OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Glacera Gangotri

La Glacera Gangotri està situada al districte d'Uttarkashi, Uttarakhand, regió de l'Índia que fa frontera amb el Tibet. Aquesta glacera, font del Ganges, és una de les més grans a l'Himàlaia amb un volum aproximat de més de 27 km³. La glacera té aproximadament 30 quilòmetres de llarg i de 2 a 4 km d'ample. Al voltant de la glacera hi ha els cims del grup Gangotri, que inclouen uns quants cims notables per les seves rutes d'escalada extremadament desafiants, com Shivling, Thalay Sagar, Meru, i Bhagirathi III. Flueix aproximadament cap al nord-oest, originant-se en un circ per sota del Chaukhamba, el cim més alt del grup.
Gomukh, Goumukh o Gaumukh, que és al voltant de 18 km de la ciutat de Gangotri, és la font precisa del riu Bhagirathi, un afluent important del Ganges. Si s'ascendeix la glacera fins als 4.460 metres, es troba la prada de Tapovan, escenari de gran bellesa des d'on s'alça la mola piramidal de la muntanya Shivling, els 6.543 metres del qual són la representació més rotunda del lingam (fal·lus) de Xiva.
La glacera ha anat retrocedint constantment des que es van iniciar les mesures, el 1780. Entre 1936 i 1996 les dades mostren una recessió de 1.147 metres, amb una mitjana de 19 metres/any. Amb tot, durant els darrers 25 anys del segle xx, ha retrocedit més de 850 metres (34 metres per any), i 76 metres entre 1996 i 1999 (25 metres per any).

## Hinduisme

Per als hindús, un viatge fins al naixement del riu sagrat equival a una superació de la mort, un retorn a l'origen. Les seves aigües són com la llet que emana de la terra fertilitzant-la, per això el lloc on comença el seu recorregut s'anomena Gomukh, "boca de vaca" en hindi.

## Referències

* ↑ Subramanian, Vaidyanatha. «factors regulating fresh water quality in the himalayan river system». A: Sustainable Management of Headwater Resources: Research from Africa and India. United Nations University Press, 2005, p. 124. ISBN 9280811088 [Consulta: 20 agost 2021].
* ↑ Ajay K. Naithani, H. C. Nainwal, K. K. Sati and C. Prasad: Geomorphological evidences of retreat of the Gangotri glacier and its characteristics. Current Science, 2001, Vol. 80, No. 1, 87-94. http://www.ias.ac.in/currsci/jan102001/87.pdf
* ↑ Sharma, M. C. and Owen, L. A., J. Quat. Sci. Rev., 1996, 15, 335–365.
* ↑ article at Earth Observatory driven by NASA, found below a sat image illustration dated 2001
* ↑ Lal, P.; Vaka, D. S.; Rao, Y. S. «MAPPING SURFACE FLOW VELOCITIES OF SIACHEN AND GANGOTRI GLACIERS USING TERRASAR-X AND SENTINEL-1A DATA BY INTENSITY TRACKING». ISPRS Annals of the Photogrammetry, Remote Sensing and Spatial Information Sciences, IV-5, 15-11-2018, pàg. 325–329. DOI: 10.5194/isprs-annals-IV-5-325-2018.
* ↑ «Edición del sábado, 19 abril 2008, página 15 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 6 febrer 2021].

## Vegeu també

* Parc Nacional de Gangotri
* Nandanvan

## Enllaços externs

* http://www.the-south-asian.com/Aug2004/Gangotri_glacier.htm
* Foto retrocés de la Nasa
# Àcid gras insaturat

Els àcids grassos insaturats són aquells àcids grassos, de molècules linears, als quals hi ha almenys un doble enllaç a la seva cadena de carbonis. Si només tenen un doble enllaç es diuen monoinsaturats mentre que si en tenen més són poliinsaturats. Quan tenen un doble enllaç, aquest pot presentar isomeria de configuració "cis" o "trans" i llavors aquests àcids es diuen àcids grassos cis o àcids grasos trans (o trans-insaturats). Els àcids grassos insaturats acostumen a ser líquids a temperatura ambient i formen greixos que també ho són. Aquests greixos es coneixen com a greixos insaturats.
Cap greix d'origen animal "terrestre" és insaturat, però sí que ho són els dels peixos i la majoria de greixos vegetals, excepte l'oli de palma i l'oli de coco, els més usats a la indústria pel seu baix cost i la seva absència de gust. La isomeria natural és la cis, però industrialment es provoca la trans per a crear greixos sòlids per a productes finals, com la mantega, i per a afegits a altres preparacions.

