OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Governador suprem de l'Església d'Anglaterra

El títol de Governador(a) Suprem(a) de l'Església d'Anglaterra (en anglès: Supreme Governor of the Church of England) és emprat pels reis i reines del Regne Unit, actualment Carles III, i distingeix l'autoritat teòrica que exerceixen sobre l'Església d'Anglaterra. De fet, la principal prerrogativa del «Governador suprem», és a dir, designar els membres més importants de la jerarquia de l'Església, és exercida pel Primer Ministre del Regne Unit assessorat pels dirigents de l'Església. El monarca no fa més que ratificar formalment el nomenament. El títol és ostentat pels sobirans britànics des del regnat d'Elisabet I.

## Llista de governadors

| Nom | Anys | Notes |
| Enric VIII | 1536–1547 | Com a cap suprem |
| Eduard VI | 1547–1553 | Com a cap suprem |
| Joana I | 1553 | Com a cap suprem |
| Elisabet I | 1559–1603 | |
| Jaume I | 1603–1625 | |
| Carles I | 1625–1649 | Executat |
| Oliver Cromwell | 1653–1658 | |
| Richard Cromwell | 1658–1659 | |
| Carles II | 1660–1685 | Convertit al catolicisme a la seva mort |
| Jaume II | 1685–1688 | Catòlic, despost |
| Maria II | 1689–1694 | Va ostentar el càrrec juntament amb Guillem III |
| Guillem III | 1689–1702 | Va ostentar el càrrec juntament amb Maria II, 1689–1694 |
| Anna I | 1702–1714 | |
| Jordi I | 1714–1727 | |
| Jordi II | 1727–1760 | |
| Jordi III | 1760–1820 | |
| Jordi IV | 1820–1830 | |
| Guillem IV | 1830–1837 | |
| Victòria | 1837–1901 | |
| Eduard VII | 1901–1910 | |
| Jordi V | 1910–1936 | |
| Eduard VIII | 1936 | |
| Jordi VI | 1936–1952 | |
| Elisabet II | 1952-2022 | |
| Carles III | 2022-actual | |

## Referències

* ↑ The Monarchy Today > Queen and State > Queen and Church > Queen and Church of England Cached at the Internet Archive.
* ↑ «Governador suprem de l'Església d'Anglaterra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Abbott, Jacob (1849). History of King Charles the Second of England p. 302.
# Zaouiat Sidi Abdelkader

Zaouiat Sidi Abdelkader (àrab زاوية سيدي عبد القادر) és una comuna rural de la província d'Al Hoceima de la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.452 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Vila fortificada de la Bastida

La Vila fortificada de la Bastida és la vila murada, fortificada, medieval d'estil romànic del poble de la Bastida, a la comarca del Rosselló, Catalunya del Nord.
De forma aproximadament circular al voltant de la primitiva cellera del lloc de Mollet, canvià el nom original del poble pel de la Bastida construïda al segle xiii.

## Història

El poble és esmentat des del 990, sempre amb el nom de Mollet o Molletell (Moletum, 1009; Molled, 1011; Molletello, 1046; Moletel, 1090), fins que a partir de la construcció de la fortificació del segle xiii, que emmurallava la cellera primitiva de Mollet, es començà a anomenar la Bastida (S, Michelis de la Bastida, 1276; la Bastida de Moled, 1395; Bastida, 1406 i 1435, etc.).
Al llarg dels segles diversos llinatges rossellonesos foren senyors de Mollet, o de la Bastida: als segles XI-XIII, foren els Cortsaví-Serrallonga; al XIV, els Alió-So; al rei de Mallorca el 1335; als XIV-XV, als Llupià-Bages; als XV-XVI, als Çagarriga; al XVII, als Taquí, i al XVIII, als Oms.

