OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zero Hour!

Zero Hour! és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Hall Bartlett, estrenada el 1957. La pel·lícula és gairebé completament parodiada per la pel·lícula humorística més coneguda Airport. Zero Hour! és de fet un remake d'un telefilm canadenc difós el 1956 Flight Into Danger. Part de la seva notorietat resideix que la reeixida pel·lícula Airplane! (1980), s'hi basa per al seu propi guió, fins al punt que n'agafa passatges complets, paraula per paraula. Això va poder fer-se a causa que els autors de la comèdia van comprar els drets de Zero Hour! per evitar possibles problemes.

## Argument

Ted Stryker és un expilot militar canadenc que es culpa de la mort dels membres del seu esquadró durant la Segona Guerra Mundial, la qual cosa, malgrat el pas dels anys, el segueix torturant i li produeix por a volar i a tornar a pilotar. Això provoca que un dia Elena, la seva dona, decideixi abandonar-lo. Malgrat la seva fòbia, Ted arriba a l'aeroport a temps per comprar un passatge per al mateix vol a Vancouver que ha pres la seva dona. Durant la travessia, part del passatge i de la tripulació -entre ells, els pilots- pateix un infecció bacteriològica pel menjar en mal estat. És llavors quan es descobreix que Ted és l'únic passatger capacitat per prendre el control de l'avió.

## Notorietat

Els drets de la pel·lícula van ser comprats per la producció d'Airport , donant-los el dret d'emprar de nou el guió en gairebé la seva totalitat.

## Repartiment

* Dana Andrews: Tinent Ted Stryker
* Linda Darnell: Ellen Stryker
* Sterling Hayden: Capità Martin Treleaven
* Elroy Hirsch: Capitaine Bill Wilson
* Geoffrey Toone: Doctor Baird
* Peggy King: Janet Turner
* Charles Quinlivan: Harry Burdick
* Patricia Tiernan: Madame Joan Wilson

## Vegeu també

* Airport

## Referències

* 1 2 Comentarios, Airplane! en DVD
* ↑ «Zero Hour!». The New York Times.
# Can Ribot (Castellbisbal)

Can Ribot és una masia de Castellbisbal (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia formada per planta baixa, pis i coberta a dues aigües.
El portal és de punt rodó adovellat.
Els elements més característics es troben a les finestres del pis superior. Presenten uns brancals i llindes esculpits, amb petites columnes i formes de caps humans, amb un estil que vol imitar el gòtic.

## Referències

* 1 2 3 «Can Ribot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Can Tragantós

Can Tragantós era un habitatge desaparegut de Maçanet de la Selva (Selva) que formava part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb pati que dona, a més del final del carrer dels Dolors, al carrer Figueroles.

## Història

L'edifici original, inventariat l'any 1984, de planta rectangular, teulada d'un vessant i finestres emmarcades de pedra, s'ha reformat fa pocs anys i ara hi ha una casa nova de dues plantes de la qual destaquen els placats de marbre que emmarquen la porta principal.

## Referències

* 1 2 «Can Tragantós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Carmen Castro Gandasegui

Carmen Castro Gandasegui (Barcelona, 10 d'abril de 1958) és una política balear, diputada al Parlament de les Illes Balears en la III, VII i VIII Legislatures.
El 1983 es llicencià en medicina a la Universitat de Barcelona, on el 1992 es diplomà en geriatria. De 1983 a 1987 va treballar per a l'INSALUD i el 1988 fou destinada a l'Hospital Insular d'Eivissa i Formentera. El 1987 va ingressar al Partido Popular, partit del qual arribaria a ser vicesecretària general a Eivissa i amb el qual fou escollida diputada a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1991. De 1991 a 1995 fou consellera de sanitat al Consell Insular d'Eivissa i Formentera i secretària de la Comissió d'Afers Institucionals i Generals del Parlament de les Illes Balears.
El 1995 deixà la política activa per tornar a la medicina a l'Hospital Residencia Assistida de Cas Serres (Eivissa). Va tornar a la política en ser escollida novament diputada a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2007 i 2011, tornant a ocupar la conselleria de sanitat del Consell Insular d'Eivissa des de 2007.

