OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corts de Barcelona-Lleida

Les Corts de Barcelona-Lleida, celebrades entre 1364 i 1365 enmig de la guerra amb Castella són convocades per Elionor de Sicília, esposa de Pere el Cerimoniós en absència d'aquest, reunint-se a Barcelona el 2 d'abril de 1364. Abans d'un mes ja es va fer un donatiu equivalent als fogatges de mig any, i en juliol de 1364, un donatiu de 120.000 lliures. La cort decidí renovar els diputats per a l'administració d'aquest donatiu, si bé l'elecció no es produí fins a les Corts de Tortosa (1365). Es convocaren novament corts a Lleida el 4 de novembre de 1364 i altre cop a Barcelona el 16 de desembre.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0
# Corts Portugueses

Les Corts Portugueses és el nom amb què es coneix la institució política que complia la funció de representació estamental del regne de Portugal durant l'Edat Mitjana i l'Antic Règim, fins a les Corts Constituents del 1820 o Corts Vintistes, és a dir, fins a la creació del primer parlament portuguès contemporani. Les Corts Portugueses es convocaven tot sovint a la ciutat de Coimbra.

## Referències

* ↑ História de Portugal, 1 e 2 ciclos; Porto Editora
# Corts de Barcelona (1228)

Les Corts Catalanes celebrades el desembre de 1228, sota el regnat de Jaume el Conqueridor tingueren com a escenari Barcelona i en elles amb representants dels estaments socials de l'època es decidí després de tres dies de deliberacions, la Conquesta de Mallorca.

## Referències

* ↑ Suárez Fernández, Luis. Historia de España antigua y media. Ediciones Rialp, 1976, p. 20. ISBN 978-84-321-1882-1.

## Bibliografia

* Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0884-0
# Reducció programada per temperatura amb hidrogen

La reducció programada per temperatura amb hidrogen (H₂-TPR, de l’anglès H₂ Temperature-Programmed Reduction) és una tècnica per a la caracterització de materials sòlids, que s’utilitza sovint en el camp de la catàlisi heterogènia per trobar les condicions de reducció més eficients. És un precursor de catalitzador i se sotmet a un augment de temperatura programat mentre per sobre hi circula una barreja de gasos que conté hidrogen. Va ser desenvolupat per John Ward Jenkins mentre desenvolupava catalitzadors heterogenis per a la companyia Shell Oil.

## Descripció del procés

Per dur a terme la tècnica, un recipient, normalment de vidre, s’omple amb la mostra sòlida a analitzar. Aquest recipient es col·loca en un forn i mitjançant un termoparell col·locat en el tub es mesura la temperatura. L’aire present originalment al contenidor s’elimina amb un gas inert com ara argó, nitrogen, o heli, i posteriorment es canvia el flux a una mescla de gasos que conté hidrogen (per exemple, un 10% d’hidrogen en nitrogen). La composició de la mescla gasosa es mesura a la sortida del contenidor de mostres amb detectors adequats (detector de conductivitat tèrmica, espectròmetre de masses, etc.). Després, la mostra al forn s’escalfa a unes temperatures determinades prèviament, les velocitats de calefacció solen estar entre 1 K / min i 20 K / min. Si es produeix una reducció a una temperatura determinada, es consumeix hidrogen, que el detector registra.

## Referències

* ↑ Golunski, S. E. «John Ward Jenkins» (en anglès). Platinum Metals Review, 52, 4, 01-10-2008, pàg. 249–250. DOI: 10.1595/147106708X366704.
# Kuzmenkoïta-Zn

La kuzmenkoïta-Zn és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la labuntsovita. Rep el nom per la seva relació amb la kuzmenkoïta-Mn.

