OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barghash bin Said

El sàyyid Barghaix ibn Saïd Al Bu-Saïd (àrab: سيد برغش بن سعيد آل بو سعيد, Barḡax b. Saʿīd Āl Bū Saʿīd) o, senzillament, Barghaix (1837 - Zanzíbar, 27 de març de 1888) fou soldà de Zanzíbar (1870–1888).
El 1856, a la mort del seu pare Sàyyid Saïd ibn Sultan, va intentar assolir el poder sense èxit. Va fer un nou intent també fracassat el 1859, quan van intervenir els britànics que el van derrotar i el van enviar a l'exili a Bombai durant dos anys.
Va succeir el 7 d'octubre de 1870 al seu germà Màjid ibn Saïd (1856–1870) i inicialment els britànics li van donar suport però aviat el sultà es va oposar a la supressió de l'esclavatge, ja que rebia el principal suport dels mawla ibadites que s'oposaven a la ingerència estrangera. El 1872 va restaurar la indústria del clau després d'un cicló. També va organitzar la importació de cereals a bon preu i va portar aigua potable a l'illa.
El 1873 fou obligat a suprimir tots els mercats d'esclaus i prohibir tota exportació fins i tot dins el seu propi estat, política poc popular a les illes. Després fou convidat a visitar Londres. El 1876 es van prohibir les caravanes d'esclaus i el 1877 el britànic Lloyd Williams Matthews (després Sir i que va arribar a visir del sultanat del 1890 al 1901) (1851-1901) va crear una força africana per vigilar. El cònsol britànic John Kirk (1870-1886) es va guanyar la confiança del sultà i va esdevenir el personatge més influent del país fins a la seva substitució per Claude Maxwell Macdonald el 1886.
Negociacions amb Sir William Mackinnon sobre una concessió del país entre la costa i el Victòria-Nyanza, van fracassar el 1877, i el resultat fou la pèrdua de la influència de Zanzíbar a la zona continental. El 1881 va proposar a la Gran Bretanya que fos garant de la continuïtat dinàstica i exercís la regència en cas de morir un sultà deixant un hereu menor d'edat, però la proposta fou rebutjada. El 1884 els alemanys (Karl Peters) van signar tractats amb dotze caps dels qui Barghash pretenia ser el sobirà, en territoris en la ruta comercial cap a Tabora i Ujiji; el 1885 Alemanya va establir el protectorat a Witu i les protestes del soldà van ser respostes amb la presència de cinc vaixells de guerra alemanys i un ultimàtum que va haver d'acceptar per manca de suport britànic, en el marc de la revolta Abushiri. Llavors es va reunir una comissió de britànics, alemanys i francesos per determinar on s'estenia realment la sobirania del sultà al continent, determinant una estreta franja, decisió que va haver d'acceptar.
Va morir poc després, a la tornada d'un viatge a Oman, i el va succeir el seu germà Khalifah bin Said (1888–1890).

## Referències

* Beckingham, C.F. «Bū Saʿīd». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 5 de juny de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/bu-said-SIM_1486>
# Tenakee Springs

Tenakee Springs és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 93 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tenakee Springs tenia 104 habitants, 59 habitatges, i 28 famílies La densitat de població era de 2,9 habitants/km².
Dels 59 habitatges en un 16,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39% hi vivien parelles casades, en un 5,1% dones solteres, i en un 52,5% no eren unitats familiars. En el 47,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,5% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 42,3% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.125 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.125 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 20.482 $. Aproximadament el 9,1% de les famílies i l'11,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tenakee Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tenakee Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Peix eriçó

El peix eriçó (Diodon holocanthus) és una espècie de peix de la família dels diodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja mol·luscs, eriçons de mar i crancs durant la nit.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i associat als esculls de corall que viu entre 2-200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba als oceans Atlàntic, Índic i Pacífic.

## Costums

És un peix solitari.

## Interès comercial

És emprat en la medicina tradicional xinesa.

## Observacions

N'hi ha informes d'enverinament per ciguatera.