## Referències

* 1 2 Aguiló, Josep Ignasi. «Biografía de los nuevos consellers» (en castellà). Última Hora, 16-06-2011. [Consulta: 1r març 2023].
* ↑ Carme Castro Gansadegui a l'EEIF
* ↑ Carmen Castro Gandasegui: «Espero que no haya recortes en Sanidad», Diario de Ibiza, 17 de juny de 2011
# La Feixa (Pessonada)

La Feixa és un paratge del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Pessonada. Està situat al sud-est de Pessonada, a sota de la cinglera de la Serra de Pessonada, al nord-est de Vilanoveta. La mateixa cinglera, en el seu lloc més vertical, rep el nom de Roc de la Feixa. És la continuïtat natural cap a ponent de la Feixa. Consta de 37,8865 hectàrees de pastures.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 9 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lamont Hamilton

Lamont Alexander "Monty" Hamilton (6 d'abril de 1984 a Nova York) és un jugador professional de bàsquet estatunidenc que mesura 2,08 metres d'alçada i 115 kg.

## Referències

* ↑ NBA.com Prospect Profile Lamont Hamilton.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a ACB.COM Arxivat 2012-10-04 a Wayback Machine.
# Lakeview North

Lakeview North és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 77 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakeview North tenia 77 habitants, 32 habitatges, i 23 famílies. La densitat de població era de 34,6 habitants/km².
Dels 32 habitatges en un 37,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,8% hi vivien parelles casades, en un 3,1% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 2,6% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 35,1% de 45 a 60 i un 5,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.042 $ i la renda mediana per família de 51.458 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.250 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 20.245 $. Cap de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakeview North». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakeview North». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La Trompeta (Badalona)

La Trompeta «Periòdich semanal satírich, humorístic y serio, escrit en català y castellà», va ser una publicació setmanal de la ciutat de Badalona. Va sortir entre 1886 i 1887, escrit en català i castellà.
Setmanari de caràcter humorístic i satíric, de marcats tints progressistes. Es va publicar entre 1886 i 1887, al llarg de 38 números, sent el primer 9 d'octubre de 1886 i el darrer el 28 de maig de 1887. Els mateixos redactors es defineixen d'idees lliures, sense color polític i decidits a criticar amb total imparcialitat, defensors d'interessos generals o locals, i sense miraments amb ningú, cosa que els va comportar algun problema amb l'alcalde de Badalona, en aquell moment Francesc d'A. Guixeras. Al número 26 anunciaven el seu trasllat de seu a la ciutat de Barcelona, a causa de les disposicions de l'alcalde de les quals n'eren víctimes, i així evitaven la fiscalització per part de les autoritats del consistori badaloní.
Es consideren catalans i espanyols, no combregaven amb les idees dels que buscaven la independència de Catalunya. Entre els seus principals col·laboradors hi ha noms com Pau Rodon i Amigó, Pau Badia i Homs, Pere Renom i Riera o Ponç Serrat i Bruguera, entre d'altres. Val a dir que, d'acord amb els redactors, van mantenir una cordial relació amb totes les capçaleres de l'època, tret d'El Eco de Badalona, de Francesc Planas i Casals, setmanari situat en postures més conservadores, contra el qual totes les publicacions progressistes van reaccionar en un moment o altre.
La seva desaparició es va produir el maig de 1887, segons els redactors a causa d'haver de dedicar-se a les seves moltes ocupacions particulars, que no els permetien continuar amb el projecte, malgrat l'èxit que havien conreat en subscriptors, agraint també als badalonins la bona acollida que havien tingut. Una altra opinió sobre la desaparició l'exposa mossèn Gaietà Soler, que diu que el setmanari el «redacta per una colla de jovenets, massa joves per a dedicar-se a treballs periodístics» i que va desaparèixer a causa «d'una relliscada donada en els camins escabrosos de les personalitats». És cert que La Trompeta va polemitzar molt amb la cosa pública i les diverses personalitats de la ciutat, però l'opinió del sacerdot no és compartida, per exemple, per Enrique García Pons.

## Referències

* 1 2 3 4 5 García Pons, 1979, p. 35-37.
* 1 2 Givanell i Mas, 1937, p. 30.

