OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antònia de Tral·les

Antònia (en llatí: Antonia) va ser una filla de Marc Antoni i d'Antònia Hibrida, una filla de Gai Antoni Hibrida. Va néixer cap a l'any 50 aC.
Quan, a començament del mes de maig del 44 aC, aproximadament un mes i mig després de l'assassinat de Juli Cèsar, el seu hereu August va entrar a Roma per assumir el poder, Marc Antoni el va considerar immediatament el seu competidor. Encara que Marc Antoni, com a cònsol, tenia molt més poder que August, va provar de reforçar la seva influència per mitjà del mestre de cavalleria Marc Emili Lèpid. Va nomenar Lèpid, a finals de maig del 44 aC, Pontifex Maximus i va prometre la seva filla Antònia amb un dels fills de Lèpid, també de nom Marc Emili Lèpid.
Theodor Mommsen va identificar aquesta Antònia amb l'esposa de Pitòdor de Tral·les, que va ser la mare de Pitodoris, esposa de Polemó I rei del Pont. Per tant, s'hauria desfet el compromís amb el fill de Lèpid. La teoria de Mommsen no l'accepta tothom.

## Referències

* ↑ Cassi Dió. Ῥωμαικὴ ἱστορία Historia romana, XLIV, 53
* ↑ Marek, Christian. Geschichte Kleinasiens in der Antike. Munic: C.H. Beck, 2010, p. 384. ISBN 9783406598531.
# Antón Fivébr

Antón Fivébr, també conegut com a Antonín Fivébr (Praga, 22 de novembre de 1888 - 26 de febrer de 1973) va ser un futbolista i entrenador txecoslovac que jugava com a migcampista.
Va començar com a futbolista el 1908, en l'AC Sparta Praga, on va estar 12 anys. El 1920 va marxar a Itàlia per competir amb el Brescia Calcio, equip en el qual es va convertir en entrenador. El juliol de 1923 es converteix en el primer entrenador de la història del València Club de Futbol, per després passar mitja temporada a l'Elx Club de Futbol, on seria el responsable que l'equip il·licità lluïsca una franja verda en la samarreta. Algunes fonts citen que en algun moment va entrenar a la selecció de futbol de Rússia. El 1928 comença com a entrenador del Reial Oviedo, amb el qual va debutar el 7 d'octubre en el clàssic derbi asturià que va acabar amb empat a dos gols. Va romandre un any a la capital asturiana, estada durant la qual va crear diversos equips infantils, va publicar anuncis en la premsa local animant als joves a iniciar-se en el futbol i va crear el Club Zabala que després aportaria diversos jugadors al Reial Oviedo, entre d'altres aportacions al planter, tal com ja havia fet a València.
El 1929 torna a Mestalla, començant la segona de les tres etapes com a entrenador valencianista. Hi romandria fins al 1931, després de l'ascens merengot a primera divisió, quan fitxa pel Llevant FC, passant la temporada següent al Múrcia. Tot sembla indicar que a finals de la temporada 1932-33 torna a l'equip cabanyaler, per a guanyar la Copa del Mediterrani, romanent una temporada més fins que el 1934 inicia la tercera i última etapa en el València CF, on arriba com a recanvi de Jack Greenwell, sense massa èxit.
El 1935 es va instal·lar en la Unió Soviètica i a l'any següent va començar a entrenar l'Spartak de Moscou, que s'acabava de fundar. Sols va estar dos mesos, passant posteriorment al Dinamo de Sant Petersburg, a l'Stalinets de Moscou i altres equips en Dnipropetrovsk i Zaporizhia.
El 1938 va tornar al seua Txecoslovàquia natal, on va entrenar a diversos equips locals com FK Viktoria Žižkov, Jednota Košhissi i FC Spartak Trnava.