## Nutrició

Dietèticament es consideren en general greixos més saludables que els greixos saturats. Són beneficiosos pel cor i pel colesterol dit "bo".
* Els greixos monoinsaturats són líquids a temperatura ambient però comencen a solidificar fàcilment en refredar-se, per exemple en dies molt freds o al frigorífic, són, per exemple, l'oli d'oliva o el de cacauet. Són naturalment cis.
* Els greixos poliinsaturats es mantenen líquids encara que es refredin a la nevera. Són, per exemple, els olis de peix, de soja, de girasol o d'avellana. Són naturalment cis, si hom no els modifica.
* Els greixos trans s'han fet a partir de greixos insaturats vegetals però han estat modificats per a canviar el seu aspecte, perquè sigui sòlid. Nutricionalment, però, aquests greixos canvien també les seves propietats nutricionals i dietètiques i passen a ser les dels àcids grassos saturats, és a dir, que són dolents per a cor i el colesterol. Així, per exemple, la margarina, per molt que es vengui com a producte vegetal, no és més saludable que la mantega, d'origen animal. També són habituals, i en grans quantitats, en galetes i pastisseria industrial, plats preparats congelats o refrigerats, pa de motlle, plats preparats industrials amb arrebossats, amb pa o pastes (fullada, etc.) salades, etc.
* Els greixos Omega 3 són els insaturats que tenen el seu primer doble enllaç a la posició 3, començant a comptar els carbonis per darrere. Es consideren especialment saludables. Es troben, per exemple, al peix blau i a les nous. També ho són els Omega-6 i Omega-9, que es defineixen per què el seu primer doble enllaç està, respectivament, a la posició 6 i 9 començant pel final.
# Alberto Galateo

Alberto Galateo (4 de maig de 1912 - 26 de febrer de 1961) fou un futbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1934.

## Referències

* ↑ 1934 FIFA World Cup Italy Arxivat 2011-09-19 a Wayback Machine.
* ↑ Alberto Galateo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Alberto Galateo a worldfootball.net
* ↑ Perfil a globopedia.com.ar
# Chrastné

Chrastné és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1357.
# Taoyuan

Taoyuan (en mandarí: 桃園市, Táoyuán-shì; en japonés: Tōen-shi) és un municipi especial de la república de la Xina localitzat al nord-oest de Taiwan i que limita amb Nova Taipei i les comarques de Xintxu i d'Ilan. El districte de Taoyuan és el barri capital de la ciutat on es troba el govern municipal i que, juntament amb el districte de Tjongli, formen una gran conurbació o àrea metropolitana. Taoyuan va començar sent una ciutat satèl·lit de Taipei i ha arribat a ser la capital de la quarta àrea metropolitana més populosa de Taiwan i el cinqué municipi més populós del país. Degut a la seua proximitat i bona connexió amb Taipei, la capital de l'illa, el creixement demogràfic de Taoyuan ha estat el més gran dels municipis de Taiwan.
El nom "Taoyuan" vol dir en mandarí "jardí de bresquilles" i té aquest nom degut a que en el passat, a la zona hi havien molts bresquillers. La ciutat és seu de molts polígons industrials i de moltes empreses de teconologia. L'Aeroport Internacional de Taiwan-Taoyuan, que presta servei a la capital i a l'àrea nord de l'illa es troba a la ciutat.
La ciutat de Taoyuan fou elevada a "municipi especial" l'any 2014 a partir de l'antiga comarca de Taoyuan, la qual es convertí en el nou municipi especial i la seua capital, l'antiga ciutat de Taoyuan, va esdevindre el districte o barri central del nou municipi.

