OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Union Gap

Union Gap, anomenada Yakima fins al 1917, és una ciutat al comtat de Yakima a l'Estat de Washington. Segons el cens del 2007 tenia 6.311 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Union Gap tenia 5.621 habitants, 2.070 habitatges, i 1.407 famílies. La densitat de població era de 431,5 habitants per km².
Dels 2.070 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,7% hi vivien parelles casades, en un 14,3% dones solteres, i en un 32% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.676 $ i la renda mediana per família de 34.795 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.802 $ mentre que les dones 23.393 $. La renda per capita de la població era de 13.102 $. Aproximadament el 14,9% de les famílies i el 18% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Kershner, Jim. «Yakima — Thumbnail History». HistoryLink, October 16, 2009. Arxivat de l'original el March 2, 2019. [Consulta: March 1, 2019].
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Union Gap». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Union Gap». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Mapa dels sons de Tòquio

Mapa dels sons de Tòquio (títol original en anglès: Map of the Sounds of Tokyo) és una pel·lícula escrita i dirigida per Isabel Coixet estrenada el 13 de maig de 2009, tot i que no fou fins al 28 d'agost que es distribuí la versió cinematogràfica en català. Fou una de les tres candidates a representar Espanya als Oscars 2009.

## Argument

És un drama ambientat a Tòquio sobre una assassina a sou (Rinko Kikuchi) que amaga la seva autèntica professió treballant de nit en un mercat de peix. Sergi López fa el paper del propietari d'una botiga de vins.

## Repartiment

| Personatge | Intèrpret |
| Ryu | Rinko Kikuchi |
| David | Sergi López |
| Narrador | Min Tanaka |
| Yoshi | Manabu Oshio |
| Nagara | Takeo Nakahara |
| Ishida | Hideo Sakaki |

## Premis

La pel·lícula va tenir dues nominacions en el Festival de Canes, on competia per aconseguir la Palma d'Or. Finalment, però, va rebre el Premi Vulcain per a artista tècnic al millor so (Aitor Berenguer).

## Referències

* ↑ «Mapa dels sons de Tòquio». Ésadir.cat. [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «Fitxa tècnica de la pel·lícula». Gencat.cat. [Consulta: 22 setembre 2009].
* ↑ Notícia sobre les candidatures espanyoles per als Oscars al Diari de Girona «´Mapa dels sons de Tòquio´, ´El baile de la victòria´ i ´Gordos´ opten als Oscars - Diari de Girona».
* ↑ Competició al LXII Festival de Canes «Isabel Coixet aspira amb 'Maps of the sounds of Tokyo' a la Palma d'Or - VilaWeb».
* ↑ Premi Vulcain a Aitor Berenguer (francès) «Le Prix Vulcain de l'Artiste Technicien au Festival de Cannes».
* ↑ Premis i nominacions de la pel·lícula a IMDB (anglès) «Enllaç».

## Enllaços externs

* (anglès) (castellà) Pàgina oficial de la pel·lícula Arxivat 2010-11-22 a Wayback Machine.
* (anglès) La seva fitxa a FilmAffinity.com
* (castellà) La seva fitxa a IMDB Arxivat 2009-10-10 a Wayback Machine.
* (català) La seva fitxa a CatalanFilmsDB
# Guerra de Saintonge

La Guerra de Saintonge va ser un encontre dinàstic feudal que es va produir l'any 1242 entre las forces de Lluís IX de França i les d'Enric III d'Anglaterra. Saintonge és una regió al voltant de Saintes, en el centre-oest de França. El conflicte té el seu origen en el fet que alguns vassalls de Lluís estaven en disgust amb l'adquisició del seu germà, Alfons, del comtat de Poitou. Els francesos derrotaren decisivament els anglesos en la batalla de Taillebourg i va concloure la lluita en el lloc de Saintes, però degut a les trames dinàstiques i el desig de partir cap una croada, Lluís no adjuntà Guiena.

