Register of Marine Species, 2009.
* 1 2 Gary C. B. Poore. «Families and genera of Isopoda Anthuridea». A: Isopod systematics and evolution. CRC Press, 2001, p. 63–173. ISBN 978-90-5809-327-1.
# Antanas Vileišis

Antanas Vileišis (Mediniai, prop de Biržai, 21 d'octubre de 1856 - Vílnius, 9 d'abril de 1919) fou un activista social i cultural lituà. Després de graduar-se de la Universitat de Moscou el 1898, es va establir a Vílnius i va practicar la medicina. Va col·laborar a la premsa lituana distribuïda il·legalment durant la prohibició de premsa imposada per les autoritats tsaristes. Després que la prohibició s'aixequés l'any 1904, Vileišis va participar activament en diverses organitzacions educatives i culturals, com ara la Ruta i Aušra. Va ser autor de nombrosos articles i fullets sobre higiene i salut. Va morir a Vílnius el 1919 i va ser enterrat al cementiri de Rasos.

## Referències

* ↑ «Motiejus - Kas jis toks ir kas jis buvo» (en lituà). Spaudos.lt. [Consulta: 8 desembre 2013].
# Antioquia de Pisídia

Antioquia de Pisídia (en grec antic Ἀντιόχεια τῇ Πισιδίᾳ) era una ciutat de Pisídia a la part sud de les muntanyes entre Frígia i Pisídia.
Estrabó diu que Filomèlion, una altra ciutat fronterera, era a la part nord de la serralada situada en una plana i molt propera a la muntanya, i Antioquia al sud sobre un petit turó.
Les restes, nombroses, inclouen grans edificis fets amb pedres tallades, probablement esglésies, muralles, 20 arcs perfectes d'un aqüeducte, part d'un temple dedicat a Dionís, i un petit teatre. Una construcció està tallada a la roca en forma semicircular, i té una cambra quadrada, i amb força restes de marbre i columnes; es pensa que podria ser l'Adyton, un annex d'un temple (probablement el de Men Arcaeus, adorat a Antioquia.
Probablement va ser fundada com a colònia de Magnèsia del Meandre, segons Estrabó. Va passar als perses, macedonis, selèucides i el 188 aC al Regne de Pèrgam. Va tornar als romans després del 133 aC i en temps d'August era una colònia amb el nom d'Antioquia Cesarea, segons diu Plini el Vell. Pau de Tars i Bernabé la van visitar, ja que la ciutat tenia una nombrosa colònia jueva. La predicació de Pau va tenir un gran efecte sobre els grecs, però els jueus van organitzar una persecució contra els apòstols i els van expulsar de la ciutat. Més tard, van fer una segona visita i van confirmar els deixebles.
Antioquia era la capital de la província romana de Pisídia al segle iv). Es creu que correspon a la moderna Yalvaç.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «7. Antiocheia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 març 2021].
# Antioquia del Meandre

Antioquia del Meandre (en llatí Antiocheia ad Maendrum, en grec antic (Ἀντιόχεια πρὸς Μαιάνδρω), era una petita ciutat a la vora del riu Meandre a Cària, prop de la frontera amb Frígia. En aquesta ciutat hi havia un pont de pedra que creuava el riu, i el territori dels dos costats era molt fèrtil, però patia alguns terratrèmols, segons diu Estrabó. Hi va néixer el sofista Diotrefes, que va ser el mestre d'Hibrees de Milasa, el gran retòric.
Plini el Vell diu que la ciutat estava envoltada pel riu Orsinus o Mosinus que desaiguava al Meandre. També diu que la ciutat la va fundar Antíoc I Sòter, segurament a través d'un sinecisme, (una unió de poblacions existents), entre dues ciutats que anomena Seminethos i Cranaos.
Esteve de Bizanci diu que el seu nom original era Pitòpolis (Pythopolis) i que el nom nou li va donar per Seleuc I Nicàtor en honor de la seva mare Antioquis. Segons Titus Livi, el cònsol Gneu Manli Vulsó hi va acampar l'any 189 aC quan anava contra els gàlates.