## Característiques

La kuzmenkoïta-Zn és un ciclosilicat de fórmula química K₂ZnTi₄(Si₄O₁₂)₂(OH)₄·6-8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. És l'anàleg amb potassi de la lepkhenelmita-Zn.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kuzmenkoïta-Zn pertany a «09.CE - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 4 [Si₄O₁₂]$^8$- (vierer-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: papagoïta, verplanckita, baotita, nagashimalita, taramel·lita, titantaramel·lita, barioortojoaquinita, byelorussita-(Ce), joaquinita-(Ce), ortojoaquinita-(Ce), estronciojoaquinita, estroncioortojoaquinita, ortojoaquinita-(La), labuntsovita-Mn, nenadkevichita, lemmleinita-K, korobitsynita, kuzmenkoïta-Mn, vuoriyarvita-K, tsepinita-Na, karupmøllerita-Ca, labuntsovita-Mg, labuntsovita-Fe, lemmleinita-Ba, gjerdingenita-Fe, neskevaaraïta-Fe, tsepinita-K, paratsepinita-Ba, tsepinita-Ca, alsakharovita-Zn, gjerdingenita-Mn, lepkhenelmita-Zn, tsepinita-Sr, paratsepinita-Na, paralabuntsovita-Mg, gjerdingenita-Ca, gjerdingenita-Na, gutkovaïta-Mn, organovaïta-Mn, organovaïta-Zn, parakuzmenkoïta-Fe, burovaïta-Ca, komarovita i natrokomarovita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Lepkhe-Nel'm, prop el llac Seidozero, al massís de Lovozero (óblast de Múrmansk, Rússia). També ha estat trobada en altres indrets de la mateoxa província russa, com els monts Selsurt, Kedykverpakhk i Karnasurt al massís de Lovozero, i l'Eveslogchorr al massís de Khibini. No ha estat descrita en cap altre indret en tot el planeta.

## Referències

* ↑ «Kuzmenkoite-Zn» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 març 2018].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: November 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 2019-08-10. [Consulta: 15 març 2018].
# Scorpaena pepo

Scorpaena pepo és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 24,5 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 24.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical que viu fins als 200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Tomus I. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii): (1-4), 1-824.
* ↑ Motomura, H., Poss, S.G. & Shao, K.T., 2007. Scorpaena pepo, a New Species of Scorpionfish (Scorpaeniformes: Scorpaenidae) from Northeastern Taiwan, with a Review of Scorpaena onaria Jordan and Snyder. Zoological Studies, 46 (1): 35-45.
* 1 2 3 4 «Scorpaena pepo» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Proasellus gineti

Proasellus gineti és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

És una espècie demersal, la qual viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: el Marroc.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Boulanouar, M., Boutin, C. i Henry, J. P., 1991. Premier aselle anophtalme du Maroc: Proasellus gineti n. sp. (Crustacea, Isopoda, Asellota) Stygologia 6(2): 119-125.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
# Hilvarenbeek

Hilvarenbeek és un municipi de la província del Brabant del Nord, al sud dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 15.082 habitants repartits sobre una superfície de 96,48 km² (dels quals 1,56 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Goirle, Tilburg i Oisterwijk, a l'est amb Oirschot i al sud amb Ravels i Reusel-De Mierden.

## Centres de població

Baarschot, Biest-Houtakker, Diessen, Esbeek, Haghorst.

## Ajuntament

* Gemeenschapslijst 3 regidors
* HOI Werkt 7 regidors
* LEV 1 regidor
* CDA 3 regidors
* VVD 3 regidors

## Enllaços externs

* www.hilvarenbeek.nl
# Lo Grau (Serradell)

Lo Grau és una collada situada a 1.486,3 m d'altitud del terme municipal de Conca de Dalt (antic terme de Toralla i Serradell), al Pallars Jussà.
És al vessant oriental del Pic de Lleràs, al fons de la vall del riu de Serradell, a la capçalera del barranc del Grau, que en pren el nom. Al seu nord s'estén el bosc anomenat la Boscarrera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lo Grau (Herba-savina)

Lo Grau és una collada situada a 1.505,3 m d'altitud del terme municipal de Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà.
És al vessant oriental del Serrat de l'Agranador i de la Cogulla, en un dels contraforts sud-occidentals de la Serra de Boumort, al sud-oest de la Pleta de les Barres.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Lo Borg (Òlt)

Lo Borg (occità) o Le Bourg (francès) és un municipi francès, situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 273 | 228 | 218 | 222 | 229 | 246 | 297 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Christian Faure | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 5 novembre 2010].
# Luigi Allemandi

Luigi Allemandi (8 de novembre de 1903 - 25 de setembre de 1978) fou un futbolista italià de la dècada de 1930.
Fou 24 cops internacional amb la selecció italiana amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1934.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Juventus F.C., FC Internazionale Milano, AS Roma, S.S.C. Venezia i S.S. Lazio.

