OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# East Massapequa

East Massapequa és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 19.565 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Massapequa tenia 19.565 habitants, 6.432 habitatges, i 5.107 famílies. La densitat de població era de 2.158,3 habitants/km².
Dels 6.432 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,6% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 20,6% no eren unitats familiars. En el 16,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 75.565 $ i la renda mediana per família de 83.373 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.032 $ mentre que les dones 37.885 $. La renda per capita de la població era de 28.585 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 3,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Massapequa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Massapequa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Foixarda

La foixarda (Globularia alypum) -de vegades escrit erròniament "fuixarda"-, cogullada, (herba) cossiada, escorsiada o cebollada és un petit arbust mediterrani de fins a 60 cm d'alçària que creix en brolles assolellades, boscos no gaire atapeïts i garrigues seques, sempre en terrenys calcaris. Per tot el País Valencià i les Illes és comuna fins a 1.000 m d'altitud. A Catalunya manca a les zones més humides i és escassa al Pirineu, és a dir a les zones de substrat silici.
Fa una inflorescència en capítol d'entre 1 cm i 3 cm de diàmetre, en forma de botó, que floreix a final d'hivern. Les fulles són de pecíol molt curt, lanceolades i acabades en punta (mucronades).
Es distingeix fàcilment de les altres espècies autòctones del mateix gènere del gènere Globularia, perquè les altres espècies són herbàcies i tenen les fulles disposades en forma de roseta a la base i amb llargs pecíols en comptes de tenir-les sèssils i a les mateixes tiges que les flors.
Té aplicacions medicinals. Es pren com a remei contra l'excés de pressió sanguínia.

## Referències

* ↑ «foixarda». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* 1 2 3 4 5 de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
* ↑ «cogullada». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «cebollada» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 2 març 2017]
* 1 2 «Globularia alypum». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
* Detall de la flor.
* Mata de foixarda.
* Varietat albina a Torà
* Hàbit
# Província de Bautista Saavedra

La província de Bautista Saavedra és una de les 20 províncies del Departament de La Paz a Bolívia. La seva capital és Charazani.
# El Mas d'en Bosc

El Mas d'en Bosc és un llogaret del municipi de Vila-rodona, Alt Camp. L'any 2016 tenia 5 habitant censats.
Es troba aproximadament a 7 km a l'est del nucli urbà de Vila-rodona, a uns 380 m d'altitud. S'hi accedeix des de la carretera TV-2444. També s'hi accedeix més fàcilment des de la carretera C-51 des de Rodonyà (a uns 4 kms.)

## Referències

* municat, Municipis i comarques de Catalunya
* Mapes de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Foixà (Glorianes)

Foixà fou un poble seu d'una petita senyoria del territori de l'actual comuna de Glorianes, a la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
Era situat de la zona nord-est del terme al qual pertany, a la vall de la Ribera de Croses. Actualment només hi resta un mas, que porta precisament amb aquest nom, en ruïnes. Davant seu, a llevant, a la part oposada de la vall, hi ha l'antic poblat i senyoria del Mas de l'Alzina.
Documentat des del 1310, va ser un feu en mans d'una família cognominada d'aquesta manera el segle xiv.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «73 - Glorianes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Coromines, Joan. «Glorianes». A: Onomasticon Cataloniae: Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de llengua catalana. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1995 (Onomasticon Cataloniae, IV D-J). ISBN 84-7256-825-3.
* Iglésies i Fort, Josep; a cura de Gaspar Feliu «El fogatge de 1515» (pdf). Butlletí de la Societat Catalana d'Estudis Històrics. IEC [Barcelona], 9, 1998, pàg. 23-85 [Consulta: 5 juny 2014].
* Kotarba, Jérôme; Castellvi, Georges; Mazière, Florent [directors]. Les Pyrénées-Orientales 66. París: Académie des Inscriptions et Belles-Lettres. Ministère de l'Education Nationale. Ministère de la Recherche. Ministère de la Culture et de la Communication. Maison des Sciences de l'Homme, 2007 (Carte Archeologique de la Gaule). ISBN 2-87754-200-5.
* Peytaví Deixona, Joan. Antroponímia, població i immigració a la Catalunya moderna. L'exemple dels comtats de Rosselló i Cerdanya (segles XVI - XVIII). Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2010 (Treballs de l'Oficina d'Onomàstica, 20). ISBN 9788-49965-002-9.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Glorianes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Foixà en els ortofotomapes de l'IGN
# Partit Republicà de Centre