## Referències

* ↑ «Diodon holocanthus». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Leis, J.M., 2001. Diodontidae. Porcupine fishes (burrfishes). p. 3958-3965. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* ↑ Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988. Atlantic fishes of Canada. Can. Bull. Fish. Aquat. Sci. 219: 731 p.
* ↑ Tang, W.-C., 1987. Chinese medicinal materials from the sea. Abstracts of Chinese Medicine 1(4):571-600.
* ↑ Olsen, D.A., D.W. Nellis i R.S. Wood, 1984. Ciguatera in the Eastern Caribbean. Mar. Fish. Rev. 46(1):13-18.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Deerfield (Kansas)

Deerfield és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 884 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Deerfield tenia 884 habitants, 270 habitatges, i 221 famílies. La densitat de població era de 711,1 habitants per km².
Dels 270 habitatges en un 50% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,2% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 17,8% no eren unitats familiars. En el 16,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,66.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,1% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 17,4% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.944 $ i la renda mediana per família de 36.111 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.182 $ mentre que les dones 18.667 $. La renda per capita de la població era de 12.802 $. Entorn de l'11,8% de les famílies i el 14,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Deerfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Deerfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Difluorur de radó

El difluorur de radó (RnF 2) és un compost de radó, un gas noble. El radó reacciona ràpidament amb el fluor per a formar un compost sòlid, però es vaporitza i la seva composició exacta és incerta. Els càlculs suggereixen que pot ser un cristall iònic, al contrari que tots els altres compostos de gasos nobles. La utilitat dels compostos de radó és limitada per causa de la radioactivitat del radó.

## Referències

* ↑ Fields, Paul R.; Stein, Lawrence; Zirin, Moshe H. «Radon Fluoride». Journal of the American Chemical Society, 84, 21, 1962, pàg. 4164–4165. DOI: 10.1021/ja00880a048.
* ↑ Stein, L. «Ionic Radon Solution». Science, 168, 3929, 1970, pàg. 362–4. Bibcode: 1970Sci...168..362S. DOI: 10.1126/science.168.3929.362. PMID: 17809133.
* ↑ Kenneth S. Pitzer «Fluorides of radon and element 118». J. Chem. Soc., Chem. Commun., 18, 1975, pàg. 760b – 761. DOI: 10.1039/C3975000760b.
* ↑ Stein, Lawrence. Chemical Properties of Radon (en anglès), p. 240–251. DOI 10.1021/bk-1987-0331.ch018.
# Medaller dels Jocs Olímpics d'estiu de 1912

El medaller dels Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors de les proves disputades en aquest esdeveniment, realitzat entre el 5 de maig i el 27 de juliol de 1912 a la ciutat d'Estocolm (Suècia).
Les medalles apareixen agrupades pels Comitès Olímpics Nacionals participants i s'ordenen de forma decreixent contant les medalles d'or obtingudes; en cas d'haver empat, s'ordena d'igual forma contant les medalles de plata i, en cas de mantenir-se la igualtat, es conten les medalles de bronze. Si dos equips tenen la mateixa quantitat de medalles d'or, plata i bronze, es llisten en la mateixa posició i s'ordenen alfabèticament.

## Medaller

| Jocs Olímpics d'estiu de 1912 | Jocs Olímpics d'estiu de 1912 | Jocs Olímpics d'estiu de 1912 | Jocs Olímpics d'estiu de 1912 | Jocs Olímpics d'estiu de 1912 | |
| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 25 | 19 | 19 | 63 |
| 2 | Suècia | 24 | 24 | 17 | 65 |
| 3 | Regne Unit | 10 | 15 | 16 | 41 |
| 4 | Finlàndia | 9 | 8 | 9 | 26 |
| 5 | França | 7 | 4 | 3 | 14 |
| 6 | Imperi Alemany | 5 | 13 | 7 | 25 |
| 7 | Sud-àfrica | 4 | 2 | 0 | 6 |
| 8 | Noruega | 4 | 1 | 4 | 9 |
| 9 | Canadà | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 9 | Hongria | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 11 | Itàlia | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 12 | Australàsia | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 13 | Bèlgica | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 14 | Dinamarca | 1 | 6 | 5 | 12 |
| 15 | Grècia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 16 | Imperi Rus | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 17 | Àustria | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 18 | Països Baixos | 0 | 0 | 3 | 3 |
| Total | Total | 103 | 104 | 103 | 310 |
Les nacions de Bohèmia, Egipte, Imperi Otomà, Islàndia, Japó, Luxemburg, Portugal, Sèrbia, Suïssa i Xile no obtingueren medalles.
# Corno Nero

El Corno Nero (Schwarzhorn en alemany o Tête noire en francès) és una muntanya de 4.322 metres que es troba entre les regions d'Aosta i Piemont a Itàlia.