## Referències

* ↑ Le Goff, Jacques. Saint Louis. University of Notre Dame Press, 2009, p. 178-185. ISBN 9780268033811.
* ↑ Labarge, Margaret Wade. Saint Louis : Louis IX, most Christian King of France. Boston : Little, Brown, 1968.
* ↑ Carpenter, David. Henry III (en anglès). Yale University Press, 2020-07-14. ISBN 978-0-300-23835-8.
# Corrida de beneficencia

La Corrida de Beneficencia (Correguda de Beneficència), anomenada també Corrida Extraordinaria de la Beneficencia de Madrid (Correguda Extraordinària de la Beneficència de Madrid), és un festeig taurí celebrat anualment a Madrid (a la plaça de toros de Las Ventas) on la recaptació es dedica a la beneficència. Es tracta d'una de les poques corridas en què es presenta la Casa Reial espanyola, emprant llotges especials per a l'ocasió. És tradicional que se celebri al mes de juny, després de la Fira de Sant Isidre (és a dir, generalment després de les populars festes de Sant Isidre Llaurador).
La tradició es va iniciar quan, al segle xvii, amb motiu de les mancances financeres de l'Hospital General y de la Pasión i altres entitats de beneficència, el rei Felip IV va decidir que la recaptació de les celebracions taurines es donés íntegrament als hospitals. Aquesta donació es va mantenir fins a començaments del segle xix, quan es va reduir a l'actual Corrida Extraordinaria de La Beneficencia de Madrid.
Aquesta correguda se celebra a Madrid des de 1856.

## Referències

* ↑ Muñoz Alonso, María Dolores. De hospital a museo: las sucesivas transformaciones de un hospital inacabado ; el Hospital General de Madrid (en castellà). 1. Madrid: ETSAM (E.T.S. Arquitectura (UPM)).
# Charles-Louis Havas

Charles-Louis Havas (Rouen, 5 de juliol de 1783 — Bougival, 21 de maig de 1858) va ser un escriptor i periodista francès, fundador de l'agència de notícies Agence France-Presse (AFP).
Havas es pot considerar el fundador del concepte d'agència de notícies. Traduïa informacions procedents de l'exterior per a la premsa nacional francesa, conscient del seu creixent interès en els assumptes internacionals. El 1825 va fundar la seva pròpia empresa per realitzar aquest treball de traducció. El 1832 va crear l'Agència Havas, l'agència de notícies francesa més antiga, i va començar a proporcionar notícies sobre França a clients estrangers.
Bernhard Wolff i Paul Reuter van ser dos dels seus empleats.

## Referències

* Pierre Frédérix, Un siècle de chasse aux nouvelles : de l'Agence d'information Havas a la l'Agence France-presse (1835-1957), Paris, Flammarion, 1959
* Antoine Lefébure, Havas : les arcanes du pouvoir, Paris, Grasset, 1992 ISBN 978-2-246-41991-4
# Kram-It/HRD

Kram-It fou una empresa italiana fabricant de motocicletes de fora d'asfalt que tingué activitat entre el 1976 i el 1998. Fundada a Arcore, província de Monza i Brianza, el nom li venia de Kramer-Itàlia, ja que l'empresa començà fabricant sota llicència les motocicletes d'aquesta marca alemanya (amb seu a Laubuseschbach, a la regió de Gießen). El 1985, n'adquirí els drets i plànols i fou la responsable de la tercera època de la firma alemanya.
El 1987, Kram-It es va associar amb un petit fabricant italià que havia estat fundat a Varese el 1980, HRD Motor (de Happy Red Devils), i el nom de l'empresa es va canviar a Kram-It/HRD, mentre que la seu es va traslladar a Gazzaniga, província de Bèrgam.