El Partit Republicà de Centre (PRC) és el nom que adoptà el Partit Liberal a les illes Balears a partir del 19 de maig de 1931. La formació seguí essent controlada pel financer Joan March Ordinas
A les eleccions de l'abril del 1931 va ser el vencedor en la majoria de municipis i en els més importants (Palma, Manacor, Inca, Pollença). Després de la proclamació de la República quasi la totalitat de les majories que havia assolit foren denunciades per frau. Les eleccions municipals del juny arrabataren als republicans de centre la majoria de les batlies manco Marratxí, Capdepera, Sencelles i Consell.
Als comicis per elegir les corts constituents de la República (juny 1931) es presentaren en solitari amb els candidats March, Lluís Alemany Pujol i Pere Matutes Noguera. Només foren elegits March i Alemany. La seva tasca durant la legislatura va ser més aviat discreta només amb alguna intervenció en contra de l'estatut d'autonomia de Catalunya, per altra part March va ser triat membre del Tribunal de Garanties Constitucional.
A les eleccions de 1933 els republicans de centre s'intregraren dins la Coalició de Centre-Regionalista-Dreta aportant com a candidats March i Matutes que foren elegit com a diputats.
A les darreres eleccions de la República es tornà a integrar dins una candidatura de centredreta però amb els seus candidats com a independents. Aquests foren Matutes, Joan March Servera (fill de J. March Ordinas) i Jaume Suau Pons, els tres candidat sortiren elegits.
La vida d'aquest partit finalitzà amb l'aixecament del 19 de juliol de 1936.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Partit Republicà de Centre

## Bibliografia consultada

* Belenguer, E. Història de les Illes Balears. Volum III: Del segle xviii borbònic a la complexa contemporeneïtat. Barcelona: Edicions 62, 2004, p. 265-282.
# Galeata

Galeata és un municipi situat al territori de la província de Forlì-Cesena, a la regió de l'Emília-Romanya, (Itàlia).
Galeata limita amb els municipis de Civitella di Romagna, Predappio, Premilcuore, Rocca San Casciano i Santa Sofia.

## Galeria

* Vista de Galeata
* Abadia de Sant Ellero
* Palazzo Podesta
# Província de Bayburt

La Província de Bayburt és una de les 81 províncies en què està dividit el territori turc. Està situada a la part nord-oriental de Turquia. La capital és la ciutat de Bayburt.

## Districtes

La província de Bayburt es divideix en 3 districtes (el districte de la capital apareix en negreta):
* Aydıntepe
* Bayburt
* Demirözü

## Ciutats i pobles

* Bayburt 32.141 hab.
* Aydıntepe2.663 hab.
* Gökçedere Town 2.389 hab.
* Demirözü 2.137 hab.
* Arpalı 1.934 hab.
* Konursu 1.569 hab.

## Enllaços externs

* (turc) Lloc web oficial del governador
* (anglès) Informació sobre el pronòstic del temps a Bayburt Arxivat 2011-08-24 a Wayback Machine.
# El Mas Enric

El Mas Enric, o Mas Enric, és una urbanització del municipi de Castellbell i el Vilar, a la comarca del Bages. És situada a la part nord-occidental del terme, vora els estreps del vessant nord de Montserrat, al nord-est del poble de Sant Cristòfol. Està limitada al nord per la riera de Marganell i a l'est pel Rasot de Botines, tributari seu.
Al sud i a l'oest, la carretera local BV-1122 la separa de Sant Cristòfol i la comunica amb la carretera BV-1123, entre Marganell i el Burés, i amb els camins de Santa Cecília i de la Calsina, que porten a Montserrat i Monistrol respectivament.
Amb 201 habitants censats el 2006, és la urbanització més poblada del municipi. Es va construir originàriament en terrenys del mas de Ca l'Enric, del terme de Sant Cristòfol.

## Referències

* ↑ Castellbell aprova el projecte d'urbanització dels nuclis Mas Enric -­ Can Prat. NacióManresa
# Partit Republicà d'Esquerra