## Referències

* 1 2 3 Bosch, Josep. «El llegat d'Anton Fivébr». ValenciaPlaza, 13-10-2018. [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ «Anton Fivber: a Altabix desde Mestalla». Diario Franjiverde, 19-11-2013. Arxivat de l'original el 2019-07-21. [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ Argudo, Javi. «El origen de la franja verde en la camiseta del Elche CF». Futbolretro, 24-07-2018. [Consulta: 21 juliol 2019].
* 1 2 David Alonso «Antón Fivébr. El checo que fundó la cantera ovetense.» (en castellà). Revista oficial del Real Oviedo, 5, 01-11-2009, pàg. 5. AS-249-09 [Consulta: 13 abril 2009].
* ↑ Lizondo, Josep. «Centenari sense Praga». Valencia Plaza, 10-07-2019. [Consulta: 21 juliol 2019].
* 1 2 Bens i Carrion, Felip. Historia del Llevant UD. Tomo II, 1922-1939, del camp de la creu a la fusión el Llevant FC y el Gimnàstic FC entre la ilusión y el descanso. El Cabanyal, València: L'Oronella, 2009, p. 332. ISBN 9788496472297.
# Arquites de Mitilene

Arquites de Mitilene (Arkhytas Ἀρχύτας, Archytas) fou un músic grec de Mitilene a l'illa de Lesbos. Una obra que probablement fou seva, anomenada Περὶ Αὐλῶν, és atribuïda per Diògenes Laerci i Ateneu de Naucratis a Arquites de Tàrent.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Archy'tas of Mytilene». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). vol. 1. Londres: John Murray, 1870, p. 273.
# Arquivolta

Arquivolta és el conjunt de motllures esculpides a les dovelles que formen els arcs concèntrics a l'exterior de la portalada. La grandària de l'obertura es va reduint progressivament mitjançant les arquivoltes i els brancals esbiaixats fins a arribar a la reduïda obertura d'accés.
Tingué un gran desenvolupament en els estils romànic i gòtic. Hom disposava aquestes escenes generalment en sentit radial en el romànic i longitudinal en el gòtic.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.38. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 9 novembre 2014].
Viccionari
# Aristòmaca d'Èritres

Aristòmaca (grec antic: Ἀριστομάχη, llatí: Aristomache) fou una poeta grega natural d'Èritres de Jònia que va guanyar un premi als Jocs Ístmics. Va dedicar un llibre d'or (probablement escrit en lletres daurades) al tresor de Sició, segons que diu Plutarc.

## Referències

* ↑ 2.Aristomache a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 307
# Astylosternus occidentalis

Astylosternus occidentalis és una espècie de granota que viu a la Costa d'Ivori, Guinea, Sierra Leone i, possiblement també, a Libèria.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rödel, M.-O. & Schiøtz, A. 2004. Astylosternus occidentalis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Astylosternus rheophilus

Astylosternus rheophilus és una espècie de granota que viu al Camerun i, possiblement també, a Nigèria.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Astylosternus rheophilus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 18 de gener de 2008.

## Enllaços externs

* AMPHIBIAWEB (anglès)
# Astylosternus perreti

Astylosternus perreti és una espècie de granota que viu al Camerun.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Amiet, J.-L. 2004. Astylosternus perreti. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 18 de gener de 2008.

## Enllaços externs

* AMPHIBIAWEB (anglès)
# Armentari d'Antíbol

Armentari o Hermenteri d'Antíbol o de Lerina (Gàl·lia, s. IV - Antíbol, 451) va ser bisbe d'Antíbol entre 442 i 451. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes, particularment a les diòcesis de Niça i del Frejús.

## Biografia

Va ser un dels primers bisbes d'Antíbol, nomenat abans de 442 pel papa Lleó I. Participà en el concili de Vaison de 442. Fou un dels dinou bisbes que enviaren una súplica a Lléo I, cap al 450, per obtenir-ne la restitució dels drets de l'església d'Arle; els papa envià una carta a Raveni d'Arle demanant-li que confessés la fe comuna per ell mateix i pels seus companys.
Segons una tradició, que sembla que no té fonament, es va retirar al monestirs de l'illa de Lerina, on hauria mort.

## Veneració

Tingué un culte present a Antíbol i, des del segle xiii, a Grassa, on es traslladà la seu de la diòcesi d'Antíbol. Armentari és patró de Draguinhan, on l'església en guarda relíquies.