## Característiques

Se'n conserven diversos fragments repartits a l'entorn del que fou el recinte de la vila; els del costat meridional han estat refets recentment per un particular. Al costat nord hi ha les restes del Castell de Mollet.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «La Bastida». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere. «La Bastida: Vila i castell de la Bastida». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ [ La vila fortificada de la Bastida en els ortofotomapes de l'IGN]
# Turbina Wells

La turbina de Wells és una turbina d'aire de baixa pressió que rota contínuament cap una direcció independentment de la direcció del flux d'aire. Les seves fulles presenten un perfil simètric amb el seu pla de simetria en el pla de rotació i perpendicular al corrent d'aire.
Va ser desenvolupada per l'ús com a generador a plantes amb Columnes d'Aigua Oscil·lant plantes d'energia de les ones, ja que la superfície d'aigua que puja i baixa, mou l'aire en una cambra de compressió i produeix un corrent d'aire oscil·lant. L'ús d'aquesta turbina bidireccional evita la necessitat a rectificar el corrent d'aire amb un vàlvula de control antiretorn delicada i cara.
La seva eficàcia és més baixa que d'una turbina amb direcció de corrent d'aire constant i perfil asimètric. Una raó per l'eficàcia més baixa és que els perfils simètrics tenen un millor coeficient d'arrossegament que els asimètric, fins i tot sota condicions òptimes. També, a la turbina de Wells, el perfil simètric corre en part sota un alt angle d'atac (p.e., Baixa velocitat de fulla / proporció de velocitat de l'aire), que succeeix durant els màxims de velocitat de l'aire del flux oscil·lant. Un angle alt d'atac causa una condició coneguda com a "Entrada en Pèrdua" ja que el perfil perd la força de sustentació. L'eficàcia de la turbina de Wells oscil·la entre uns valors 0.4 i 0.7.
La turbina Wells va ser desenvolupada per Alan Arthur Wells de la Universitari de la Reina a Belfast a finals dels 1970.
Nota
Una altra solució al problema de les turbines independents a la direcció de corrent és la Turbina de vent Darrieus (Darrieus rotor).

## Enllaços externs

* L'animació que mostra una planta de generació per onades"
* Turbina Hanna per a Energia de les Ones
* Disseny Lliure 3D per imprimir la vostre pròpia Turbina Wells
# Dimitar Mutafchiev

Dimitar Mutafchiev (Stara Zagora, 10 de gener de 1903 - Sofia, 8 de setembre de 1990) fou un futbolista búlgar de la dècada de 1920.
Fou 3 cops internacional amb la selecció búlgara amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Levski Sofia.

## Referències

* ↑ «По стъпките на Колишчето и Мърцо» (en bulgarian). temasport.com. [Consulta: 17 febrer 2012].
* ↑ Dimitar Mutafchiev Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Dimitar Mutafchiev Career Stats» (en bulgarian). levskisofia.info.
# Nkukoli

L'nkukoli és una llengua que es parla al sud-est de Nigèria, a la zona fronterera entre les LGAs d'Iko, d'Obubra i d'Akamkpa, a l'estat de Cross River.
L'nkukoli forma part del grup lingüístic de les llengües loko, que formen part de les llengües de l'alt Cross Central Est-Oest. Les altres llengües del mateix grup lingüístic són el lubila i el lokaa. Totes aquestes es parlen a Nigèria.

## Ús

L'nkukoli és una llengua que gaudeix d'un ús vigorós (6a); tot i que no està estandarditzada, és utilitzada per persones de totes les edats i generacions. Segons l'ethnologue, el 1973 hi havia 1000 parlants de nkukoli.

## Població i Religió

El 70% dels 2.600 nkukolis són cristians; d'aquests, el 70% són protestants i el 30% pertanyen a esglésies cristianes independents. El 30% dels nkukolis restants creuen en religions tradicionals africanes.