El Partit Republicà d'Esquerra és un partit polític català. Format el 1935 mitjançant la fusió dels partits Esquerra Nacional a Catalunya (l'antic Partit Català d'Acció Republicana) i la secció catalana del Partit Republicà Radical Socialista i presidit per Faustí Ballvé i Pellicer. El partit pertany des d'aleshores al partit espanyol Izquierda Republicana, convertint-se en la seva federació catalana. En acabar la guerra els seus líders marxaren a Mèxic i França, i formaren part del Consell Nacional de la Democràcia Catalana amb altres partits catalans. Durant els anys 1950 la seva activitat va decaure totalment.
Com que després de la transició cap a l'actual règim del 78 Izquierda Republicana es veié immersa en una crisi interna que la guanyà el corrent més conservador del partit, el qual, poc després es va integrar a Izquierda Unida, el Partit Republicà d'Esquerra decidí sumar-s'hi a la fundació d'un nou partit republicà d'esquerres, federalista i espanyol fruït de la conjunció diversos membres progressistes de la Izquierda Republicana de Manuel Azaña (que van perdre la batalla judicial per usar les sigles del partit contra l'ala conservadora d'aquest), Acción Republicana Democrática Española (ARDE) i Unión Republicana que es fundà el 2013 i rebé el nom d'Alternativa Republicana (ALTER). Automàticament esdevingué la federació catalana d'aquest partit i actualment és conegut com a Partit Republicà d'Esquerra - Alternativa Republicana de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Partit Republicà d'Esquerra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Avilés Farré, Juan. La izquierda burguesa en la II República (en castellà). Espasa-Calpe, 1985, p. 149. ISBN 8423965236.
* ↑ «Partit Republicà d'Esquerra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Història». [Consulta: 29 desembre 2020].

## Enllaços externs

* El Partit Republicà d'Esquerra (1935-1948): una aproximació al republicanisme no hegemònic a Catalunya al web del Departament d'Història Contemporània de la Universitat de Barcelona
# Geografia del Kazakhstan

La República del Kazakhstan, situada entre la mar Càspia i el massís de l'Altai, és una immensa estepa que té a la seva part sud el desert de Khizilkhum, entre el mar d'Aral i la Betpakhdalà. Els seus veïns són Rússia al nord, la Xina a l'est i el Kirguizstan, l'Uzbekistan i el Turkmenistan al sud. Al nord dominen els altiplans del llac Balkhaix, mentre que a l'oest es troben els contraforts dels massissos de l'Altai i Tian Shan, amb altituds superiors a 3.000 msnm.
# Crespinell fosc

El Crespinell fosc (Sedum atratum) és una planta de la família de les Crassulaceae.
És una planta anual, glabre. Tiges erectes, vermelloses fosques. Fulles 4-6 mm, alternes, oblongues, sovint rogenques. Flors de 5 mm, de color crema, amb línies vermelles, de 5-6 pètals doble nombre d'estams, en inflorescències terminals compactes.
Es troba als Alps i als Pirineus i creix sovint en pastures de terrenys calcícoles i llocs pedregosos de l'alta muntanya, entre els 1.900 i els 2.800 m d'altitud.
El seu nom d'espècie es refereix (llatí atratus = endolat) al color fosc de les seves tiges.

## Referències

* ↑ Maza, M; Cartagena F., Navarro L.M.. Guía de flores del Pirineo. Benasque:Barrabés, 2008. ISBN 978-84-95744-59-3.
# Sefirot

Les sefirot són les deu emanacions de Déu segons la càbala jueva, que es representen mitjançant l'arbre de la vida i serveixen per assolir el coneixement més profund. En tractar-se d'atributs divins, mitjançant les sefirot es pot arribar a posar en contacte el món físic i el metafísic.

## Les deu sefirot

Les sefirot es dedueixen del llibre del Gènesi, equivalen a cada cop que l'escrit diu "I Déu va dir", entenent que la paraula divina és un acte creador.
Les deu sefirot són, ordenades de més alta a més baixa:
* I. Keter: significa corona i representa la suprema compassió i allò que està per sobre de la capacitat humana de comprensió
* II. Chokmah: simbolitza la saviesa, ajuda a arribar Keter a la resta de sefirot. S'identifica amb la intuïció, l'ànima i la creativitat
* III. Binah: simbolitza la raó i la dona.
* IV. Chesed: és l'atribut de l'amor
* V. Gevurah: indica judici. També indica la força de Déu, que pot plasmar-se en càstigs als que no el segueixen
* VI. Tipheret: connecta totes les altres sefirot i les equilibra
* VII. Netzach: simbolitza la persistència i el lideratge
* VIII. Hod: indica sinceritat i pregària
* IX. Yesod: Indica la manifestació divina en el món
* X. Malkuth: aquesta sefirot emana de la creació divina, no de Déu mateix, equival al seu Regne
Una altra tradició, encapçalada per Isaac Luria, elimina Keter i col·loca una sefirot anomenada Da'at entre Binah i Chesed, que equival a un món invisible. Entre les sefirot, a l'arbre de la vida hi ha vint-i-dues connexions, que equivalen a les lletres de l'alfabet hebreu. Aquests camins són també els del Tarot.