## Referències

* ↑ «Llista dels 4.000 UIAA» (pdf). UIAA.
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# Corno di Rosazzo

Corno di Rosazzo (friülà Cuar di Rosacis, eslovè Koren) és un municipi italià, dins de la província d'Udine. L'any 2007 tenia 3.367 habitants. Limita amb els municipis de Cividale del Friuli, Cormons (GO), Dolegna del Collio (GO), Manzano, Premariacco, Prepotto i San Giovanni al Natisone.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Loris Basso | Llista cívica |
# Crisfield

Crisfield és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 2.723 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Crisfield tenia 2.723 habitants, 1.172 habitatges, i 723 famílies. La densitat de població era de 645 habitants per km².
Dels 1.172 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,9% hi vivien parelles casades, en un 25,4% dones solteres, i en un 38,3% no eren unitats familiars. En el 34,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 17.979 $ i la renda mediana per família de 23.929 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.078 $ mentre que les dones 20.670 $. La renda per capita de la població era de 12.387 $. Entorn del 30,5% de les famílies i el 34,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Crisfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Crisfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Couin

Couin és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 129 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Couin era de 129 persones. Hi havia 43 famílies de les quals 9 eren unipersonals (9 dones vivint soles i 9 dones vivint soles), 13 parelles sense fills, 17 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 55 habitatges, 44 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 55 habitatges eren cases. Dels 44 habitatges principals, 37 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Couin el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 12 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 12 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 12 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 69 persones, 52 eren actives i 17 eren inactives. De les 52 persones actives 49 estaven ocupades (27 homes i 22 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 17 persones inactives 5 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Couin hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Couin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Couin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cua (estructura de dades)

En informàtica, una cua és una estructura de dades seqüencial (que conté elements ordenats) amb aquestes restriccions d'accés:
* només es poden afegir elements al final de la cua
* només es poden treure elements del principi de la cua
Exemples de cues a la vida real podrien ser persones comprant en un supermercat, esperant per entrar a veure un partit de beisbol, esperant en el cinema per veure una pel·lícula, etc. En aquests casos, el primer element de la cua realitza la seva funció (pagar menjar, pagar entrada per al partit o per al cinema) i deixa la cua. Aquest moviment està representat a la cua per la funció desencuar(pop). Cada vegada que un altre element s'afegeix a la cua d'espera s'afegeixen al final de la cua representant la funció encuar(push). Hi ha altres funcions auxiliars per veure la mida de la cua (size), per veure si està buida en el cas que no hi hagi ningú esperant (empty) o perquè veure el primer element de la cua (front).

## Operacions habituals sobre una pila
### Les habituals dels contenidors

* Una operació per comprovar quan una cua està buida.
* Una operació per obtenir el nombre d'elements que conté la cua

### Les específiques d'una cua

* Un constructor que crea una cua buida
* Una operació per afegir un nou element al final de la cua
* Una operació per obtenir l'element del principi de la cua
* Una operació per eliminar l'element del principi de la cua

## Vegeu també

* Biblioteca STL
* Piles (l'oposat a les cues: últim d'entrar primer a sortir)
* Llistes
* Arbres
Viccionari
# Cresta de gall

«Cresta de gall» té aquests significats:
* Cesta de gall, òrgan carnós al cap dels galls, vegeu cresta (carúncula)
* Cresta de gall o vellutet, espècie de planta amb flors de la família de les amarantàcies
* Cresta de gall (escrofulariàcia), espècie vegetal
# Criptografia financera

La criptografia financera (de l'anglès financial cryptography) és l'ús de la criptografia en aplicacions als quals es podrien generar pèrdues financeres per un ús indegut si no es protegeix el sistema de missatges. La criptografia financera és vista sovint amb un abast molt ampli d'aplicacions. Ian Grigg veu la criptografia financera en set capes, com combinació de set disciplines diferents: criptografia, enginyeria de programari, drets, comptabilitat, gestió dels assumptes públics, valor, i aplicacions financeres. Els fracassos en els negocis sovint són deguts a l'absència d'una o més d'aquestes disciplines, o la mala aplicació d'aquestes. Això fa veure la FC com una matèria interdisciplinària. De fet, de manera inevitable, les finances i la criptografia es basen cadascuna en múltiples disciplines.