## Referències

* 1 2 nkukoli al joshuaproject
* 1 2 nkukoli a l'ethnologue
* ↑ llengües loko a l'ethnologue
# Kentriodon

Kentriodon és un gènere extint de dofins que visqueren en allò que actualment és Nord-amèrica (i possiblement a Europa i el Japó) entre l'Oligocè superior i el Miocè mitjà. Aquest dofí extint fou un dels primers dofins similars a les espècies actuals. Tanmateix, alguns caràcters primitius han dut els científics a classificar-lo en una família pròpia, la dels centriodòntids. Amb una llargada d'uns dos metres, Kentriodon ja tenia el perfil hidrodinàmic dels dofins mulars i altres dofins actuals.
# Zaouiat Sidi Kacem

Zaouiat Sidi Kacem (àrab زاوية سيدي قاسم) és una comuna rural de la província de Tetuan de la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.537 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Vila fortificada de la Roca d'Albera

La Vila fortificada de la Roca d'Albera és la vila murada, fortificada, medieval d'estil romànic del poble de la Roca d'Albera, a la comarca del Rosselló, Catalunya Nord.
De forma circular, envoltava la totalitat de la cellera castral construïda al voltant del turó on es dreça el castell.
El lloc de la Roca d'Albera, antigament Roca Frusindi (854) és profusament documentat en textos altmedievals i medievals: 854, 883, 944, 967, 976... Havia estat en possessió d'un hispà anomenat Hadefons, qui ho va cedir als seus fills Sumnold i Riculf, als quals confirmava el 854 el rei Carles el Calb. El monestir de Sant Genís de Fontanes hi posseïa alous, tant al poble de la Roca com als Torrents, o als Alemanys.
De forma quasi circular, és de fet un polígon pentagonal d'uns 100 metres d'est a oest i uns 110 de nord a sud. Els carrers de l'interior de les muralles s'organitzen per pujar cap al castell, situat al centre. Al costat nord-est, integrada en la muralla, hi ha l'església parroquial de Sant Feliu i Sant Blai. El conjunt de les muralles és del segle xiii.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «La Roca d'Albera». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere. «La Roca d'Albera: Castell i vila fortificada de la Roca». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «La vila fortificada de la Roca d'Albera en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-06-30. [Consulta: 10 juny 2016].
# Tr

TR o tr té els següents significats:
* .tr domini d'Internet de Turquia
* tr, abreviació per al turc
* Tr, abreviació per a Turquia
* TR, abreviació de Treball de recerca
* Tr (Unix)
* tr, abreviatura de trinat
* OSSA TR, motocicleta de trial fabricada per OSSA de 1977 a 1985
* T.R., grup de música en català de la dècada de 1980
Viccionari
# Can Boquet (Alella)

Can Boquet és una masia amb elements gòtics d'Alella (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici civil. Masia coberta amb una teulada de dues vessants i amb el carener perpendicular a la façana. Format per una planta baixa i un pis. Destaca fonamentalment per la seva portalada d'arc de mig punt adovellat i pels finestrals de la façana, lobulats o trevolats. El finestral central situat al damunt de la portalada és geminat o doble. La part inferior de l'edifici ha quedat malmesa per l'obertura de dos noves finestres a mà dreta, que han trencat l'eix de simetria. Existeix un annex situat lateralment a la banda esquerra de l'edifici i col·locat de manera perpendicular i que avui dia és utilitzat com a habitatge.

## Història

Fins a mitjans del segle xviii, es va conèixer aquest mas amb el nom de "Mas Fontanills". En aquest moment, l'esposa de Francesc Fontanills queda vídua i es casa novament amb Josep Boquet.

## Referències

* 1 2 «Can Boquet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Dret internacional consuetudinari

Fins al segle xx, el costum internacional va ser la font més important del Dret Internacional, perquè el Dret Internacional Clàssic era un dret relacional entre els Estats.
A partir del segle xx, amb el pas de la coexistència cap a la cooperació entre els Estats, s'ha acudit al Tractat Internacional per a regular aquestes relacions d'interdependència creixent entre els Estats.
El costum internacional va decaure en el seu ús perquè el Dret Internacional Clàssic era un Dret eurocèntric, fet a la mesura de les necessitats d'Europa. A mesura que d'altres països van anar assolint la independència, van anar formant-se una posició crítica cap a aquest cos de costums internacionals que no reflectia els seus interessos. Aquesta nova situació va provocar que aquestes normes foren progressivament modificades a través de tractats internacionals.