### Llegendes

La llegenda popular diu que, juntament amb Honorat d'Arle, va vèncer un drac que assolava el territori i la vila de Draguinhan. La llegenda es basa, potser, en la lluita del bisbe contra l'heretgia. La llegenda diu que el lloc es deia Griminum, i que arran d'aquest fet llegendari, canvià el nom a Dragonia, d'on derivà a Draguinhan.

## Bibliografia

* Saint Hermentaire (Draguignan). Arxivat 2012-03-05 a Wayback Machine. (francès)
* www.http://nominis.cef.fr (francès)
# Arrah (desambiguació)

Arrah (desambiguació) és el nom dels següents llocs:
* Arrah, ciutat de Bihar, Índia, capital del districte de Bhojpur
* Subdivisió d'Arrah, subdivisió del districte de Shahabad a Bengala, durant el període britànic. Tenia 700.273 habitants (1881) i una superfície de 2370 km²
* Canal d'Arrah, canal de Bihar
# Arracada

Una arracada o orellal (ant. orellera) o penjant de les orelles és un objecte que serveix per a adornar les orelles. En duen tant homes com dones, si bé fins no fa gaire als països de l'Europa occidental eren un tret distintiu cultural típicament femení i emprat en homes associats a grups socials minoritaris (p.ex: els mariners es posaven una anella a l'orella quan passaven el cap d'Hornos). En el cas masculí, el més habitual és dur-ne sols en una orella, a diferència de les dones, que acostumen a portar-ne a totes dues.
A la part exterior de l'arracada hi ha l'element decoratiu, que es connecta amb la part interior del lòbul de l'orella mitjançant un petit cèrcol, que és subjectat per una rosca o papallona, normalment. Tradicionalment, doncs, s'han inserit mitjançant un forat practicat al lòbul, si bé també n'hi ha que van amb clips, per evitar de foradar l'orella. N'hi ha de diferents tipus, materials i formes. L'essencial, però, és que el material (metall, plàstic, vidre, pedres precioses, etc.) no causi al·lèrgies i irritacions a la pell. També cal tenir en compte la capacitat del lòbul d'aguantar l'arracada sense deformar-se o, fins i tot, esqueixar-se el forat.
Actualment l'ús de les arracades no queda restringit solament al lòbul de les orelles sinó que s'estén la possibilitat de ficar-se'n per tot el cos: en diferents llocs de les orelles, al melic, a les celles, al nas, a la llengua, al llavi, etc., tot i que en aquest cas s'acostumen a anomenar més aviat anelles o cèrcols, més que no pas arracades. Aquesta tècnica és coneguda amb l'anglicisme pírcing.

## Referències

* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 15 maig 2018].
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.158. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].
# Arracada d'Aldover

Arracada d'Aldover és una varietat d'olivera de la qual només n'hi ha un únic exemplar citat a Aldover, Baix Ebre. Tot i així, gràcies a la sol·licitud de l'IRTA, tant la Generalitat de Catalunya com el govern d'Espanya la reconeixen oficialment com a varietat d'interès agrari i es pot, per tant, començar a reproduir, comercialitzar i importar.

## Característiques agronòmiques

Varietat androesteril usada només per a la producció d'oli amb una elevadíssima producció de fruit en comparació amb altres varietats d'oliveres presents a la seva zona, la província de Tarragona.

## Referències

* ↑ «Les varietats catalanes d'olivera». Quaderns Agraris. [Consulta: 28 agost 2021].
* ↑ «VARIETATS INSCRITES AL CATÀLEG DE VARIETATS LOCALS D’INTERÈS AGRARI DE CATALUNYA». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2021].
* ↑ «Listado español de variedades con descripción oficialmente reconocidas» (en castellà). Gobierno de España, 12-05-2020. [Consulta: 28 agost 2021].
* ↑ «Arracada d'Aldover» (en castellà). Viveros Sophie. [Consulta: 28 agost 2021].
* ↑ «Comportamiento agronómico de catorce variedades de olivo en el sur de Cataluña» (en castellà). Fruticultura (Especial olivicultura), 01-03-2013. [Consulta: 28 agost 2021].
# Arrack

Arrack és una beguda alcohòlica que es destil·la principalment al sud i sud-est d'Àsia a base de fruits fermentats, cereals i canya de sucre o del vi de palma fet de la saba de cocoters. L'arrack té típicament un color daurat d'ambre que el distingeix de les begudes transparents i incolores del mitjà orient (àrac). La paraula deriva de l'àrab àraq que significa ‘condensació’.

