OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bombelli (cràter)

Bombelli és un petit cràter d'impacte lunar situat a les terres altes del nord del Sinus Successus. Va ser designat prèviament com Apol·loni T abans de ser canviat el nom per la UAI. El cràter es troba a l'est-sud-est d'Apol·loni.
Es tracta d'un cràter més o menys circular, amb una lleugera protuberància cap a l'exterior en el costat sud-sud-oest. Presenta una petita plataforma interior en el punt central de les parets interiors inclinades, ocupant aproximadament una quarta part del diàmetre del cràter.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Bombelli (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 14 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 14 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Bombelli» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-05-07. [Consulta: 14 juliol 2018].
# Brook Park (Ohio)

Brook Park és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 21.218 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brook Park tenia 21.218 habitants, 8.193 habitatges, i 5.989 famílies. La densitat de població era de 1.086,5 habitants/km².
Dels 8.193 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,3% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 26,9% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.333 $ i la renda mediana per família de 53.324 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.202 $ mentre que les dones 25.943 $. La renda per capita de la població era de 20.411 $. Aproximadament el 3,5% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brook Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brook Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Brachypterois serrulata

Brachypterois serrulata és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids i l'única del gènere Brachypterois.

## Descripció

* Fa 12 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 23-79 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf d'Oman fins a les Filipines i Taiwan. També és present al mar d'Arafura.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 1. Eels- Snappers, Muraenidae - Lutjanidae. Zoonetics, Austràlia. 302 p.
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Russell, B.C. i W. Houston, 1989. Offshore fishes of the Arafura Sea. Beagle 6(1):69-84.
* ↑ Blaber, S.J.M., D.T. Brewer i A.N. Harris, 1994. Distribution, biomass and community structure of demersal fishes of the Gulf of Carpentaria, Australia. Aust. J. Mar. Freshwat. Res. 45(3):375-396.
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia, and German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.
* ↑ Krupp, F., M. Almarri, U. Zajonz, K. Carpenter, S. Almatar i H. Zetzsche, 2000. Twelve new records of fishes from the Gulf. Fauna of Arabia 18:323-335.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Brachypodius

Brachypodius és un dels gèneres d'ocells, de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2), aquest gènere conté 4 espècies:
* Brachypodius priocephalus - Bulbul frontgroc.
* Brachypodius melanocephalos - Bulbul capnegre.
* Brachypodius fuscoflavescens - Bulbul de les Andaman.
* Brachypodius nieuwenhuisii - Bulbul d'ulleres blaves.

## Referències

* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 619. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
# Brachyplatystoma tigrinum

Brachyplatystoma tigrinum és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 60 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (22 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tom II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Brachyplatystoma tigrinum». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Lundberg, J.G. i M.W. Littmann, 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Ferreira, E.J.G., J. Zuanon i G.M. dos Santos, 1996. A list of commercial fish species from Santarém, State of Pará, Brazil. Naga ICLARM Q. 19(3):41-44.
* ↑ Ferreira, E.J.G., J.A.S. Zuanon i G.M. dos Santos, 1998. Peixes comerciais do médio Amazonas. Instituto Brasileiro do Meio Ambiente e dos Recursos Naturais Renováveis. 211p.
# Bruceton

Bruceton és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2000 tenia 1.554 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bruceton tenia 1.554 habitants, 640 habitatges, i 433 famílies. La densitat de població era de 309,3 habitants/km².
Dels 640 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 13% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 31,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 24,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.409 $ i la renda mediana per família de 36.176 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.146 $ mentre que les dones 19.323 $. La renda per capita de la població era de 15.711 $. Entorn del 17,4% de les famílies i el 16,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bruceton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bruceton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ca l'Amigó (Santa Margarida de Montbui)

Ca l'Amigó és una obra del municipi de Santa Margarida de Montbui (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa, pis i golfes. De planta quadrada i coberta a dues aigües. Té un cos adossat amb planta semisoterrani (celler) que forma una terrassa, fruit d'una reforma, a l'altura de la planta baixa. La barana del terrat és de balustres de terracota. A la façana principal, on anteriorment hi havia un balcó, hi ha tres finestres bessones. A la planta baixa s'ha de destacar una gran llar de foc amb forn de pa i a la planta primera una gran sala central a la que s'hi obren els dormitoris (sala - alcova). I també un oratori dedicat a Sant Josep. Davant de la casa hi ha un espai enjardinat amb una pèrgola, obra del jardiner Mirambell.

## Història

Les primeres notícies documentals són del 1780. Surt documentada en el amillaramiento de l'any 1851. La finca pertany al terme de Santa Margarida de Montbui i al terme de Tous.