## Història

Un cop associada amb HRD, Kram-It es va dedicar a fabricar exclusivament models d'enduro i motocròs equipats amb motors Minarelli de 50 i 80 cc i Rotax de 125 i 250 cc, als quals s'hi va afegir alguna versió de 300 cc. A finals de 1989 l'empresa va fer fallida i es vengué la concessió de la marca alemanya Kramer, que fou adquirida en pública subhasta per Reinhard Hallat, aleshores l'importador de Rotax per a Alemanya.
La branca supervivent, HRD, passà per diverses vicissituds, amb canvis de propietat i de seu inclosos, fins que va acabar a Occitània -concretament a Sant Juèri (Tarn)- com a HRD Industrie. Durant uns anys, a banda dels models de fora d'asfalt, HRD Industrie va fabricar ciclomotors i models de supermoto. Finalment, a causa dels problemes financers que patia, HRD va ser adquirida el 1998 per Sherco, empresa catalana fabricant de motocicletes de trial, la qual s'establí aleshores a Nimes.

## Vegeu també

* Kramer (motocicleta)

## Referències

* ↑ «Kram-It/HRD» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ «Kram-It Motorcycles» (en anglès). cybermotorcycle.com. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ Alonso, Alejandro. «Adiós a Luciano Marabese, uno de los padres del diseño de la moto italiana» (en castellà). motorbikemag.es, 26-10-2016. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ «HRD Motor» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ «HRD Motorcycles Italy» (en anglès). cybermotorcycle.com. [Consulta: 8 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Article sobre la Kram-It MKS 250 de 1983 al Web de Motociclismo (castellà)
# HŠK Građanski Zagreb

El Građanski Zagreb, nom complet Prvi Hrvatski Građanski Športski Klub (1.HGŠK), (Primer Club Esportiu dels Ciutadans Croats), fou un club croat de futbol de la ciutat de Zagreb.

## Història

El club fou fundat a Zagreb el 1911. Fou una entitat especialment reeixida en el període d'entreguerres. Fou campió de la lliga iugoslava cinc cops, els anys 1923, 1926, 1928, 1937 i 1940.
Després de 1945, el club es va desfer i la majoria dels seus jugadors s'uniren al FK Partizan de Belgrad. La resta dels jugadors s'uniren al nou club Dinamo de Zagreb, el qual adoptà eventualment l'uniforme del club i l'escut el 1969. També n'adoptà el nom, breument, als noranta.

## Entrenadors destacats

* Márton Bukovi:1935-45

## Palmarès

* 5 Lliga iugoslava de futbol: 1923, 1926, 1928, 1937, 1940
* 2 Lliga croata de futbol: 1941 (campionat no finalitzat), 1943
# Barranc de Caramell

El Barranc de Caramell, és un barranc de l'antic terme de Gurp de la Conca, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma en el Pas de la Canal, entre els serrats de Mata i de Santa Engràcia, per la unió de les llaus del Corral de Torraubella, de la Pleta i de la Mata. Des d'aquest lloc davalla de forma molt sinuosa obrint-se pas en engorjays profunds cap a Gurp, exactament cap al lloc on es troba la capella de Sant Martí de Gurp, on es transforma en el barranc dels Lleons, en el moment que s'ajunta amb el torrent de l'Aigüera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ust-Urgal

Ust-Urgal (en rus: Усть-Ургал) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2019 tenia 152 habitants. Pertany al districte rural de Verkhnebureïnski.

## Referències

* ↑ Закон Хабаровского края от 28 ноября 2012 г. N 239 «О преобразовании городского населенного пункта рабочий поселок Тырма, находящегося на территории Верхнебуреинского района Хабаровского края, путём изменения его статуса в сельский населенный пункт — поселок Тырма и о внесении изменений в отдельные законы Хабаровского края»
# Manel Garcia i Vila

Manuel Garcia i Vila (Sants, Barcelona - 1944) és un esportista català que el 2010 rebé la Medalla d'Honor de Barcelona per la seva labor de foment de l'excursionisme al capdavant de l'Agrupació Excursionista Icària i per la promoció de la Mostra d'Audiovisuals i Fotografia de Muntanya.