## Referències

* ↑ https://www.britannica.com/place/Tao-yuan-Taiwan
* ↑ https://www.enciclopedia.cat/ec-gec-0515734.xml
* ↑ https://www.epochtimes.com/b5/12/4/24/n3573148.htm
# Sant'Andréa-d'Orcino

Sant'Andréa-d'Orcino (en cors Sant' Andrea d'Urcinu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 2008 tenia 114 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 78 | 103 | 86 | 76 | 69 | 71 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Fernand Leca | | |
# Rattus baluensis

Rattus baluensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids que viu a Malàisia. Té una relació mutualista, d'una manera similar a la tupaia de muntanya, amb l'espècie de planta carnívora gegant Nepenthes rajah. Rattus baluensis s'alimenta de les secreccions de les glàndules de la trampa gerro mentre hi defeca, de forma que la planta pot aprofitar els nutrients dels excrements del rosegador. S'ha registrat l'espècie en altituds entre els 2.130 i els 3.810 metres. Les poblacions d'aquest rosegador es mantenen estables.

## Referències

* ↑ Greenwood, M., C. Clarke, C.C. Lee, A. Gunsalam & R.H. Clarke 2011. A unique resource mutualism between the giant Bornean pitcher plant, Nepenthes rajah, and members of a small mammal community. PLoS ONE 6(6): e21114. doi:10.1371/journal.pone.0021114
* ↑ Wells, K., M.B. Lakim, S. Schulz & M. Ayasse 2011. Pitchers of Nepenthes rajah collect faecal droppings from both diurnal and nocturnal small mammals and emit fruity odour. Journal of Tropical Ecology 27(4): 347-353. doi:10.1017/S0266467411000162
* 1 2 Baillie, J. 1996. Rattus baluensis. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN (edició del 2006). Consulta: 12 gener 2008
# Àcid gras cis

Un àcid gras cis és un tipus d'àcid gras que presenta almenys un enllaç doble a la seva cadena de carbonis i que la seva isomeria, al contrari dels àcids grassos trans, és de configuració "cis". Són àcids líquids a temperatura ambient que fan greixos que també ho són. A la natura és la isomeria habitual, però a partir d'ells es fan productes sòlids (com, per exemple, la margarina) industrials, d'isomeria trans, (vegeu àcid gras trans)que són sòlids i, encara que provinguin dels cis, que són d'origen vegetal, no tenen els mateixos efectes sobre l'organisme.

## Estructura

Atès que els dobles enllaços són estructures rígides, les molècules que els contenen poden presentar-se en dues formes: cis i trans. Els isòmers trans tenen els grups semblants o idèntics en cantons oposats respecte al doble enllaç, mentre els cis els tenen a la mateixa banda.
Diagrama de l'estructura molecular de diversos àcids grassos :
| Àcids grassos saturats | Acid gras Cis-insaturat | Àcid gras Trans-insaturat |
| Àcids grassos saturats | Acid gras Cis-insaturat | Àcid gras Trans-insaturat |
| àtoms de carboni saturats (cada un amb 2 hidrògens) units mitjançant un enllaç simple | átoms de carboni insaturats (cada un amb 1 hidrogen) units mitjançant un enllaç doble. Configuració cis | àtoms de carboni insaturats (cada un amb 1 hidrogen) units mitjançant un enllaç doble. Configuració trans |
L'estructura tridimensional de la molècula és diferent si hi ha un doble enllaç cis o trans, ja que, mentre si aquest és trans, la molècula continua sent lineal, l'enllaç cis li produeix un colze en aquest punt, com es veu a la figura següent:
En una molècula hi haurà tants colzes com enllaços dobles de tipus cis, de manera que si en té molts, aquesta tendirà a agafar una forma de tirabusó. La figura següent mostra l'àcid araquidònic, que té quatre enllaços cis:
# Alberto Gallardo

Alberto Gallardo (28 de novembre de 1940 - 19 de gener de 2001) fou un futbolista peruà.
Va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1970. Durant la seva carrera jugà per Sporting Cristal, A.C. Milan, Cagliari Calcio i Sociedade Esportiva Palmeiras.

## Referències

* ↑ Pierrend, José Luis. «Peru - Record International Players». RSSSF, 28-05-2009. Arxivat de l'original el 2 febrer 2009.
* ↑ «Alberto Gallardo». Arxivat de l'original el 2009-02-22. [Consulta: 5 maig 2018].
# Chrasť nad Hornádom

Chrasť nad Hornádom és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1280.
# Tap corona