## Concepte

L'article 38 de l'estatut del Tribunal Internacional de Justícia defineix el costum internacional com "prova d'una pràctica generalment acceptada com a Dret". Aquesta definició ens adverteix que el costum és una forma espontània de creació del dret. Espontània perquè sorgeix gràcies a una pràctica seguida pels Estats de forma uniforme i que, amb el pas del temps, acaba consolidant-se com a Dret.
Podem, per tant, diferenciar dos elements en aquesta font del Dret: d'una banda, l'element material, que consisteix en la pràctica uniforme i continuada; de l'altra, l'element espiritual o psicològic, també conegut com a opinio juris, que és la convicció que aquesta resulta obligatòria jurídicament.
Malgrat que el costum internacional implica la repetició d'una conducta durant molt de temps, en l'actualitat aquest requisit ha perdut importància. Es parla avui dia fins i tot de costums instantanis en els quals el temps necessari d'una pràctica per a convertir-se en costum és molt inferior a l'usual o és nul. Exemple d'açò últim seria el cas del llançament en 1957 del Spútnik a l'espai per part de la Unió Soviètica. Entre 1957 i 1958 es va crear el principi de no apropiació de l'espai ultraterrestre, que es va convertir en un costum instantàniament.

## Vegeu també

* Ius cogens
# Casa Cal Tupinamba

La Casa Cal Tupinamba és una obra amb elements gòtics de Monistrol de Montserrat (Bages) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres de tres pisos d'alçada. Destaca la poca amplada i que se situa parcialment sobre el carrer.
Té decoracions gòtiques a les finestres com uns arcs apuntats al primer pis o una motllura que ressegueix la part superior de la finestra del tercer pis.
A la part inferior hi ha una gran arcada per on passa el carrer.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Cal Tupinamba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Bernard Saint-Jacques

Bernard Saint-Jacques (estat civil desconegut) és un actor, guionista i director francès, actiu a finals de la dècada de 1960 fins a mitjans de la dècada del 1990.

## Filmografia
### com a actor

* 1967 : Midi Minuit, dirigida per Pierre Philippe : l'invité
* 1970 : Le Mur de l'Atlantique, dirigida per Marcel Camus : un soldat SS
* 1972 : Jules Renard, sa vie et son œuvre, dirigida per Maurice Beuchey : le journaliste
* 1973 : La Mort en face, dirigida per Guy Jorré

### com a director assistent

* 1975 : Les Malfaisants, dirigida per Jean Kerchbron segons el llibre homònim de Fred Noro
* 1976 : Commissaire Moulin, episodi : L'Évadé de Jean Kerchbron
* 1976 : Les Enquêtes du commissaire Maigret, episodi : Maigret a peur de Jean Kerchbron
* 1977 : Les Enquêtes du commissaire Maigret, episodi : Maigret, Lognon et les Gangsters de Jean Kerchbron

### com a director

* 1976 : Taine : la race, le milieu, le moment, telefilm documental de la sèrie Les Idées et les hommes
* 1981 : Le Porte-clefs, de la sèrie Caméra une première
* 1983 : Les Tilleuls de Lautenbach, telefilm segons la novel·la epònima de Jean Egen
* 1985 : Vingt ans d'absence, de la série Cinéma 16
* 1996 : André Maurois, telefilm documental de la sèrie Un siècle d'écrivains

### com a guionista

* 1983 : Les Tilleuls de Lautenbach, dirigida per Bernard Saint-Jacques.

## Referències

* ↑ Bernard Saint-Jacques, bfi-org
* ↑ Avis et rapports du Conseil économique et social. Année 1985. La création française dans les programmes audiovisuels. Journal Officiel, 10 juillet 1985, p. 23, à disponible a Gallica
# Álvaro Ampuero

Álvaro Ampuero (Lima, 25 de setembre de 1992) és un futbolista internacional peruà.
El 2011 guanyà la Copa Libertadores de América Sub 20. Fou jugador de l'Universitario de Deportes.