## Referències

* ↑ «Archive - Luigi Allemandi». Inter.it. Arxivat de l'original el 5 de juny 2006. [Consulta: 6 juliol 2007].
* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ «Perfil a figc.it». Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 29 setembre 2018].
* ↑ Luigi Allemandi a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a enciclopediadelcalcio
# Luis Iriondo Etxaniz

Luis Iriondo Etxaniz (Azkoitia, País Basc, 26 de maig de 1931 – 25 de novembre de 2017) va ser un actor i músic basc. Va fer el paper de Lluís Companys en la pel·lícula Companys, procés a Catalunya.

## Negocis, publicitat i mitjans de comunicació

Va completar els seus estudis d'administració i va treballar a la Kutxa (Caixa) de Biscaia i a l'empresa Aforasa d'Azkoitia. Va ser cap de Relacions Públiques del Govern Basc, i també director de publicitat del País Basc. Mentre hi treballava, va fer campanyes a favor de l'euskera.
Va col·laborar amb el diari La Voz de España i a Radio Popular de Loiola, on va fer diversos programes; un d'ells, dedicat a música internacional, s'emetia també setmanalment per la cadena COPE. Iriondo va ser el primer director d'Euskal Telebista (ETB, la televisió pública basca), entre els anys 1982 i 1984.

## Música

Quan era jove, amb uns amics va formar el grup de música Los Contrapuntos, que cantava cançons en euskera, castellà i anglès i van gravar una trentena de discos, entre els quals, Aquí las Vascongadas, Navidad vasco, Cantos vascos, Romería en el Pais Vasco, Agur jaunaak! i Contrapunts en basc. El primer concert es va fer al Teatre Victoria Eugenia de Donostia. En el programa Galas del sábado, de Televisió Espanyola, Los Contrapunto van cantar una versió en euskera de la cançó La, la, la, del Dúo Dinámico, guanyadora del Festival de la Cançó d'Eurovisió. Iriondo va ser també compositor; entre d'altres, va compondre per a Mocedades, Manolo Escobar, Sara Montiel i Concha Velasco.

## Cinema

A principis de la dècada de 1970 va començar a treballar en el món del cinema, de la mà del director Ferran Llagostera, i junts van fer diversos documentals de tipus industrial. L'any 1978 va debutar com a actor amb la pel·lícula Companys, procés a Catalunya, i després va participar en diverses produccions cinematogràfiques, com a actor, guionista i productor. Amb Elías Querejeta va fer una sèrie de curtmetratges sobre temes monogràfics bascos. A més de treballar en produccions cinematogràfiques, també va publicar diversos llibres, entre els quals, alguns llibres de viatges.

## Filmografia

* Saïd (1998)
* Terranova (1990)
* Gran Sol (1989)
* Por la borda (1987)
* La monja alférez (1987)
* Oraingoz izen gabe (1986)
* Bior bira (1985)
* El pico (1983)
* El vicari d'Olot (1981)
* La campanada (1980)
* Ikuska-3 (1979)
* Companys, procés a Catalunya (1979), en el paper del president Lluís Companys

## Referències

* ↑ Anakoz Amenabar: «Estornestarren uztaren jarraipena»[Betiko hautsitako esteka], Berria, 2010-03-31.
* 1 2 3 4 5 6 «Auñamendi Entziklopedia berritu da», Eusko-Ikaskuntza.eus, 2017-06-30.
* 1 2 3 Pómpilo: «Auñamendi Eusko Entziklopedia, con un supuesto autoodio por delante», 2020-04-1
* 1 2 3 4 «Luis Iriondo Etxaniz, una vida sin parar» (en castellà). Deia, 27-11-2017. [Consulta: 8 gener 2023].

## Enllaços externs

* (basc) Consulta gratuïta a Internet.
# METATYPE1

METATYPE1 és un conjunt d'eines dedicades a crear fonts tipus 1 desenvolupades per l'equip polonès JNS (Bogusław Jackowski, Janusz Marian Nowacki i Piotr Strzelczyk). Per fer funcionar aquestes eines s'inclou dins del paquet el llenguatge MetaPost, desenvolupat amb anterioritat per John Hobby alumne de Donald Knuth. MetaPost produeix gràfics en PostScript encapsulat. Jackowski i els seus col·legues van escriure rutines especials en el llenguatge MetaPost per generar caràcters tipogràfics de contorn.
MetaType 1 s'ha emprat per generar caràcters tipogràfics llatins dissenyats per ordinador i ha resultat una eina especialment emprada per satisfer el disseny de signes diacrítics. Actualment és part de la majoria de les distribucions TEX.