El tap corona o penyic és una càpsula o xapa metàl·lica que s'adapta a l'obertura de l'ampolla de vidre permetent un tapament hermètic. No pot ser reutilitzat i per obrir el consumidor ha d'utilitzar un obreampolles, encara que alguns tipus més moderns es poden girar amb la mà per obrir (twist-off corona). Va ser inventat per l'estatunidenc William Painter l'any 1892.
A diferència del tap convencional, no s'insereix dins de l'ampolla, sinó que mitjançant màquines especials s'ajusten exteriorment a la boca de l'envàs.
Hi ha fàbriques repartides per tot el món on s'elaboren aquests taps i els proveïdors són les embotelladores dels productes: aigües minerals, cerveseres i plantes de begudes refrescants de tota mena. El lliurament dels taps a les embotelladores es fa amb els diversos logotips indicant la marca i fent un disseny on té un paper important la publicitat, per contra alguns taps no indiquen marca ni cap disseny, molt utilitzat en marques blanques i són anomenats taps genèrics.
El tap corona o xapa té interiorment un plàstic o goma per a un ajust entre la boca de l'ampolla i la xapa per tal d'assegurar l'estanquitat del producte en si, antigament aquest material era suro. Per fer els discs el suro es tallava en làmines de 3 mm de gruix que després es trepanaven amb màquines de barrina. Més tard s'introduí la metralladora de discos, que en podia arribar a fer 150.000 cada hora. Aquesta fou una producció que nasqué mecanitzada però que necessitava la participació de gran quantitat de mà d'obra en la fase de la tria.

## Col·leccionisme

El tap corona és un objecte de col·leccionisme a nivell mundial, on els col·leccionistes compren, venen i intercanvien aquestes peces arribant a tenir algunes valors espectaculars de forma molt similar al col·leccionisme numismàtic i filatèlic.

## Vegeu també

* Ampolla de cervesa
* Obridor
* Obreampolles
* Llevataps

## Notes

* ↑ El llibre Jocs de paraules de Ramon Solsona i Antoni Bassas recull aquest terme
* ↑ «Crown History». Crown Holdings. Arxivat de l'original el 2015-02-15. [Consulta: 8 agost 2012].
# Domingo Fletcher Valls

Domingo Fletcher Valls (València, 19 d'agost de 1912- 31 d'agost de 1995) va ser un arqueòleg valencià, dedicat a l'estudi de les cultures prehistòriques de les terres valencianes.
Domingo Fletcher va estudiar batxillerat en l'Institut Lluís Vives i en 1934 es va llicenciar en Filosofia i Lletres a la Universitat de València, rebent el Premi Extraordinari, doctorant-se posteriorment a Madrid. Professor Ajudant de Prehistòria i Arqueologia de la Universitat Central des del curs 1935-36.
Va participar en nombroses excavacions com la de Cova de la Pileta de Benaoján (província de Màlaga), en el Cabezo del Tío Pío d'Archena (Múrcia), en la Cova Negra a Xàtiva, en La Bastida de les Alcusses de Moixent, al Tossal de Sant Miquel a Llíria.
Va coincidir a la universitat amb els professors Luis Gonzalvo París, catedràtic d'Arqueologia, Epigrafia i Numismàtica i Lluís Pericot i Garcia, Catedràtic i sotsdirector del Servei d'Investigació Prehistòrica de València.
La col·laboració de Pericot amb Isidre Ballester i Tormo, que en 1927 havia fundat el Servei d'Investigació Prehistòrica, va portar al fet que Domingo Fletcher, entre altres alumnes, començara a col·laborar en les recerques i excavacions del SIP. En 1931 Domingo Fletcher va ser nomenat agregat del Servei i en 1932, col·laborador.
Des de 1932, sent ell molt jove, va estar relacionat amb el Servei d'Investigació Prehistòrica, participant en alguna de les seues excavacions arqueològiques. Des de 1950 fins a la seua jubilació en 1982, va ocupar el lloc de director del SIP i del Museu de Prehistòria de València, quedant des de 1984 com a director honorari d'ambdues institucions. Després de la seua mort en 1995, el Museu de Prehistòria de València va passar a anomenar-se "Domingo Fletcher Valls". Destaquen els seus estudis sobre ploms i inscripcions ibèriques.
També va ser Cap de la secció de Prehistòria a València del CSIC des de 1953.
La Diputació de València va nomenar-lo director honorari del SIP en 1984 i, després de la seua defunció en 1995, va donar el seu nom des de 1996 al Museu de Prehistòria de València.