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de

## Referències

* ↑ «Alvaro Ampuero – Player Profile». [Consulta: 28 maig 2012].
* ↑ Álvaro Ampuero a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Match:deportivo-anzoategui 1-2 Universitario Lima». footballdatabase.eu, 01-09-2011. [Consulta: 3 setembre 2011].
* ↑ «Match:Sport Boys 2-0 Universitario». footballdatabase.eu, 17-09-2011. [Consulta: 25 setembre 2011].
# Toñi Serna Serrano

Antònia Toñi Serna Serrano (Elx, 26 d'abril de 1967) és una política valenciana, diputada a les Corts Valencianes en la IX legislatura.

## Biografia

El 1992 es llicencià en Geografia i Història per la Universitat d'Alacant. El 2005 va obtenir el títol d'experta universitària en Gestió del Patrimoni per la Universitat d'Alacant.
Ha treballat per a l'ajuntament de Callosa d'en Sarrià (2004-2007), per a l'associació de comercial d'Elx (2007-2010) i com a funcionària d'assessorament del grup socialista a la Diputació d'Alacant (2012-2015).
Militant del PSPV-PSOE, des del 2012 és secretària d'organització de la província d'Alacant, membre del Comitè Nacional del PSPV-PSOE i responsable del comitè electoral de la província d'Alacant i secretària de la Comissió de Garanties de la Comissió Executiva Provincial d'Alacant.
Fou escollida diputada a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015 i 2019 tot i que deixà el Parlament en ser nomenada secretària autonòmica de Cooperació i Qualitat Democràtica de la Conselleria de Transparència el gener de 2021.

## Referències

* 1 2 «Fitxa del diputat/ada Antonia Serna Serrano». Corts Valencianes, 04-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 19 febrer 2022].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «La diputada del PSPV Toñi Serna, nueva secretaria autonómica de Cooperación» (en castellà). [Consulta: 25 juny 2021].
* ↑ «Fitxa alt càrrec. Antonia Serna Serrano». Generalitat Valenciana. Antonia Serna Serrano. [Consulta: 19 febrer 2022].
# Cancer Bats

Cancer Bats és un grup canadenc de hardcore punk originari de Toronto. Els membres de Cancer Bats també han fet gires i han gravat com a banda tribut a Black Sabbath sota el nom de Bat Sabbath. El seu so s'ha comparat amb l'sludge metal, així com amb grups de metalcore com Converge i Hatebreed.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Birthing the Giant (2006)
* Hail Destroyer (2008)
* Bears, Mayors, Scraps, &amp; Bones (2010)
* Dead Set on Living (2012)
* Searching for Zero (2015)
* The Spark That Moves (2018)
* Psychic Jailbreak (2022)

### EP

* 2005: Cancer Bats EP
* 2007: This is Hell/Cancer Bats 7"
* 2009: Rolo Tomassi/Cancer Bats
* 2009: Tour EP
* 2010: Sabotage EP
* 2011: Cancer Bats/Black Lungs
* 2013: Bat Sabbath EP
* 2019: New Damage Records Switcheroo Vol 1.: Cancer Bats/Single Mothers
* 2020: You'll never break us // Separation Sessions Vol. 1
* 2021: You'll never break us // Separation Sessions VOL. 2