## Arrack de coco

Una saba lletosa s'extreu de les flors del cocoter abans que s'obrin. La saba es fa fermentar i s'obté el vi de palma. Aquest es destil·la i s'obté un producte amb un grau alcohòlic entre 33 i 50%. L'arrack es pren sol o barrejat amb aigua, ginger ale, beguda de cola, soda i en còctels. A Sri Lanka és la beguda alcohòlica més popular. També es consumeix molt a Indonèsia i les Filipines.

## Bibliografia

* 1828 Webster's Dictionary
Viccionari
# Aquilla (Ohio)

Aquilla és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 372 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Aquilla tenia 372 habitants, 138 habitatges, i 98 famílies. La densitat de població era de 1.025,9 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 36,6% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 8,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.750 $ i la renda mediana per família de 50.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.643 $ mentre que les dones 19.583 $. La renda per capita de la població era de 16.256 $. Cap de les famílies i l'1,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Aquilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Aquilla». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Atauro

Atauro, Ataúro (portuguès) o Pulau Kambing (indonesi), tots dos noms signifiquen “illa de les cabres”, pel predomini d'aquests animals entre la seva fauna silvestre, és una de les tres illes que formen la República de Timor Oriental, juntament amb l'illa de Timor, molt més gran, i l'illot de Jaco.
Atauro és una de les illes de l'arxipèlag de les Illes Petites de la Sonda i al nord de Timor, a uns 25 km de la capital, Dili, de la qual conforma un subdistricte. De fet, és més a prop de les illes d'Indonèsia que té a cada costat: Alor, a l'oest, que és la més oriental de les de la província de les Illes Petites de la Sonda Orientals, i Wetar, a l'est, que marca l'extrem sud-oest de l'arxipèlag de les Moluques. L'illa té una forma allargada de nord a sud, amb una amplada màxima d'uns 9 km i una longitud d'uns 22. En total, 140 km² de superfície.
D'origen volcànic, és una illa amb recursos escassos. La vegetació ha estat víctima de sobreexplotació. L'aigua dolça no és gaire abundosa, només hi ha algunes fonts i els pous, que forneixen una aigua de poca qualitat. El relleu ve marcat per freqüents esllavissades de terra. Les cotes d'altitud de l'illa marquen un gran desnivell entre els 999 m del punt més alt, la muntanya Manucoco, i els -3.500 del fons de l'estret que separa Atauro de Timor.
Els 8.600 habitants de l'illa es reparteixen en poblets agrupats en cinc districtes: Beloi, Biqueli, Macadade, Maquili i Vila Maumeta. Aquesta darrera en constitueix la vila més important. Es dona la circumstància que, en un país majoritàriament catòlic com és Timor Oriental, al nord d'Atauro la religió predominant és la calvinista, producte de l'evangelització holandesa de principis del segle xx.
L'activitat econòmica de l'illa gira entorn del sector primari i la pesca. Però cada vegada cobren més interès les activitats relacionades amb el turisme com l'ecoturisme o el submarinisme als esculls de corall.
# Auerbach (Deggendorf)

Auerbach (pronunciació alemanya: ( escolteu-ho): és un municipi en el districte de Deggendorf a Baviera, Alemanya.

## Geografia

El municipi d'Auerbach està ubicat a la regió de Donau-Wald, una de les 18 regions de planificació de l'Estat Lliure de Baviera.

## Referències

* ↑ «Bayerische Landesbibliothek Online (BLO)». [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «Regionalplan - Region Donau-Wald (12)». Karten des Regionalplans Donau-Wald.
# Arantza

Arantza (en basc, en castellà no oficial Aranaz) és un municipi de la província de Navarra, a la comarca de Bortziri, dins la merindad de Pamplona.