## Referències

* ↑ Estrabó. Geografia, XIII, 4,15
* 1 2 Smith, William (ed.). «5. Antiocheia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 març 2021].
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, V, 29
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXVIII, 13
# Antípatre (metge)

Antípatre (grec antic: Ἀντίπατρος, llatí: Antipater) va ser un metge grec autor de l'obra Περὶ Ψυχῆς ('De l'ànima'), la qual és citada un escoliasta d'Homer, en la qual diu que l'ànima augmentava, disminuïa i finalment moria amb el cos. Aquesta obra segurament és la que cita Diògenes Laerci i que de vegades s'atribueix a Antípatre de Tars.
Podria ser l'Antípatre que cita Galè, que formava part de l'Escola metòdica, una de les grans escoles de la medicina del món clàssic. Si és així, hauria viscut al segle i aC o una mica després. El citen Andròmac el jove, Escriboni Llarg i Celi Aurelià, que menciona el segon llibre d'una altra obra seva anomenada Epístoles. Les seves receptes i prescripcions són explicades amb aprovació per Galè i Aeci.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/218?rgn=full+text;view=image;q1=AntipaterSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 203. ]
# Anisotremus moricandi

Anisotremus moricandi és un gènere de peix pertanyent a la família dels hemúlids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 15,1 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 9 i 12 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic sud-occidental: el Brasil.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ De Moura R.L., J.L. Gasparini i I. Sazima, 1999. New records and range extensions of reef fishes in the western South Atlantic, with comments on reef fish distribution along the Brazilian coast. Rev. Bras. Zool. 16(2):513-530.
* ↑ De Moura R.L., J.L. Gasparini i I. Sazima, 1999.
* ↑ Menezes, N.A., P.A. Buckup, J.L. Figueiredo i R.L. Moura, 2003. Catálogo das espécies de peixes marinhos do Brasil. São Paulo. Museu de Zoologia da Universidade de São Paulo, 160 pp.

## Bibliografia

* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Aplocheilichthys mahagiensis

Aplocheilichthys mahagiensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels pecílids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 3 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (3°N-2°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: la riba occidental del llac Albert al nord-est de la República Democràtica del Congo.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ David, L. & M. Poll, 1937. Contribution à la faune ichthyologique du Congo Belge: Collections du Dr. H. Schouteden (1924-1926) et d'autres récolteurs. Ann. Mus. Congo Belge (Ser. 1) v. 3 (fasc. 5): 189-294, Pl. 12.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Wildekamp, R.H., R. Romand i J.J. Scheel, 1986. Cyprinodontidae. P. 165-276. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC; Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Huber, J.H., 1996. Killi-Data 1996. Updated checklist of taxonomic names, collecting localities and bibliographic references of oviparous Cyprinodont fishes (Atherinomorpha, Pisces). Société Française d'Ichtyologie, Muséum National d'Histoire Naturelle, París. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Apis

«Apis» té aquests significats:
* Apis (gènere), gènere d'himenòpters de la família dels àpids que inclou les abelles productores de mel
* Apis (déu), déu solar, de la fertilitat, i posteriorment funerari del panteó egipci.
* Apis (rei), rei mitològic d'Argos, fill de Foroneu i de Telèdice
* Apis (marca), empresa alimentària espanyola
* Dragutin Dimitrijević, conegut com a Apis, militar serbi que va preparar l'assassinat de Sarajevo.
Viccionari
# Antonio Hernández Gil

Antonio Hernández Gil (Puebla de Alcocer, Badajoz, 29 de març de 1915 - Madrid, 26 de maig de 1994) va ser un jurista i polític espanyol.

## Biografia

Llicenciat en dret per la Universitat de Salamanca, es va doctorar en la de Madrid el 1934 amb premi extraordinari. El mateix any va aconseguir la càtedra de dret civil en la Universitat de Granada, on va exercir la docència fins a 1954 en què es va traslladar a la Universitat Complutense de Madrid.
En 1975 va ser president de la Reial Acadèmia de Jurisprudència i Legislació i després de les eleccions generals espanyoles de 1977 nomenat pel Rei senador i President de les Corts i del Consell del Regne, càrrec que va ocupar fins al mateix moment en què el Rei va sancionar en acte solemne la Constitució (29 de desembre de 1978).
En 1982 és nomenat president del Consell d'Estat i el 1985 del Tribunal Suprem i del nou Consell General del Poder Judicial. En 1986 va sofrir un atemptat de l'organització terrorista ETA, del que va resultar il·lès, tot i que el cotxe en el qual viatjava fou perforat per tres granades. Entre 1983 i 1991 va ser també director de la Reial Acadèmia d'Extremadura i va ser condecorat el 1986 amb la Medalla d'Extremadura, la seva terra natal.