## Referències

* ↑ Lliurament de les Medalles d'Honor de la Ciutat, Ajuntament de Barcelona (23 de novembre de 2010)
# Tinyl (cràter)

Tinyl és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 12,8 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim txuktis, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Tinyl». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Creepypasta

Creepypasta són històries o llegendes que circulen per Internet i que normalment algú s'inventa, encara que n'hi ha algunes que estan basades en fets reals. Normalment, la forma en què es conten les creepypastes fa que la persona que les llegeix les recreï a la seva ment. Tenen la seva pròpia història, narrades de diferents maneres cadascuna. El terme en català és directament la paraula anglesa de la que prové. Aquesta és una contracció derivada de creepy ('horripilant') i pasta, al seu torn derivada de copy/paste ('retallar/enganxar') i que inicialment forma part del terme copypaste, que fa referència a un text existent (en un blog o un post) fàcil de ser copiat a una altra banda. Sovint són trol els que ho fan, amb la intenció de boicotejar-lo. Algunes creepypastes conegudes poden ser: Slender Man, Jeff the Killer o Laughing Jack.

## Referències

* 1 2 País, Ediciones El. «Creepypasta: así son las historias de terror de los campamentos en la era de internet» (en castellà), 17-05-2015. [Consulta: 22 juliol 2021].
* 1 2 «'Creepypasta': las bromas virales que han inspirado asesinatos» (en castellà), 09-03-2016. [Consulta: 22 juliol 2021].
* ↑ «cripipasta» (en espanyol europeu), 02-12-2020. [Consulta: 22 juliol 2021].
# Socioacusia

Socioacusia és l'exposició normal a sorolls de caràcter social, com el soroll del trànsit o el bullici propi de les grans ciutats. L'adaptació al soroll a nivell "intel·lectual i no a nivell de l'òrgan (habituació).
El concepte com a tal contempla una població real no exposada a sorolls laborals, però representativa d'una determinada societat, zona geogràfica i sense antecedents de malalties.
S'estima que un terç de la població mundial i el 75% dels habitants de ciutats industrialitzades pateixen algun grau de sordesa o pèrdua auditiva causada per exposició a sons d'alta intensitat.

## Referències

* ↑ Socioacusia a l'enciclopèdia sanihelp.it
* ↑ ‘Socioacusia’ los efectos del ruido ambiental Arxivat 2017-01-05 a Wayback Machine. a GEA audífonos
* ↑ Socioacusia, el ruido que ya no escuchamos, Cenetro Navarro de Audición
# Kerbors

Kerbors (en bretó Kerborzh) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2008 tenia 346 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 483 | 427 | 368 | 318 | 321 | 329 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1985-2008 | Gabriel Mazeau | |
| 2008- | Jean François Le Bescond | |
# Elit

Una elit és un grup social minoritari dins una societat que resulta privilegiat per la seva preminència en aspectes tan diversos com pot ser l'economia, la institucionalitat, la cultura… i que manté una situació de superioritat respecte a la resta de grups que formen part del col·lectiu.
Dins d'una mateixa societat poden existir diferents elits, depenent dels interessos particulars de cadascuna d'elles. L'existència d'aquestes elits en plural es relaciona amb la creixent diferenciació de la societat. En la mesura que diferents camps socials es van fent cada vegada més autònoms (art, economia, ciència, política, etc.), Van emergint elits sectorials que defensen els seus propis punts de vista. Des d'aquest angle, un dels problemes centrals de les societats modernes és la integració horitzontal, és a dir, el manteniment de relacions mitjanament harmòniques entre diferents elits sectorials. D'altra banda, també presenten el desafiament de la integració vertical, és a dir, l'establiment d'un contacte fluid amb el comú de la població.
A la història del pensament social aquest tema ha estat estudiat des de l'antiguitat, a partir de conceptes de saviesa i virtut. No obstant això, és cap a finals del segle xviii i principis del segle xix quan la noció d'elit cobra gran rellevància. L'aparició del terme elit en el francès està íntimament relacionat amb els ideals republicans, en tant el concepte simbolitza la demanda de què els qui exerceixen el poder han de ser escollits "per les seves virtuts i els seus mèrits" i no pel seu origen familiar.
En termes analítics, els pares d'una teoria d'elits són Caetano Mosca i Vilfredo Pareto, encara que alguns també consideren la rellevància fundacional de Robert Michels, sobretot per la seva llei sobre la creixent oligarquizació dels partits polítics en particular i de les organitzacions socials en general. Un altre autor de gran rellevància és Wright Mills, ja que ell va encunyar el terme d'elit de poder. Amb aquest concepte es fa referència al nucli de poder que en els Estats Units es produeix entre les elits econòmiques, polítiques i militars.
Actualment hi ha cert consens en què les elits són necessàries en la societat i que seria més aviat quimèric pensar en la seva inexistència. De fet, amb la caiguda dels socialisme real i l'ocàs de la utopia d'una societat sense classes, les elits tornen lentament a ocupar un lloc central en la teoria social. El propi d'una teoria d'elits és l'accent del conflicte entre diferents elits, i també la imputació de responsabilitat pel decurs que va adoptant la societat i, finalment, l'èmfasi en l'agència abans que en l'estructura. De fet, les elits poden ser concebudes com a actors claus per possibilitar o impedir el canvi d'una societat.
Viccionari
# Batalla del turó 776