## Vegeu també

* Carmen Sentandreu Gimeno

## Referències

* ↑ Pla i Ballester 1984, p. 13
* 1 2 3 4 5 6 Pla i Ballester 1984, p. 14
* 1 2 Pla i Ballester 1984, p. 15
* ↑ Pla i Ballester 1984, p. 16
* ↑ Pla i Ballester 1984, p. 17

## Bibliografia

* Pla i Ballester, Enric «Homenaje a Domingo Fletcher Valls». Servei d'Investigació Prehistòrica, 1984, pàg. 64. ISSN: 1012-1984.
# Sant'Ambrogio sul Garigliano

Sant'Ambrogio sul Garigliano és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat a uns 130 km al sud-est de Roma i a uns 50 km al sud-est de Frosinone.
Sant'Ambrogio sul Garigliano limita amb els municipis de Rocca d'Evandro, Sant'Andrea del Garigliano i Sant'Apollinare.
Durant la Segona Guerra Mundial va ser destruïda en gran part, a causa de la seva posició a la línia Gustav.
A 1 de gener de 2019 tenia 964 habitants.

## Poblacions agermanades

* Sant'Ambrogio di Torino, des de 2004
* Sant'Ambrogio di Valpolicella, des de 2004

## Referències

* ↑ ISTAT - Resident population on 1st January

## Enllaços externs

* web oficial (italià)
# Terencià Maure

Terencià Maure, en llatí Terentianus Maurus, fou un poeta romà que va viure al final del segle i i començament del segle ii, sota Nerva i Trajà. Se l'identifica amb un Terencià que fou governador de Siene a l'alt Egipte, elogiat per Marcial, i se'l considera membre del grup dels '"nous poetes" (poetae neoterici or novelli).
Era nadiu de la província romana d'Àfrica, segons es dedueix del seu sobrenom Maurus.
Es conserva incomplet un tractat seu en vers titulat De Literis, Syllabis, Pedibus, Metris, que tracta de la prosòdia i dels diferents tipus de metres, redactat amb elegància i saviesa. Seu és l'adagi, sovint citat de manera errònia que fa: Pro captu lectoris habent sua fata libellis (El destí dels escrits varia segons la capacitat dels lectors). Normalment, però, tan sols s'esmenta la segona parte de la frase, Habent sua fata libelli, que es tradueix per "cada llibre té el seu destí".
El text d'aquesta obra s'imprimí per primer cop l'any 1497. La reedició la feu en 1531 l'editor parisenc Simon de Colines. Aquesta edició de 1531 fou composta amb un tipus de lletra Antiqua denominat "Terentianus", de vegades atribuït erròniament a Claude Garamond.
Una edició de Terencià Maure fou curada, el 1836 pel gran filòleg alemany Karl Lachmann, pioner de la moderna crítica textual que prengué el seu nom (mètode de Lachmann).

## Referències

* ↑ Terentianus Maurus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 996

## Bibliografia

* Terentiani Mauri De litteris syllabis et metris liber recensuit Carolus Lachmannus, Berlín, Typis et impensis G. Reimeri, 1836
* Terentianus, Maurus, De litteris, de syllabis, de metris, a cura de Chiara Cignolo, Hildesheim, Olms, 2002

## Enllaços externs

* Corpus Grammaticorum Latinorum Arxivat 2009-04-10 a Wayback Machine.
# Grumman F-9 Cougar

El Grumman F9F/F-9 Cougar és un avió de combat de reacció embarcat de la companyia estatunidenca Grumman. És una modificació profunda de l'anterior F9F Panther incorporant ales en fletxa i un motor més potent.

## Variants
### XF9F-6

    Tres prototips construïts a partir de F9F-5 Panther, incorporant les ales de fletxa.

### F9F-6

    Primera versió de producció, amb 646 avions fabricats. Redesginats F-9F el 1962.

### F9F-6P

    Versió de foto-reconeixement aeri, 60 avions fabricats. Redesignats RF-9J el 1962.

### F9F-7

    Versió amb el motor Allison J33 (la majoria reconvertits al J48). 168 avions fabricats, redesignats F-9H el 1962.

### F9F-8

    Versió millorada amb un buc central allargat, cabina reforçada i ales modificades. Va augmentar la capacitat de combustible i també era capaç disparar míssils AIM-9 Sidewinder. 601 fabricats i redesignats F-9J el 1962.

### F9F-8P

    Versió de foto-reconeixement aeri de la versió F9F-8. 110 fabricats i redesginats RF-9F el 1962.