## Obres

* Naturaleza jurídica de la obligación alternativa (1942)
* La solidaridad en las obligaciones (1946)
* El futuro del derecho civil (1958)
* Metodología de la ciencia del derecho (1973)
* El abogado y el razonamiento jurídico (1975)
* La posesión (1980)
* El cambio político español y la Constitución (1981)

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ El coche del presidente del poder judicial fue perforado por tres granadas, El País, 9 de maig de 1986]

## Enllaços externs

* Notícies sobre Antonio Hernández Gil a El País
# Antòrides

Antòrides (en llatí Antorides) fou un pintor grec contemporani d'Eufranor i com aquest va ser deixeble d'Aristó. Va viure a la meitat del segle iv aC. L'esmenta Plini el Vell (Naturalis Historia XXXV, 37).

## Referències

* ↑ Antorides a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 218
# Arquivos do Museu Nacional

Arquivos do Museu Nacional (fins al 1943 anomenada Archivos do Museu Nacional; ISSN: 0365-4508) és la revista científica més antiga del Brasil. El primer número es va publicar el 1876. La revista s'edita i publica quatrimestralment, els mesos de març, juny, setembre i desembre, per part del Museu Nacional del Brasil i la Universitat Federal de Rio de Janeiro. La revista té articles d'àrees com l'antropologia, arqueoligia, botànica, geologia, paleontologia i zoologia. El Museu Nacional té una altra publicació, el Boletim do Museu Nacional que es publica amb fascicles sobre antropologia, botànica, geologia o zoologia.

## Referències

* ↑ Manuela Vázquez Valero. Catálogo colectivo de revistas de ciencias acuáticas. Editorial CSIC - CSIC Press, 1994, p. 23. ISBN 978-84-00-07460-9.
* 1 2 3 4 «Còpia arxivada». Arquivos do Museu Nacional, 2004. Arxivat de l'original el 2018-09-04 [Consulta: 5 setembre 2018]. Arxivat 2018-09-04 a Wayback Machine.
* ↑ T.F Glick; Miguel Angel Puig-Samper; R. Ruiz The Reception of Darwinism in the Iberian World: Spain, Spanish America and Brazil. Springer Science & Business Media, 6 desembre 2012, p. 70. ISBN 978-94-010-0602-6.
* ↑ Library of Congress. A Guide to the Official Publications of the Other American Republics, 1945, p. 108.
# Arpavon

Arpavon és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 70 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Arpavon era de 70 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 69 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 31 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 64 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 33 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 10 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Arpavon el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 40 persones, 34 eren actives i 6 eren inactives. De les 34 persones actives 30 estaven ocupades (14 homes i 16 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 6 persones inactives 3 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 2 d'empreses de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Arpavon hi havia 9 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 102 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Arpavon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Arpavon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Aristòmenes (escriptor)

Aristòmenes (en grec antic Άριστομένης) fou un escriptor grec que va escriure sobre temes d'agricultura. El mencionen Varró i Luci Juni Moderat Columel·la. El seu lloc de naixement, Avas, és un lloc desconegut.

## Referències

* ↑ 3.Aristomenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 309
# Armentia

«Armentia» té aquests significats:
* Armentia (Vitòria)
* Armentia (Comtat de Treviño)
# Artocarpus odoratissimus

L'Artocarpus odoratissimus és una espècie de planta amb flors del gènere Artocarpus dins la família de les moràcies nativa de l'illa de Borneo que ha estat introduïda a les Filipines.

## Descripció

És un arbre que fa fruits comenstibles que pot arribar a mesurar fins a 35 m d'alçada. Les seves fulles són lobulades i poden mesurar entre 15 i 50 cm de llargada i 10 i 30 cm d'amplada.

## Taxonomia

Aquest tàxon va ser publicat per primer cop l'any 1837 a l'obra Flora de Filipinas: Segun el sistema sexual de Linneo de Manuel Blanco Ramos.

### Sinònims

Els següents noms científics són sinònims d'Artocarpus odoratissimus:
* Artocarpus mutabilis Becc.
* Artocarpus tarap Becc.