## Referències

* 1 2 3 «Ca l'Amigó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].
# Ca l'Amiguet

Ca l'Amiguet és una obra del municipi de l'Arboç protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici de grans proporcions, compost de quatre plantes separades per cornises. Els baixos tenen tres grans portalades d'arc de mig punt, d'elles les dues laterals presenten modificacions i són ocupades per botigues. La central té a la clau una mènsula amb la data 1887, que junt amb altres sostenen les tribunes i el balcó del pis superior. La planta noble presenta, al centre, una gran balconada de ferro forjat d'una sola porta d'arc de mig punt amb clau i dues mènsules que sostenen un timpà. A cada banda hi ha una tribuna de planta poligonal feta de pedra, amb obertures de mig punt i rebaixades i decorada per motius vegetals. La segona planta consta al centre d'un balcó amb porta balconera d'arc semicircular rematat per un timpà decorat. A cada costat i sobre les tribunes de la planta noble es troba un balcó de base poligonal, barana de pedra, portalada de mig punt i timpà, sostingut per mènsules. La tercera i última planta presenta tres cossos verticals que contenen cadascun una finestra coronella. Tot l'edifici és rematat per una sobresortida cornisa i una barana amb balustres de pedra que presenta al centre una estructura corba rematada per una guarnició.

## Història

En el seu origen era una casa senyorial, cada germana vivia en un pis diferent. Posteriorment els baixos es llogaren com a botigues i la resta de l'habitatge fou ocupat per diverses famílies. Els propietaris, malgrat tot, s'han reservat el pis noble. Els baixos de la dreta foren ocupats per la primera merceria de Ca la Casimira anomenada "Cal Seixanta-cinc" que més tard es traslladà a la casa del costat. Més tard s'hi instal·là també la de la Mercedetes, on s'hi venia roba. Cal dir que l'edifici originari no tenia les actuals tribunes, perquè aquestes foren construïdes posteriorment.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Amiguet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Ca l'Amiguet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 28 agost 2014].
# Cabrerizos

Cabrerizos és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al nord amb Villares de la Reina, Castellanos de Moriscos i Moriscos, a l'est amb Aldealengua, al sud amb Calvarrasa de Abajo, Pelabravo i Santa Marta de Tormes i a l'oest amb Salamanca.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 920 | 1434 | 2454 | 2768 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca
# Bu Regreg

El riu Bu Regreg o Bu-Raqraq o, en transcripció francesa, Bouregreg (àrab: بو رقراق, Bū Raqrāq) és un dels principals rius del Marroc, que neix a l'Atles Mitjà, a l'altura de la muntanya Mtzurgan (província de Khémisset) i de Grup (província de Khenifra), i desemboca a l'oceà Atlàntic a la ciutat de Rabat, i serveix de frontera natural entre la capital marroquina i la seva ciutat veïna, Salé. El seu cabal mitjà és de 23 m³, però pot arribar als 1.500 m³ en època de crescudes.

## Hidrologia

El Bu Regreg flueix cap a la costa atlàntica a través de l'Altiplà costaner. La seva conca, la delimiten la conca del riu Sebú al nord-oest, la de l'Oum Er-Rbia, al sud, i al sud-oest, les dels rius costaners de Cherrat, Nfifij i Mallaha. El seu principal afluent és el riu Gru.

## Vegeu també

* Atles Mitjà.
* Anti-Atles.
# Brot del virus Zika a Amèrica (2015-2016)

Des de l'inici del 2016 que el brot del virus del Zika ha esdevingut el brot més vast de la història d'Amèrica recent. L'epidèmia comença a estendre el 2015 al Brasil i, posteriorment, a altres països d'Amèrica del Sud, Amèrica Centra i del Carib. El virus de la Zika (ZIKV) és un flavivirus de la mateixa família de la febre groga, el dengue, el virus de l'Oest del Nil. Es transmet a través del mosquit Aedes aegypti.
Al mes de gener del 2016, l'Organització Mundial de la Salud (l'OMS) anuncia que probablement el virus s'estengui cap a la resta del continent fins a final d'any i el declara com a emergència global. L'Aedes aegypti és comunament trobat tot al llarg de les Amèriques tropicals i subtropicals, però una altra espècie que també serveix de transmissor, l'Aede albopictus, ara es troba amb més freqüència a la regió dels Grans Llacs d'Amèrica del Nord.
Els símptomes del virus són febre i erupcions cutànies (febre de Zika). La infecció s'ha associat a casos de microcefàlia en nadons de mares infectades i a alguns casos de síndrome de Guillain-Barré. Diversos països han emès alertes per qui vulgui viatjar en zones afectades. Per exemple, s'estima que el virus s'ha importat als EUA, Dinamarca o Portugal. S'han trobat afectats a Itàlia, Israel, Espanya, Catalunya i Austràlia.