## Bibliografia

* García Pons, Enrique. Historia de la prensa badalonesa (1868-1939). Badalona: Oficina Municipal de Premsa, Departament de Cultura, Ajuntament de Badalona, 1979.
* Givanell i Mas, Joan. Bibliografia catalana: premsa. vol. 1. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1937.
# Lajia

Lajia —喇家 en xinès, Lǎjiā en pinyin— és un jaciment arqueològic al Comtat de Minhe, prefectura de Haidong, província de Qinghai, al nord-oest de la Xina.
Lajia és associat amb la cultura Qijia, amb el seu despoblament forçós datat pel 1800–2000 aC. Les restes del lloc inclouen dos habitatges amb 16 restes humanes. Els arqueòlegs creuen que el lloc va ser abandonat després de ser devastat per un terratrèmol i un inundació subsegüent. Allí s'han trobat els fideus intactes més vells que pertanyen a finals del neolític, els quals estan fabricats amb grans de mill.

## Referències

* ↑ Qin, Xiaoguang; Yin, Zhiqiang «Earthquake and Local Rainfall Triggered Giant Landslides in the Unconsolidated Sediment Distribution Region along the Upper Yellow River-Remote Sense Analysis of Geological Disasters». Journal of Geophysics & Remote Sensing, 1, 2, 2012. DOI: 10.4172/2169-0049.1000e105.
* ↑ Gao, S. Z., Yang, Y. D., Xu, Y., Zhang, Q. C., Zhu, H., & Zhou, H. «Tracing the genetic history of the Chinese people: mitochondrial DNA analysis of aneolithic population from the Lajia site». American journal of physical anthropology, 133, 4, 2007, pàg. 1128-1136.
* ↑ «Oldest noodles found in China». BBC News, 12-10-2005 [Consulta: 19 agost 2015].
* ↑ Lu, H., Yang, X., Ye, M., Liu, K. B., Xia, Z., Ren, X., ... & Liu, T. S. «Culinary archaeology: Millet noodles in late Neolithic China». Nature, 437, 7061, 2005, pàg. 967-968.
# Lajes do Pico

Lajes do Pico és un municipi de les Açores (Portugal) a l'illa de Pico. Se sotsdivideix en sis parròquies:
* Calheta de Nesquim
* Lajes do Pico
* Piedade
* Ribeiras
* Ribeirinha
* São João
Població del municipi de Lajes do Pico (1849 – 2004) :
| 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 11480 | 9371 | 7796 | 8186 | 5828 | 5563 | 5041 | 4840 |
# Lantanita-(La)

La lantanita-(La) és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom en al·lusió a la seva composició, que conté elements de sèrie dels lantànids, amb lantani (La) com a element dominant.

## Característiques

La lantanita-(La) és un carbonat de fórmula química (La,Ce)₂(CO₃)₃·8H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Els cristalls són en forma de plaques, aplanats en {010}, amb un contorn romboïdal, d'aproximadament 5 mil·límetres. Comunament es troba com una escorça pulverulenta. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2,5 i 3. És una espècie isostructural amb la lantanita-(Ce) i la lantanita-(Nd).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lantanita-(La) pertany a «05.CC - Carbonats sense anions addicionals, amb H₂O, amb elements de terres rares (REE)» juntament amb els següents minerals: donnayita-(Y), ewaldita, mckelveyita-(Y), weloganita, tengerita-(Y), kimuraïta-(Y), lokkaïta-(Y), shomiokita-(Y), calkinsita-(Ce), lantanita-(Ce), lantanita-(Nd), adamsita-(Y), decrespignyita-(Y) i galgenbergita-(Ce).

## Formació i jaciments

És un mineral secundari poc freqüent, format normalment per l'alteració i la meteorització de minerals que contenen elements de terres rares. Sol trobar-se associada a l'allanita-(Ce). Va ser descoberta a les mines de Bastnäs, a Riddarhyttan (Västmanland, Suècia).

## Referències

* ↑ «Lanthanite-(La)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 maig 2016].
* 1 2 «Lanthanite-(La)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 12 maig 2016].
# Lakhimpur

Lakhimpur és una ciutat i municipalitat de l'Índia, a l'estat d'Uttar Pradesh, capital del districte de Kheri o de Lakhimpur Kheri. Està situada a 27° 57′ N, 80° 46′ E﻿ / ﻿27.95°N,80.77°E﻿ / 27.95; 80.77. Segons els cens del 2001 consta amb 120.566 habitants.
Fou fundada al segle xvii i el seu nom original era Luxmipur. Està a uns 3 km de Kheri que rep el nom pels arbres anomenats kheris (acàcies) i com que eren abundants a tota la zona, va donar nom al districte que modernament s'esmenta en general com districte de Lakhimpur Kheri.