## Característiques

* Paquet informàtic sota domini públic.
* Suport complet per a fonts tipus 1.
* Compressió de fonts per subrutines.

## Fonts creades amb METATYPE1

L'equip que va desenvolupar Metatype1 està darrera algunes de les fonts més populars creades amb aquest paquet: J. M. Nowacki va crear les fonts Iwona i Kurier partint del treball del tipògraf polonès Małgorzata Budyta; també va crear Antykwa Toruńska basant-se en el treball del tipògraf polonès Zygfryd Gardzielewski; ell mateix amb la col·laboració del seu col·lega Bogusław Jackowski són els principals responsables de la família de caràcters Latin Madern constituïda per 72 fonts tipogràfiques; tot l'equip polònes JNS responsable de Metatype1 està darrera la creació de TeX Gyre. El 1999 altre cop l'equip sencer fou responsable d'una nova família de fonts, Antykwa Póltawskiego.

## Referències

* ↑ «Programming PostScript Type 1 Fonts UsingMETATYPE1:». [Consulta: 28 octubre 2020].
* 1 2 «METATYPE1 and Antykwa Półtawskiego - Fonts & Encodings [Book]» (en anglès). [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «CTAN: /tex-archive/fonts/utilities/metatype1». [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «Creation of a PostScript Type 1 logo font with MetaType 1». [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ «Latin Modern: Enhancing Computer Modern with accents, accents, accents». [Consulta: 27 octubre 2020].
* ↑ «CTAN: Package metatype1». [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «TeX, XML, and Digital Typography» p. 254. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «A Survey of Free Math Fonts for TEX and LATEX». [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «The Latin Modern (LM) Family of Fonts — GUST Web Presence». Arxivat de l'original el 2008-09-22. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «The TeX Gyre (TG) Collection of Fonts — GUST Web Presence». [Consulta: 28 octubre 2020].
# Lynx Edicions

Lynx Edicions és una editorial fundada el 1989 a Barcelona per l'advocat i col·leccionista Ramon Mascort Amigó, el naturalista Jordi Sargatal i el metge Josep del Hoyo. L'any 2002 es traslladà a Bellaterra. Fou creada inicialment per publicar bàsicament l'enciclopèdia Handbook of the Birds of the World (Manual dels Ocells del Món) que s'inicià el 1992 amb el primer volum. L'obra constarà de 16 volums dels que ja se n'ha publicat els dotze primers.
El seu fons editorial compta també amb llibres de divulgació naturalista relacionats amb la flora, fauna, guies i itineraris ecoturístics. També ha creat una nova col·lecció infantil, Ales de Paper. Els títols d'aquesta sèrie consten de dues seccions: narració d'una història imaginària inspirada en el món natural i àmpliament il·lustrada i un apartat de coneixements que tracta sobre el personatge del conte, d'una manera didàctica i fàcil de comprendre.
L'editorial manté acords de col·laboració amb entitats com BirdLife International (l'organització mundial més importat per l'estudi i la conservació dels ocells), l'Institut Smithsonià (Smithsonian Institution), de Washington, Conservation International, l'American Museum of Natural History, de Nova York. En col·laboració amb la UICN, The World Conservation Union, i Conservation International ha publicat l'obra Threatened Amphibians of the World.
Després del Handbook of the Birds of the World, està preparant la sèrie equivalent, el Handbook of the Mammals of the World, en col·laboració amb Conservation International el primer volum del qual està previst pel mes d'abril de 2009.
L'any 2002 Lynx Edicions endegà un nou projecte: la IBC (Internet Bird Collection). Es tracta d'una gran base de dades interactiva d'accés gratuït, que pretén compilar vídeos, fotografies, gravacions i d'altra informació relativa a tots els ocells del món. Actualment hi ha disponibles gairebé 30.000 vídeos que representen a més de 7.000 espècies (un 60% de les existents), i s'hi va incorporant nou material diàriament. Fins a gener de 2009 hi han col·laborat 310 persones de 85 països diferents.