## Referències

* 1 2 3 http://cat.elpais.com/cat/2016/02/01/internacional/1454324995_784807.html
* 1 2 3 http://cat.elpais.com/cat/2016/01/19/ciencia/1453158453_113257.html
* ↑ http://cat.elpais.com/cat/2016/02/04/catalunya/1454599008_894674.html
* ↑ http://algarvedailynews.com/news/7868-zika-virus-spread-linked-to-global-warming-portugal-confirms-6-cases
* ↑ http://www.corriere.it/salute/malattie_infettive/16_febbraio_05/virus-zika-pericolo-anche-italia-zanzara-tigre-puo-essere-vettore-l-aegypti-scomparsa-puo-tornare-2efbeb06-cbf9-11e5-9a08-fa096d82f9d2.shtml
* ↑ http://www.theguardian.com/world/2016/feb/10/pregnant-woman-diagnosed-with-zika-virus-in-queensland
* ↑ http://www.dr.dk/nyheder/regionale/oestjylland/den-foerste-dansker-er-smittet-med-zika-virus
# Buda assegut de Gandhara

El Buda assegut de Gandhara és una antiga estàtua de Buda descoberta al jaciment de Jamal Garhi, a l'antic Gandhara, a l'actual Pakistan, que data del segle II o III. Hui és a la sala 33 del Museu Britànic. Les estàtues de l'"il·luminat" no es començaren a fer fins al segle I, abans que Buda fos representat amb símbols anicònics. Com altres obres de Gandhara o d'art grecobudista, l'estàtua mostra influència de l'art grec antic, ja que la zona formava part del Regne grec de Bactriana, fundat per Alexandre el Gran.

## Descripció

L'estàtua fou esculpida en esquist, que permet la realització de detalls molt fins, fins i tot en les ungles. La posa mostra Buda com un mestre que ajusta la roda del Dharma en moviment, el Dharmachakra Mudrā (iconografia de Gautama Buda a Tailàndia i Laos. Buda ho feu seguint la seua il·luminació, després del seu primer sermó al parc de cérvols de Sarnath, prop de Benarés, a Uttar Pradesh. L'estàtua data del segle II o III: tot i que Buda visqué en el segle iv aC, aquesta n'és una de les primeres estàtues. Les estàtues de l'"il·luminat" no s'elaboren fins al segle i. Durant els primers quatre-cents anys després de la seua mort, Buda es representava només amb símbols, com ara la seua petjada.
La figura de Buda és damunt un coixí d'un tron o plataforma. Al front del tron, hi ha figures molt menors d'un bodhisattva amb un turbant Peshawar i un halo, envoltat per figures agenollades d'un home i una dona, que probablement representen la parella que va pagar l'execució de l'estàtua.

## Estàtues semblants

Hi ha una estàtua semblant esculpida en esquist negre en la galeria d'art de la Universitat Yale. Una altra estàtua comparable la va vendre Christie's al setembre de 2009 per 218.500 dòlars. Aquesta estàtua datava del mateix temps i lloc i feia 26 polzades d'alçada. Aquests tipus de Buda són considerats com els més rars de totes les escultures budistes i, malgrat la iconoclastia, es poden trobar als museus de França, Alemanya, Japó, Corea, la Xina, Índia i Afganistan, així com al Pakistan.

## Galeria

* Una altra visió del Buda assegut - Museu Britànic
* Buda assegut, Gandhara, Museu de Berlín

## Referències

* ↑Seated Buddha from Gandhara Arxivat 2015-10-20 a Wayback Machine., Museu Britànic Highlights, accessed July 2010.
* ↑Seated Buddha, History of the World in 100 Objects, BBC, accessed July 2010.
* ↑Seated Buddha from Gandhara, BBC Radio 4, accessed July 2010.
* ↑Collection database, British Museum Arxivat 2012-10-20 a Wayback Machine.
* ↑Seated Buddha, CalStateLA.edu, accessed July 2010.
* ↑A gray schist figure of a seated Buddha, Christies.com, 2009, accessed July 2010
* ↑Gandhara Civilization Arxivat 2023-05-21 a Wayback Machine., Heritage.gov.pk, accessed July 2010.
# Buda (Texas)

Buda és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2020 tenia 15.108 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Buda tenia 2.404 habitants, 866 habitatges, i 685 famílies. La densitat de població era de 385,1 habitants/km².
Dels 866 habitatges en un 44,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,5% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 17,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 36,7% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 7,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.135$ i la renda mediana per família de 57.321$. Els homes tenien una renda mediana de 37.398$ mentre que les dones 30.064$. La renda per capita de la població era de 22.167$. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «QuickFacts Buda city, Texas». Oficina del Cens dels Estats Units, 13-07-2022.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Buda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Buda». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Cal Queixalista

Cal Queixalista és una obra de Ripollet (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici a la cantonada dels carrers Duc de Tetuan, Doctor Figarola i dels Afores, aïllat i envoltat només de jardí. Amb una planta complexa, aquesta construcció compta amb diversos cossos, d'alçades distribuïdes en tres nivells, amb cobertes de teula, recolzades en ràfecs de fusta. Les obertures són rectangulars i d'arc escarser, amb marquesines, balconeres i decoració ceràmica. Cal remarcar el joc de volums creats a base de superposar tribunes i terrasses amb balustrada, així com el treball de forja de la porta d'accés practicada al mur de tancament de maó, entre dos pilars decorats amb ceràmica blava.

## Història

Cal Queixalista és una torre d'estiueig bastida durant els anys vint d'aquest segle per al Sr. Vila, dentista de Barcelona. En morir sense fills, va passar en testament a la seva fillola, Mercedes Villejos. Posteriorment fou venuda als actuals propietaris, la família Llargués.

## Referències

* 1 2 «Cal Queixalista». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].