## Referències

* ↑ http://kheri.nic.in/Forms/profile.htm
* ↑ Ministry of Panchayati Raj. «A Note on the Backward Regions Grant Fund Programme». National Institute of Rural Development, 08-09-2009. Arxivat de l'original el 5 d’abril 2012. [Consulta: 27 setembre 2011].
# La mort i la primavera

La mort i la primavera és una novel·la inacabada de Mercè Rodoreda, publicada el 1986 pòstumament. La trama és atemporal. La novel·la reflecteix l'angoixa i la mort. Aquesta és la més tràgica de totes les novel·les escrites per Rodoreda. El protagonista és un adolescent que viu en una societat cruel, per això la mort es transforma en una deslliurança. L'espai sagrat de la novel·la és el bosc dels morts, on són enterrats. Abans de suïcidar-se el protagonista hi fa una creu, amb claus, que simbolitza Crist, perquè no aconsegueix establir cap mena de contacte amb la vida. En una solitud desolada seguirà el ritu del poble i s'encaminarà cap al suïcidi ritual: la mort arbrada. Les papallones representaran les ànimes i les abelles seran símbol de la mort i de la rexaixença. El foc és un símbol de llum i de veritat.
La mort i la primavera és una ficció simbòlica, profundament desolada i poètica, que pot ser llegida com una mena de testament personal i literari de Mercè Rodoreda.
| « | La mort i la primavera és molt bo. Terriblement poètic i terriblement negre. Amb el meu estil d'ara: primera persona i procurant dir les coses de la manera més pura i més inesperada. | » |
| — Mercè Rodoreda a Joan Sales el 1961, Club Editor |||
L'edició pòstuma que en va fer Núria Folch al Club Editor ha esdevingut de referència: s'ha traduït a l'alemany (Suhrkamp), al francès (Gallimard), a l'italià (Sellerio i Nuova Frontiera) i a l'anglès (Open Letter, Estats Units). Aquesta versió ha estat reeditada el 2017, també per Club Editor, a cura d'Arnau Pons.
El 2008 Albert Roig escriu una versió dramàtica de la novel·la: "La mort i la primavera" de Mercè Rodoreda: Versió dramàtica, editada per Lleonard Muntaner.

## Referències

* ↑ Penalba, Neus. «Neus Penalba. Un «pou sense fons»? Com llegir La mort i la primavera de Mercè Rodoreda (en català)». Rassegna Iberistica. [Consulta: 20 gener 2023].
* ↑ Alós, Ernest. «'La mort i la primavera', el libro más extraño de Mercè Rodoreda» (en castellà), 14-11-2017. [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «La morte e la primavera» (en italià). [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «La mort i la primavera» (en anglès). Editor Club. Arxivat de l'original el 2017-01-19 [Consulta: 18 gener 2017].

## Bibliografia

* Història de la literatura catalana, RIQUER, COMAS, MOLAS, 1987, Ed. Ariel, Vol.11
* Roig, Albert. -- La Mort i la primavera de Mercè Rodoreda : versió dramàtica. -- Palma : Lleonard Muntaner, 2008. -- (La Butzeta ; 28)
# Lang

«Lang» té aquests significats:
* Biografies:
** Amélie Lang, nom real de Fernande Olivier, model i artista francesa i parella sentimental del pintor Pablo Picasso
** Andrew Lang, escriptor, antropòleg i recopilador de contes escocès
** Anton Lang (Múnic, 1804 - ?), compositor alemany
** Arnold Lang, taxonomista
** Cosmo Gordon Lang, primer Baró Lang de Lambeth, prelat anglicà arquebisbe de York i de Canterbury
** Fritz Lang, director de cinema alemany d'origen austríac
** Hermann Lang, pilot de curses automobilístiques alemany
** Ignacio Lang, artista porto-riqueny
** Jack Lang, polític francès
** Jonny Lang, cantant i compositor de blues, gospel i rock estatunidenc
** k.d. lang, cantant i compositora de country i pop canadenca
** Lang Lang, pianista virtuós xinès
** Matthäus Lang von Wellenburg, cardenal alemany
** Richard Lang, ciclista australià
** Sebastian Lang, ciclista alemany
** Serge Lang, matemàtic i activista polític francès
** Stephen Lang, actor estatunidenc
** Walter Lang, director de cinema, guionista, actor i director de fotografia estatunidenc
** Wang Lang, senyor de la guerra i polític xinès
** Xiang Lang, vassall xinès de Liu Bei de Shu Han, i oncle de Xiang Chong
* Toponímia: Lang-kin, estat tributari protegit del grup d'Estats Khasis a Meghalaya
# Legió VI