## Referències

* ↑ «Cancer Bats Official Fan Hub - Powered by SocialMediaHubs.com». Cancerbats.com. [Consulta: 7 desembre 2011].
* ↑ Hughes, Josiah. «Cancer Bats Announce Canadian Tour with Alter Ego Bat Sabbath». Exclaim!, July 9, 2013. [Consulta: July 21, 2014].
* ↑ Pavone, Barbara. «10 minutes with Cancer Bats's Liam Cormier before the Double Header Bat Madness tour kickoff». Dose. Postmedia Network, September 13, 2013. Arxivat de l'original el de juliol 29, 2014. [Consulta: July 21, 2014].
* ↑ Ben Patashnik. «Cancer Bats Review on BBC». BBC Music. [Consulta: 2 juny 2010].
* ↑ «Cancer Bats - biography». AllMusic. [Consulta: October 29, 2012].
* ↑ Vince Neilstein. «CANCER BATS's VOCALIST LIAM CORMIER: THE METALSUCKS INTERVIEW». MetalSucks, March 24, 2010. [Consulta: February 11, 2012].
* ↑ «Pennywise Tour Schedule», December 20, 2014. Arxivat de l'original el June 10, 2015. [Consulta: June 10, 2015].
* ↑ Cuevas González, Sofía. «Cancer Bats, crítica del disco The Spark That Moves (2018)» (en castellà). Mondo Sonoro, 10-05-2018. [Consulta: 21 març 2024].
* ↑ Hernández Montes, Ángel Manuel. «Cancer Bats confirman gira en Mayo» (en castellà), 20-12-2023. [Consulta: 21 març 2024].
* ↑ «Alter The Press!: Limited Edition Cancer Bats/Rolo Tomassi Split 7 Announced». [Consulta: 15 setembre 2014].
* ↑ «Cancer Bats Releasing Tour EP | CHARTattack». Arxivat de l'original el 2011-06-07. [Consulta: 22 maig 2012].
* ↑ «Distort : Releases : Cancer Bats – Sabotage - Single». Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 22 maig 2012].
* ↑ «Cancer Bats to Release Deluxe Edition of "Dead Set On Living" - CONFRONT Magazine». CONFRONT Magazine. Arxivat de l'original el May 9, 2015. [Consulta: 15 setembre 2014].
# Dret foral

El dret foral és l'ordenament jurídic provinent d'aquesta paraula. A Espanya, s'utilitza generalment per a designar el Dret civil foral que per raons històriques existeix en determinades comarques o regions. Sol referir-se als temes de família, successions i règim de la propietat, i amb menor freqüència a les obligacions i contractes. El terme s'utilitza en oposició al dret comú recollit en el codi civil espanyol. El dret foral s'aplica territorialment a Aragó, Catalunya, Balears (encara que amb particularitats a cada illa), Galícia, Navarra, a part del País Basc i a alguns municipis d'Extremadura (el conegut com Fur de Baylío).
Les especialitats forals de les actuals Comunitats de Navarra i País Basc, les úniques que encara en l'actualitat disposen de sistemes forals a Espanya, engloben drets propis que van més enllà de la mera legislació civil.
El terme procedeix dels furs, que eren els estatuts jurídics que recollien a l'edat mitjana els costums de cada localitat, a part dels privilegis atorgats pels reis a aquestes, així com el conjunt de disposicions que preservaven la noblesa, el clergat i els vassalls d'una zona. Era un pacte solemne entre els pobladors i el rei, i també-per extensió-eren les normes que regien determinada comarca o localitat. Era un Dret molt dividit, en què una ciutat concreta es regia pel seu dret propi.
D'aquest terme va sorgir el dret foral, que posteriorment es va utilitzar per referir-se al Dret que regeix de forma específica a un territori donat.Habitualment, els Drets forals regeixen en territoris més amplis dels que originalment eren d'aplicació dels furs.

## Vegeu també

* Règim foral

## Nota

* ↑ Dret Foral
# Casa Callís (la Vall de Boí)

La Casa Callís és una obra de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa pagesa constituïda per tres edificis, destinats a habitatge, paller i corts i cobert, agrupats al voltant de l'era, configurant un quasi-rectangle en planta, amb dos costats fent façana al carrer Raval.
L'habitatge ocupa la cantonada de les dues façanes, és de planta irregular i té un semisoterrani amb el portal d'accés i dos pisos. La coberta és a tres vessants.
El cobert, alineat amb el carrer al costat nord, té una coberta amb un vessant i està obert a l'era.
El paller és de grans dimensions, amb coberta a dos vessants i el carener paral·lel al costa curt. Té accés pel carrer Raval i per l'era.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Callís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 desembre 2018].