## Enllaços externs

* Web de l'Ajuntament
# Avià Evànder

Avià Evànder o Aviani Evànder (en llatí Avianus Evander o Avianius Evander) va ser un escultor i restaurador d'art d'origen grec, segurament nascut a Atenes, que vivia a Roma a la meitat del segle I aC.
Era amic de Ciceró que el menciona en les seves cartes. Sembla que va ser un llibert de Marc Emili Avià, del qual va prendre el cognomen.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 59.
# Banda Paskenta d'indis nomlaki

La banda Paskenta d'indis nomlaki, o en llur pròpia llengua Nomlāqa Bōda, és una tribu reconeguda federalment dels nomlakis. Els nomlaki són wintuns centrals, o nomlakis del riu i del turó, uns amerindis de Califòrnia, situats als comtats de Tehama i Glenn.

## Terra tribal

La ranxeria Paskenta fou creada, junt amb altres ranxeries wintun, en 1906 i 1909. En 1920 la ranxeria tenia 260 acres. En 1959 la ranxeria fou terminada sota la Llei de Terminació de Ranxeries de Califòrnia, i les terres foren venudes a persones no natives. L'actual ranxeria té 2.000 acres.

## Govern

La banda Paskenta té la seu a Orland (Califòrnia). El govern dels Estats Units terminà unilateralment el reconeixement de la tribu en 1959 sota la política de terminació índia; tanmateix la tribu va guanyar novament el reconeixement federal en 1994. L'actual cap tribal és Andy Freema, qui succeí Everett Freeman, personatge fhoamental en el reconeixement tribal.

## Idioma

La banda Paskenta parla nomlaki, de les llengües wintun, que es creu que formen part del grup penutià.

## Desenvolupament econòmic

La tribu posseeix i gestiona el Casino Rolling Hills, el restaurant Timbers Restaurant and Steakhouse, Rolling Hills Buffet, HB's Lounge, i un café espresso a Corning (Califòrnia).

## Notes

* ↑ Pritzker 428
* 1 2 3 Pritzker 152
* 1 2 "Winthūnun Leweqit: About the Tribe." Arxivat 2014-02-19 a Wayback Machine. Paskenta: Nomlāqa Bōda. Retrieved 3 Sept 2013.
* 1 2 "Tribal Directory." National Congress of American Indians. Retrieved 3 Sept 2013.
* ↑ "Tribal Information." Rolling Hills Casino. Retrieved 3 Sept 2013.
* ↑ "Nomlaki." Ethnologue. Retrieved 3 Sept 2013.
* ↑ "Rolling Hills Casino." 500 Nations. Retrieved 3 Sept 2013.

## Referències

* Pritzker, Barry M. A Native American Encyclopedia: History, Culture, and Peoples. Oxford: Oxford University Press, 2000. ISBN 978-0-19-513877-1

## Enllaços externs

* Paskenta Band of Nomlaki Indians Arxivat 2014-02-19 a Wayback Machine.
* "Everett Freeman honored with prestigious Eagle Spirit Award, Nov. 12, 2011."
# Bandera de Mediona

La bandera oficial de Mediona té la següent descripció:
Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blanca, amb tres faixes ondades blau clar, cadascuna de mitja, tres i mitja crestes i de gruix 1/7 de l'alçària del drap, i amb la mà esquerra oberta de l'escut de color taronja, d'alçària 6/7 de la del drap i amplària 6/21 de la llargària del mateix drap, sobreposada al centre.
Va ser aprovada el 29 de maig de 2008 i publicada en el DOGC el 12 de juny del mateix any amb el número 5151.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Penedès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/1818/2008, de 29 de maig, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Mediona.» (pdf). DOGC num. 5151, 12-06-2008. [Consulta: 27 desembre 2009].
# Bach Collegium Japan

Bach Collegium Japan està constituït per una orquestra d'instruments originals i un cor, dedicat a la interpretació i difusió de la música barroca.
Fou fundat l'any 1979 per Masaaki Suzuki, amb l'objectiu de difondre entre el públic japonès les obres de Bach i els seus predecessors Dietrich Buxtehude, Heinrich Schütz, Johann Hermann Schein i Georg Böhm, repertori que posteriorment ha ampliat a altres mestres del barroc com Monteverdi i Haendel. Un dels seus projectes més reeixits ha estat la gravació de totes les cantates, religioses i profanes, de Bach, entre 1995 i 2013, per al segell BIS.