## Referències

* 1 2 3 4 Segarra Roca, Pere; Papaoikonomou, Eleni. «5.1. Cas 1. Lynx Edicions». A: 10 international Best Practices. Publicacions Universitat Rovira i Virgili, 2012, p.19- 22. ISBN 9788469539255 [Consulta: 18 febrer 2014].
* ↑ «Impulsors de Lynx Edicions». El Punt Avui. [Consulta: 24 agost 2014].

## Enllaços externs

* Lynx Edicions website
* Internet Bird Collection. Videos, photos & sounds of birds.
# Malh des Pois

El Malh des Pois, també anomenat Forcanada, és una muntanya de 2.882,7 metres que es troba al municipi de Vielha e Mijaran, a la comarca de la Vall d'Aran.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.
La primera ascensió documentada fou el primer d'agost de 1858 per part del pirineista francès Alfred Tonnellé.

## Ruta normal

Aquest cim no és fàcil d'assolir, la ruta normal ressegueix la vall alta del riu Nere passant pel llac deth Hòro. La dificultat rau en el desnivell i el tipus de terreny que cal travessar. Des del final de la pista que puja a la banda esquerra del Nere hi ha 1376 metres de desnivell, 1531 des del pont sobre el Nere que hi ha al costat del túnel de Vielha. Una gran part de la ruta transcorre a través de tarteres, és molt vertical en els trams finals i acaba amb dos trams d'escalada de segon grau d'uns 80 i 60 metres aproximadament.

## Referències

* 1 2 Cims emblemàtics de Catalunya. Era Forcanada. Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ Spont, Henry «Le Pic Féchant». La Montaigne. Revue mensuelle du club alpin francais [París], Volum II, 1906, pàg. 283 [Consulta: 29 desembre 2021].
# Malguénac

Malguénac (en bretó Malgeneg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 1.718 habitants.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 730 | 1 842 | 1 679 | 1 596 | 2 009 | 1 960 | 1 957 | 2 059 | 1 976 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 868 | 1 838 | 1 822 | 1 657 | 1 674 | 1 648 | 1 675 | 1 687 | 1 736 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 717 | 1 753 | 1 751 | 1 780 | 1 682 | 1 660 | 1 514 | 1 366 | 1 237 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 214 | 1 076 | 1 194 | 1 419 | 1 631 | 1 657 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierre Le Pipec | |

## Referències

* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Població abans del cens de 1962
* ↑ Malguénac al web de l'Insee
# Manuae (illes de la Societat)

* Aquest article és sobre l'atol Manuae de les illes de la Societat. Per l'atol homònim de les illes Cook vegeu Manuae (Cook).
Manuae, també conegut com a Scilly, és un atol deshabitat del grup d'illes de Sotavent de les illes de la Societat, a la Polinèsia Francesa. Està situat a 60 km al nord-oest de l'illa de Maupihaa.

## Geografia

L'atol té 15 km de diàmetre i una superfície terrestre de 4 km². La llacuna interior no disposa de cap pas obert a l'oceà, amb el resultat que les espècies marines hi siguin poc nombroses i el fons es cobreixi de sorra. Té unes ostres naturals que atrauen als pescadors de Raiatea. Les platges són un dels llocs on nien les tortugues marines.

## Història

Manuae va ser descobert per l'anglès Samuel Wallis, el 1767. L'any 1855 hi va encallar el vaixell Julie Ann i els nàufrags, inclosos vint-i-quatre dones i nens, van sobreviure durant dos mesos a l'atol. Al final van poder construir una nova embarcació per arribar fins a Raiatea. No existeixen proves que fos poblat històricament.
El primer assentament és de l'any 1952 per treballadors de copra. A la dècada dels anys 1960 s'hi van capturar moltes tortugues, fins que el 1971 se'n va restringir el comerç. Altres noms amb els quals s'ha conegut són: Fenua Ura, Scilly, Putai i Pájaros.

## Referències

* 1 2 «Discover Manuae».
* 1 2 Murray, Lorraine. «Manuae Atoll | Cook Islands, Pacific Ocean, Coral Reefs» (en anglès). Éncyclopædia Britannica, 14-04-2008. [Consulta: 8 juny 2024].
* ↑ «Set sail to Society Islands, a dream destination» (en anglès). Filovent. [Consulta: 8 juny 2024].