## Operadors
### Argentina

* Armada Argentina

### Estats Units

* United States Navy
* United States Marine Corps

## Especificacions (F9F-6/F-9F Cougar)

Dades de NAVAIR : Standard Aircraft Characteristics F9F-6 "Cougar" 1 July 1953, NAVAIR : Standard Aircraft Characteristics F9F-6 "Cougar" 1 July 1967
Característiques generals
* Tripulació: 1
* Longitud: 12,5 m
* Envergadura: 10,5 m
* Alçada: 3,7 m
* Perfil: NACA 64A010
* Relació d'aspecte: 4
* Pes buit: 5.484 kg
* Pes carregat: 7.167 kg
* Pes màxim d'enlairament: 9.525 kg
* Motor: 1× turbojet Pratt & Whitney J48-P-8 , 32,2 kN
Rendiment
* Velocitat màxima: 1.053 km/h
* Velocitat de creuer: 871 km/h
* Sostre de servei: 13.564 m (44.500 peus)
* Ràtio d'ascens: 34,3 m/s
Armament
* Metralladores: 4 canons automàtics de calibre 20x110 mm AN/M3, amb 190 cartutxos cadascun (760 en total)
* Coets: 6 coets de 5 polzades (127 mm)
* Bombes: 2 bombes de 1.000 lliures (454 kg) en el suports interns, 2 bombes de 500 lliures (227 kg) en els suports exteriors

## Referències

* ↑ Standard Aircraft Characteristics F9F-6 "Cougar". Navair.
* ↑ Standard Aircraft Characteristics F9F-6 "Cougar". Navair.
* ↑ Lednicer, David. «The Incomplete Guide to Airfoil Usage». m-selig.ae.illinois.edu. [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ Elward 2010, p. 72.

## Bibliografia

* Elward, Brad. Grumman F9F Panther/Cougar. North Branch, Minnesota: Specialty Press, 2010. ISBN 978-1-58007-145-1.
# Àcid gras omega 9

Els àcids grassos omega 9 constitueixen una família d'àcids grassos insaturats (molècules de la família dels lípids) que es caracteritzen per tenir el seu primer doble enllaç (insaturació) a la posició número 9 començant pel darrer àtom de carboni.

## Característiques

Alguns àcids grassos omega−9 són components comuns del greix animal i dels olis vegetals.
Dos àcids grassos omega−9 importants en la indústria són:
* àcid oleic (18:1, n−9), el qual és el component principal de l'oli d'oliva, de l'oli de macadàmia i d'altres greixos monoinsaturats
* àcid erúcic (22:1, n−9), el qual es troba en les llavors de la colza, Erysimum i de la mostassa. En el cas de les varietats de colza riques en àcid erúcic es fa servir en pintures i com oli assecant.
Al contrari que l'àcid gras omega-3 i l'àcid gras omega-6, els àcids grassos omega−9 no estan classificats com àcids grassos essencials (EFA). Això és degut al fet que es poden crear en el cos humà i no són essencials que la dieta els contingui i per no participar en la reacció per a fer eicosanoids.
Sota limitació severa dels EFA, els mamífers allarguen i desaturen l'àcid oleic per a formar àcid de Mead, (20:3, n−9). Això ha estat documentat en alguns vegans o vegetarians que tenien dietes molt desequilibrades.
àcids grassos Omega−9 :
| Nom comú | Nom de lípid | Nom químic (en anglès) |
| àcid oleic | 18:1 (n−9) | 9-octadecenoic acid |
| àcid elaídic | 18:1 (n−9) | (E)-octadec-9-enoic acid |
| àcid gondòic | 20:1 (n−9) | 11-eicosenoic acid |
| àcid de Mead | 20:3 (n−9) | 5,8,11-eicosatrienoic acid |
| àcid erúcic | 22:1 (n−9) | 13-docosenoic acid |
| àcid nervònic | 24:1 (n−9) | 15-tetracosenoic acid |

## Referències

* ↑ Lipomics. «Mead acid». Arxivat de l'original el 19 de març 2006. [Consulta: 14 febrer 2006].
* ↑ Phinney SD, Odin RS, Johnson SB, Holman RT «Reduced arachidonate in serum phospholipids and cholesteryl esters associated with vegetarian diets in humans». Am. J. Clin. Nutr., 51, 3, 01-03-1990, pàg. 385–92. PMID: 2106775.