## Agrupacions de les sefirot

Les sefirot ubicades amb els nombres parells representen la part del sentiment, mentre que les de l'esquerre la racionalitat, en paral·lel a les atribucions atorgades a cada hemisferi del cervell humà. Les dues són necessàries per assolir el coneixement suprem (I) i les dues són presents en el món físic (IX i X).
Si l'arbre de les sefirot s'iguala a la figura d'una persona, les tres primeres estan al cap, serien la ment i els dos ulls. Les sefirot IV i V serien les mans, per això se les anomena d'acció (l'amor impulsa a perdonar, estimar mentre que el judici força a posicionar-se davant un fet moralment i obrar en conseqüència). Les sefirot VII i VIII serien els peus, ja que són mitjans per assolir els fins, igual que l'home usa els peus per caminar i arribar a algun lloc. La IX equival als òrgans sexuals, perquè d'ells sorgeix la vida, com de Déu.
# San Xulián (A Rúa)

San Xulián és una parròquia i localitat del municipi gallec d'A Rúa, a la província d'Ourense.
Es troba a la muntanya, a uns 900 metres d'altitud, al nord de la capital municipal. La seva economia es basa en la ramaderia i els castanyers. El seu patró en San Xulián (Sant Julià), que se celebra el 9 de gener.
Tenia l'any 2015 una població de 9 habitants agrupats en una única entitat de població.

## Referències

* ↑ Instituto Galego de Estatística
# Riu Chiquito

El riu Chiquito és un riu en el municipi de Ponce (Puerto Rico). Aquest riu desemboca al Riu Portugues. Té el seu origen en les muntanyes a l'oest de Montes Llanos.

## Enllaços externs

* USGS Geographic Names Information Service (anglès)

## Referències

* 1 2 Government of the Autonomous Municipality of Ponce. Recursos Naturales. Ponce Ciudad Señorial.
# Còdex Cairensis

El còdex Cairensis data de l'any 895 i recull el text complet dels Neviïm en hebreu, és a dir, els llibres profètics de la Bíblia, en una de les versions més antigues que es conserven. Rep el seu nom perquè estava en possessió de la comunitat jueva dels caraïtes de El Cairo, fins que va ser donat a la Universitat de Jerusalem. La seva importància rau en la seva completesa i antiguitat, que fa que sigui una font cabdal per reconstruir la història textual dels manuscrits bíblics. Conté, a banda del text, diverses miniatures de valor artístic i pàgines adornades amb figures geomètriques.

## Referències

* ↑ Israel Yeivin, trans. E. J. Revell: Introduction to the Tiberian Masorah 1980, ISBN 0-89130-373-1
# Bad Girl

Bad Girl és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Frank Borzage, estrenada el 1931.

## Argument

Dorothy Haley és una noia jove, atractiva, independent, amb iniciativa. Viu amb el germà: un home sever, que ha pres cura d'ella, però que té encara una idea 'patriarcal' de la família i de les relacions entre home i dona. Onsevulla vagi, els homes la noten i cerquen de xerrar amb ella o de convidar-la; i ella es tanca i està sempre a la defensiva.
Una tarda, a Coney Island, la seva amiga Edna li proposa una aposta: allí hi ha un noi que està pensatiu; no estarà també ell obsessionat amb la idea de flirtejar! Dorotyhy, convençuda com està del contrari, s'acosta a la 'víctima'; però aquest no només no s'hi acosta, sinó que es mostra també brusc amb ella i la tracta amb sarcasme. 'Dot' queda impactada per aquesta manera de fer i per primera vegada es deixa apassionar. I així, s'excusa amb l'amiga, passa la tarda amb el noi, parlant una mica de tot. Al final, ell li revela el seu vertader nom, Eddie, i la bessa ràpidament.

## Repartiment

* Sally Eilers: Dorothy Haley
* James Dunn: Eddie Collins
* Minna Gombell: Edna Driggs
* Frank Darien: Lathrop
* Paul Fix: Pare ansiós
* Sarah Padden: Mrs. Gardner
* William Pawley: Jim Haley

## Premis

* Oscar al millor director
* Oscar al millor guió adaptat

## Referències

* ↑ «bad girl». The New York Times.
# Sara Alarcón i Postils

Sara Alarcón i Postils (Solsona, 1982), política catalana, és l'actual presidenta del Consell Comarcal del Solsonès des de 2015. També és regidora de l'Ajuntament de Solsona des de 2007.