La batalla del turó 776 o batalla d'Ulus-Kert, va ser un enfrontament de la Segona Guerra de Txetxènia que va tenir lloc al congost del riu Argun, al districte de Xatoiski, al centre de Txetxènia, entre els pobles d'Ulus-Kert i Selmentausen.
A les acaballes de febrer del 2000, l'exèrcit rus va intentar envoltar i destruir una gran força separatista txetxena (incloent-hi molts combatents estrangers) que es retirava de la capital txetxena, Grozni. L'objectiu de la retirada eren les zones al voltant de Xatoy i Vedenó, a les muntanyes del sud de Txetxènia, després del setge de 1999–2000 i la captura de Grozni i de la fugida de la força principal rebel de la ciutat a principis d'aquell mes. El 29 de febrer de 2000, poques hores després que el ministre de defensa rus, ígor Sergueiev, hagués assegurat al govern que la guerra de Txetxènia havia acabat, una força russa aïllada formada principalment per una companyia de paracaigudistes de la 76a Divisió Aerotransportada de la ciutat de Pskov es va trobar aïllada per una columna txetxena en retirada dirigida per Ibn Al-Khattab, comandant de combatents estrangers a Txetxènia. Després de forts combats durant tota la nit, les posicions russes al turó 776 van quedar superades i la majoria dels soldats van morir.
Avui dia continua havent-hi dubtes i incerteses pel que fa a molts aspectes d'aquest enfrontament, incloent-hi el nombre de combatents i de víctimes, la quantitat de suport d'artilleria i de suport aeri proper i la durada de tota la batalla.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en russian). Эксперт, 01-03-2014.
* ↑ BBC News (6 March 2000) Chechen rebels besieged
* ↑ Pskov: ready for battle – RT Arxivat 1 January 2011$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ The Independent (15 March 2000) Nation grieves for lost paratroops of Pskov
* ↑ The Moscow Times (19 March 2008) Fairy Tales of Glorious Battles in Chechnya
# Ust-Sóbolevka

Ust-Sóbolevka (en rus: Усть-Соболевка) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2018 tenia 215 habitants.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края» Arxivat 2014-10-09 a Wayback Machine.
# Manel Giménez Valentí

Manel Giménez Valentí, també conegut com a Oncle Manel (Gràcia, Barcelona, 1934 – 8 de setembre de 2016), fou un activista social català del poble gitano a Catalunya.