## Referències

* ↑ Ross, Alex «The Book of Bach - The Bach Collegium Japan, and John Eliot Gardiner». The New Yorker, 11-04-2011. Arxivat de l'original el 2015-05-31 [Consulta: 26 abril 2017]. Arxivat 2015-05-31 a Wayback Machine.
* ↑ «Bach Collegium Japan (Choral & Instrumental Ensemble)» (en anglès). Bach-cantatas Website. [Consulta: 17 abril 2026].

## Enllaços externs

* Bach Collegium Japan Website
# Bartolo Torres

Bartolo Torres (Eivissa, 1978) és un il·lustrador i dissenyador gràfic conegut principalment pel seu treball a les tires còmiques El jove Lovecraft.
És llicenciat en Belles Arts i actualment viu i treballa a Barcelona. Començà la seva activitat professional realitzant treballs per a diverses empreses i mitjans com el diari Proa i les revistes Belio (2004), Esquitx (2004) i el fanzine TOS (2005). Fou premiat consecutivament a tres edicions del concurs ArtJove del Govern de les Illes Balearsː el 2003, premi al millor guió de còmic per P.E.P.S.I; el 2004, segon premi al millor còmic per Frankie busca amigos; i el 2005, premi al millor guió de còmic per El jove Lovecraft. Aquest darrer treball, amb guió del mallorquí Jose Antonio Oliver, el presentaren al Festival Razas de Noche de Madrid. Es tractava d'un webcòmic que es publicava setmanalment al seu blog i després acabà editant Diábolo Ediciones en quatre volums.

## Referències

* ↑ Historietes. El còmic a les Illes Balears. Palma: Projecte Llevant, Octubre 2006, p. 255-256.
* ↑ «Fitxa de l'autor a Diábolo Ediciones» (en castellà). [Consulta: 7 maig 2016].
# BCL

BCL té els següents significats:
* Banc Central de Luxemburg, banc central del Gran Ducat de Luxemburg
* Biblioteca de classes bàsica (del nom en anglès Base Class Library), col·lecció de programari de l'entorn Microsoft .NET
* Bcl-2 (del nom en anglès B-cell lymphoma 2), família de proteïnes relacionades amb l'apoptosi
* bcl també és el codi ISO 639-3 del bikol central, una llengua de les Filipines
# Operació nul·lària

Es defineix com operació nul·lària aquella operació matemàtica que no necessita operador és (argument) perquè es pugui calcular un valor.
Les operacions nul·làries són funcions constants, ja que sense arguments tornen un valor normalment, sempre el mateix. Per exemple, la funció 'pi' torna el nombre π sense necessitat d'arguments.
    ${\begin{array}{rccl}pi:&\emptyset &\to &R\\&&\to &y=pi\end{array}}$
Un cas excepcional seria la funció aleatori. És una operació nul·lària, ja que sense cap argument retorna un nombre aleatori major o igual que zero i menor que un.
    ${\begin{array}{rccl}aleatori:&\emptyset &\to &R\\&&\to &y=aleatori\end{array}}$
Per la qual cosa és vàlid dir que la funció aleatori és una operació de aritat zero. És a dir, sense arguments.

## Referències

* ↑ Sigler, L. Àlgebra (en espanyol). 1. Editorial Reverté, S.A., 1989, p. 42. ISBN 978-84-291-5129-9.

## Vegeu també

* Operador
* Operació unària
* Operació binària
* Operació ternària
* Generació de nombres aleatoris
* Nombre pseudoaleatori
# Lloc històric nacional del Grand-Pré

El lloc històric nacional del Grand-Pré (oficialment en francès: Lieu historique national du Canada de Grand-Pré), està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2012.
Fundada el 1682, Grand-Pré es va convertir ràpidament en la ciutat principal d'Acàdia. Destruïda el 1704, va caure en mans dels britànics el 1713, Grand-Pré va ser una víctima de la lluita pel control d'Amèrica del Nord. El poble va tornar breument sota control francès després de la batalla de Grand-Pré el 1747. La població va ser deportada pels anglesos a la tardor de 1755.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Landscape of Grand Pré» (en anglès). [Consulta: 10 març 2021].