## Biografia

Casada i sense fills, és llicenciada en Història de l'Art per la Universitat de Lleida.
Ha estat vinculada al teixit associatiu de Solsona com a integrant del Solsona Patí Club i fundadora, el 2006, del Club Patinatge Solsonès. Ha estat membre de l'Esplai de Llobera, del Centre d'Estudis Lacetans i ha participat en diferents grups musicals locals.
La seva implicació política té lloc el 2007 com a integrant de la llista d'Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) a les eleccions municipals a l'Ajuntament de Solsona. Escollida regidora, durant aquell mandat forma part dels equips de govern dels alcaldes Xavier Jounou i David Rodríguez com a delegada de Cultura i Joventut fins al 2011.
De nou escollida regidora a les eleccions municipals de 2011 és nomenada tercera tinent d'alcalde i delegada de Cultura, del Vinyet i de Salut durant el mandat que va durar fins al 2015. També entre 2011 i 2015 va ser consellera comarcal del Consell Comarcal del Solsonès per ERC.
El 2015, després de concórrer a les eleccions locals torna a ser elegida regidora de l'Ajuntament de Solsona on novament assumeix l'àrea de Cultura i torna a ser consellera comarcal.
El 20 de juliol de 2015 va ser elegida presidenta del Consell Comarcal del Solsonès, la primera dona en ocupar aquest càrrec.

## Referències

* ↑ «Ajuntament de Solsona - La corporació». Ajuntament de Solsona. Arxivat de l'original el 2015-06-19. [Consulta: 22 juny 2015].
* ↑ «Sara Alarcón serà la primera dona president del Consell Comarcal del Solsonès». Nacio Digital, 22-06-2015. Arxivat de l'original el 22 de juny 2015. [Consulta: 22 juny 2015].
* ↑ «L'alcalde de Solsona reparteix vint-i-dues àrees municipals entre vuit regidors». Ajuntament de Solsona, 18-06-2015. Arxivat de l'original el 20 de juny 2015. [Consulta: 19 juny 2015].
* 1 2 «ERC- Sara Alarcón». Esquerra Republicana de Catalunya, 03-04-2015. [Consulta: 22 juny 2015].
* ↑ «El govern solsoní treballa amb el cartipàs distribuït». Ajuntament de Solsona, 14-06-2011. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2017. [Consulta: 26 setembre 2014].
* ↑ «L'alcalde de Solsona reparteix vint-i-dues àrees municipals entre vuit regidors». Ajuntament de Solsona, 18-06-2015. Arxivat de l'original el 20 de juny 2015. [Consulta: 19 juny 2015].
* ↑ «Sara Alarcón ja és la primera presidenta d'ERC del Consell Comarcal del Solsonès». NacióSolsona.cat, 20-07-2015. [Consulta: 25 maig 2016].
# Cacatua ullblava

L cacatua ullblava (Cacatua ophthalmica) és una espècie d'ocell de la família dels cacatuids (Cacatuidae) endèmic dels boscos de Nova Bretanya a les illes Bismarck.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Paràbola dels treballadors de la vinya

La paràbola dels treballadors de la vinya és una història narrada per Jesús a l'evangeli segons Mateu (Mt 20:1-15).

## Argument

Un home va llogar els serveis d'uns treballadors per a la seva vinya a canvi d'un denari. Després de tres hores, en va llogar uns altres, dient que rebrien una paga justa i el mateix va anar fent al llarg del dia. Quan va acabar la jornada, els va convocar i els va donar a cadascú un denari.
Els qui havien treballat tot el dia van protestar, dient que no era just que els que només havien treballat una hora rebessin el mateix però l'amo els va dir que ells havien rebut els diners acordats.

## Anàlisi

La història té molts paralel·lismes amb la paràbola del fill pròdig, on el germà gran també es queixa del tracte rebut per qui ha marxat en comptes de romandre fidel. El missatge és el mateix: tothom qui se salva (la vinya és una al·legoria del cel), rep la mateixa recompensa (Déu), independentment del moment en què decideixin triar el bon camí.
A més a més critica l'enveja, ja que si els treballadors de la primera hora han rebut allò pactat, no tenen dret a queixar-se pels altres, cadascú ha d'ocupar-se del seu jornal (vida). Un altre missatge és que la justícia divina excedeix la humana, perquè la seva misericòrdia va més enllà de les mires estretes dels homes.

## Referències

* ↑ Mateu 20:1-15
Paràboles de Jesús del Nou Testament :