## Biografia

Al llarg de la seva vida treballà en molts oficis però principalment en la venda ambulant. Des del 1963 fins al 1966 va residir a l'Argentina.
Des dels anys vuitanta estigué molt vinculat amb el món associatiu del districte, tot i que no va ser fins a 1986 quan va fundar la Unió Gitana de Gràcia. Des d'aleshores fou membre de la seva Junta Directiva, i des d'aquesta plataforma fou també un dels impulsors de la creació, el 1991, de la Federació d'Associacions Gitanes de Catalunya, on va desenvolupar diferents funcions i càrrecs fins a 2003. Durant aquests anys participà en diferents estudis dirigits per Carme Garriga sobre el poble gitano a Barcelona i a Badalona, fent enquestes porta a porta per recollir l'opinió i les queixes d'aquesta comunitat. Entre aquests estudis destaca l'informe Situació del poble gitano a Catalunya (2003), encarregat pel Departament de Benestar i Família a la Fundació Pere Tarrés i que ha servit com a base del Pla integral del poble gitano elaborat per la Generalitat de Catalunya.
Va ser també un dels artífex el 2004, de l'Agrupació per al Desenvolupament del Poble Gitano dels Pobles Catalans, i fou membre del Consell Municipal del Poble Gitano a Barcelona. El 2004 li fou atorgada la Creu de Sant Jordi. El 2005 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.
Un net seu, Sicus Carbonell, és una de les veus de referència de la rumba catalana actual.

## Referències

* ↑ «S'ha mort l'Oncle Manel, un dels grans referents de la comunitat gitana». VilaWeb.cat. [Consulta: 9 setembre 2016].
* ↑ L'Oncle Manel de Gràcia a El País, desembre de 2004
* ↑ L'Oncle Manel Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. al bloc de com.ràdio

## Enllaços externs

* Entrevista a Manel Giménez Valentí Arxivat 2016-09-09 a Wayback Machine.
* La Població Gitana a Catalunya estudi on hi participà Manel Giménez Valentí.
# Tinya crural

La tinya crural o tinya inguinal (tinea cruris en llatí) és un tipus comú d'infecció fúngica superficial i contagiosa de la regió de l'engonal i solc intergluti, que es produeix principalment, però no exclusivament, en homes i en climes càlids i humits.
Típicament, a la part superior interna de les cuixes, hi ha una erupció vermella intensa amb picor i una vora corba ben definida i escatosa. Sovint s'associa amb el peu d'atleta i fongs de les ungles, sudoració excessiva i compartir tovalloles o roba esportiva infectades. És poc freqüent en nens.
El seu aspecte pot ser similar a altres erupcions que es produeixen en plecs de la pell, com ara intertrigen candidal, eritrasma, psoriasi invertida i dermatitis seborreica. Les proves poden incloure microscòpia i cultiu de raspats de pell.
El tractament és amb medicaments antifúngics tòpics i és particularment eficaç si els símptomes han començat recentment. La prevenció de les recurrències inclou el tractament d'infeccions per fongs concurrents i la presa de mesures per evitar l'acumulació d'humitat, com ara mantenir seca la regió de l'engonal, evitar la roba ajustada i perdre pes en cas d'obesitat.

## Referències

* 1 2 Lehrer, Michael. «Jock itch». MedlinePlus. NLM / NIH, 16-04-2019.
* 1 2 3 4 Libby Edwards. Genital Dermatology Atlas. Lippincott Williams & Wilkins, 2010, p. 67. ISBN 978-1-60831-079-1.
* 1 2 Hay, Roderick J.; Morris-Jones, Rachel; Bleiker, Tanya O. «32. Fungal Infections». A: Rook's Textbook of Dermatology, 4 Volume Set. John Wiley & Sons, 2016, p. 47. ISBN 978-1-118-44119-0.
* 1 2 Nadalo, Dana; Montoya, Cathy; Hunter-Smith, Dan «What is the best way to treat tinea cruris?». The Journal of Family Practice, vol. 55, 3, 01-03-2006, pàg. 256–258. ISSN: 0094-3509. PMID: 16510062.
* ↑ «Tinea cruris | DermNet NZ». dermnetnz.org, 2003. [Consulta: 15 novembre 2020].
* ↑ Wiederkehr, Michael «Tinea Cruris». Medscape, 11-09-2020.