«Legió VI» té aquests significats:
# Lambrey

Lambrey és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 76 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lambrey era de 76 persones. Hi havia 34 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 15 parelles sense fills, 11 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 43 eren cases i 1 era un apartament. Dels 28 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lambrey el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 8 |
| 8 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 8 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 33 eren actives i 9 eren inactives. De les 33 persones actives 28 estaven ocupades (16 homes i 12 dones) i 6 estaven aturades (1 home i 5 dones). De les 9 persones inactives 5 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Lambrey hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lambrey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lambrey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Leofant

Leofant (en grec antic Λέοφαντος) va ser un savi i un filòsof de l'antiga Grècia.
Diògenes Laerci, a la seva obra Vides i opinions de filòsofs eminents, fa referència a una llista de disset erudits grecs feta per Hermip d'Esmirna a Βίοι τῶν Φιλοσόφων (Vides dels filòsofs), una obra perduda, on inclou el nom de Leofant. A més, també diu que en una altra llista feta per Leandri, Leofant, fill de Gorsiades, era considerat un dels set savis de Grècia, i que havia nascut a Lebedos o a Efes. No hi ha cap més testimoni sobre Leofant.

## Referències

* ↑ Diògenes Laerci. Vides i opinions de filòsofs eminents, I, 42
* ↑ Diògenes Laerci. Vides i opinions de filòsofs eminents, I, 41
# Leofwine Godwinson

Leofwine Godwinson (vers 1035 – 14 d'octubre de 1066) va ser un dels germans petits del rei Harold Godwinson, el cinquè fill del comte Godwin. Quan la família Godwin va ser exiliada d'Anglaterra el 1051 va marxar amb Harold a Irlanda, on van ser acollits per Diarmait mac Máel na mBó, rei de Leinster. Hauria tornat a Anglaterra amb la resta de la família l'any següent, però no estava present al llit de mort del seu pare l'abril de 1053.
Després de la mort del seu pare l'abril del 1053, els Godwinsons treballaren per mantenir les seves terres a Anglaterra. Harold heretà el comtat de Wessex i esdevingué el segon al poder, només per darrere del rei. Leofwine va ser fet comte de Kent, Essex, Middlesex, Hertford, Surrey, i probablement també de Buckinghamshire en algun moment entre 1055 i 1057. Conjuntament amb el seu germà Gyrth Godwinson, que governava els comtats de East Anglia, Cambridgeshire and Oxfordshire, els Godwinsons controlaven tota l'Anglaterra oriental.
Va morir conjuntament amb els seus germans Harold i Gyrth a la batalla de Hastings.

## Referències s

* ↑ Barlow, Vita Ædwardi pp. 7–8.
* ↑ DeVries, The Norwegian Invasion of England in 1066, pp. 115.
* ↑ DeVries, The Norwegian Invasion of England in 1066, pp. 114–115.
* ↑ Anglo-Saxon Chronicle (D and E), 1066

## Fonts

* «Revealing facts about Harold Godwinson». . Arxivat 2019-03-31 a Wayback Machine.
* Barlow, Frank. Vita Ædwardi.
* DeVries, Kelly. The Norwegian Invasion of England in 1066. Boydell Press, 1999, p. 108–114. ISBN 1-84383-027-2.

## Enllaços externs

* Plantilla:PASE
# Leptobrachella natunae

Leptobrachella natunae és una espècie de granota que viu a Indonèsia.

## Referències

* Iskandar, D. & Mumpuni 2004. Leptobrachella natunae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 13 de gener de 2008.
# Laghnadra

Laghnadra (àrab الغنادرة) és una comuna rural de la província de Sidi Bennour de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 33.553 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Liedertswil

Liedertswil és un municipi del cantó de Basilea-Camp (Suïssa), situat al districte de Waldenburg.

## Enllaços externs

* Liedertswil en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* Web oficial del municipi