## Referències

* 1 2 3 «Artocarpus odoratissimus» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ «Artocarpus odoratissimus» (en anglès). Flora & Fauna Web. National Parks. Singapore Governement. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ «Artocarpus odoratissimus» (en anglès). IPNI. [Consulta: 15 juliol 2022].
# Artocarpus lacucha

Artocarpus lacucha, és una espècie tropical d'arbres de fulla perenne de la família Moraceae. Es distribueix per tot el subcontinent indi i el sud-est d'Àsia. L'arbre és valorat per la seva fusta; el seu fruit és comestible i se li atorga valor medicinal.

## Propietats

L'estilbenoide oxiresveratrol pot ser aïllat del duramen d'A. lakoocha, així com del 'Puag Haad', la pols de color marró clar obtinguda a partir de l'extracte aquós dels encenalls de fusta d'A. lakoocha Roxb por ebullició, a continuació, amb l'evaporació lenta, seguit d'un refredament. Aquest medicament tradicional és efectiu contra la palaia intestinal Haplorchis taichui o contra la teniasi.
Aquest arbre es menciona a l'Arthashastra.

## Taxonomia

Artocarpus lacucha va ser descrit per Francis Buchanan-Hamilton i publicat a Prodromus Florae Nepalensis 333. 1825.

## Referències

* ↑ «USDA GRIN Taxonomy». [Consulta: 1r agost 2014].
* ↑ Pankaj Oudhia, Robert E. Paull. Monkey Jack Artocarpus lakoocha Roxb., Moraceae p485-487.Encyclopedia of Fruit and Nuts - 2008, J. Janick and R. E. Paull -editors, CABI, Wallingford, United Kingdom
* ↑ Lakoocha: A Multipurpose Tree of Warm Climate
* ↑ Maneechai, S; Likhitwitayawuid, K; Sritularak, B; Palanuvej, C; Ruangrungsi, N; Sirisa-Ard, P «Quantitative analysis of oxyresveratrol content in Artocarpus lakoocha and 'Puag-Haad'». Medical principles and practice : international journal of the Kuwait University, Health Science Centre, 18, 3, 2009, pàg. 223-7. DOI: 10.1159/000204354. PMID: 19349726.
* ↑ Wongsawad, C; Wongsawad, P; Luangphai, P; Kumchoo, K «In vitro effects of aqueous extract from Artocarpus takoocha Roxb on tegumental surface of Haplorchis taichui». The Southeast Asian journal of tropical medicine and public health, 36 Suppl 4, 2005, pàg. 112–6. PMID: 16438193.
* ↑ Charoenlarp, P; Radomyos, P; Bunnag, D «The optimum dose of Puag-Haad in the treatment of taeniasis». Journal of the Medical Association of Thailand = Chotmaihet thangphaet, 72, 2, 1989, pàg. 71–3. PMID: 2738489. Plantilla:INIST.
* ↑ Arthashastra/Book XIII
* ↑ «Artocarpus lacucha». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 4 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Fruit with foliage
* Crops for the Future: Barhal ('Artocarpus lakoocha) Arxivat 2013-01-12 at Archive.is
# Aue (Saxònia)

* Per a altres significats, vegeu «Aue».
Aue és un poble de la Saxònia (Alemanya) situat a la desembocadura del riu Schwarzwasser al riu Mulder, a les muntanyes Metal·líferes, i que té 18.000 habitants, aproximadament.
Aue va ser la seu administrativa de l'antic districte d'Aue-Schwarzenberg de la Saxònia i forma part de l'Erzgebirgskreis des de l'agost del 2008. Pertany a la Lliga de la ciutat de Silberberg (Städtebund Silberberg).
Com a ciutat minera ha estat coneguda pel seu coure, titani i caolí. La ciutat va ser un centre de construcció de maquinària i de fabricació de coberteria en l'època de l'Alemanya Oriental, i és avui dia un incipient centre turístic a causa del pas del camí de l'argent (Silberstraße ) a través de la ciutat. La ciutat és també coneguda pel seu club de futbol, el FC Erzgebirge Aue, que juga a la segona divisió de la Bundesliga des de l'any 2003.
Aue va ser fins a l'any 1991 un centre de la corporació minera germano-soviètica Sowjetisch-Deutsche Aktiengesellschaft Wismut (SDAG Wismut).
# Associação Juventude de Viana

Associação Juventude de Viana és un equip d'hoquei patins de Viana do Castelo (Portugal) fundat l'any 1976. Actualment disputa la màxima categoria de la Lliga portuguesa d'hoquei patins masculina, on ha estat subcampió les temporades 2008/09 i 2009/10.