## Referències

* ↑ «Financial Cryptography in 7 Layers» (en anglès). Ian Grigg. [Consulta: 18∕8∕2011].
# Trofeu Centre Morbihan

El Trofeu Centre Morbihan (oficialment: Trophée Centre Morbihan) és una competició ciclista per etapes que es disputa al departament d'Ar Mor-Bihan, a França. Creat al 1993, des del 2013 forma part de la Copa de les Nacions UCI júnior. Està reservada a ciclistes de categoria júnior (17 i 18 anys).

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon |
| 1993 | Rodrigue Le Lamer | | |
| 1994 | Florent Brard | | |
| 1995 | René Gaudin | | |
| 1996 | Benoît Le Borgne | | |
| 1997 | Andoni Aranaga | | |
| 1998 | Pierre Le Nahénec | | |
| 1999 | No disputat |
| 2000 | Lloyd Mondory | | |
| 2001 | Anthony Boyer | | |
| 2002 | Jukka Vastaranta | | |
| 2003 | Guillaume Blot | | |
| 2004 | Mikaël Cherel | | |
| 2005 | Ludovic Bret | Robin Chaigneau | Kevin Cherruault |
| 2006 | Sylvain Greiner | Lars Vierbergen | Étienne Pieret |
| 2007 | Loïc Desriac | Romain Cherruault | Dimitri Le Boulch |
| 2008 | Nathan Brown | Nicolas Sailleau | Clément Bouton |
| 2009 | Moreno Hofland | Erwan Téguel | Niels Van Laer |
| 2010 | Vincent Colas | Lawson Craddock | Olivier Le Gac |
| 2011 | Thomas Vanbesien | Olivier Le Gac | Florian Sénéchal |
| 2012 | Hayden McCormick | Piotr Havik | Tiesj Benoot |
| 2013 | Mathieu van der Poel | Aliaksandr Riabushenko | Rémi Cavagna |
| 2014 | Erlend Blikra | Nikolay Cherkasov | Niklas Larsen |
| 2015 | Anthon Charmig | Michael O'Loughlin | Mikkel Honoré |
| 2016 | Florentin Lecamus-Lambert | Jakob Egholm | Clément Davy |
| 2017 | Florentin Lecamus-Lambert | Andreas Leknessund | Nik Cemazar |
| 2018 | Remco Evenepoel | Andrea Piccolo | Søren Wærenskjold |
| 2019 | Michel Hessmann | Samuel Watson | Oskar Johansson |
| 2020-2021 | no disputat | no disputat |
| 2022 | Jens Verbrugghe | António Morgado | Johannes Kulset |
| 2023 | Ben Wiggins | Titouan Fontaine | Clément Sanchez |

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a procyclingstats.com
# Peix escorpí radiat

El peix escorpí radiat (Pterois radiata) és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 24 cm de llargària màxima (normalment, en fa 20).
* És vermellós tirant a marró i amb 5-6 franges amples fosques en el cos separades per línies pàl·lides.

## Alimentació

Menja només crancs i gambes.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls de corall i de clima tropical (32°N-30°S) que viu entre 1-30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del mar Roig fins a la badia de Sodwana (Sud-àfrica), les illes de la Societat, les illes Ryukyu i Nova Caledònia.

## Observacions

És verinós per als humans i capaç d'infligir una picada dolorosa.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 «Pterois radiata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Bouhlel, M., 1988. Poissons de Djibouti. Placerville (Califòrnia, Estats Units): RDA International, Inc. 416 p.
* ↑ Sommer, C., W. Schneider i J.-M. Poutiers, 1996. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Somalia. FAO, Roma, Itàlia. 376 p.
* ↑ Halstead, B.W., P.S. Auerbach i D.R. Campbell, 1990. A colour atlas of dangerous marine animals. Wolfe Medical Publications Ltd, W.S. Cowell Ltd, Ipswich, Anglaterra. 192 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB