OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dau

* Aquest article tracta sobre l'objecte pel joc. Vegeu-ne altres significats a «Dau (desambiguació)».
Un dau és un cub amb un número en cada cara. Es fa servir en jocs d'atzar. El més comú té forma d'hexaedre amb els números d'ú a sis.
Se'ls llença sobre una superfície plana i es considera el valor a la cara superior com a resultat. Segons les necessitats del joc, es fan servir més daus.

## Tipus de daus

* Moneda (2 cares): No és un dau en si, però és emprat per obtenir resultats d'1 o 2
* Tetràedre (4 cares): Com que no se li pot considerar que té una cara en concret en posició superior, aleshores el resultat és aquell que el seu nombre està imprès paral·lelament a la base.
* Cub o hexàedre (6 cares): El més comú és un dau en forma de cub, de 6 cares, amb un número de l'1 al 6 marcat a cada cara amb punts. Els punts estan disposats de manera que les cares oposades sumen set.
* Dau de cent (100 cares): Raresa només adquirible a botigues especialitzades. Té tantes cares que fa difícil la seva manipulació i la lectura del resultat. Popularment es prefereix substituir-ho per dos daus de deu cares i diferenciats pel color. En aquest cas un dels daus adopta la funció de desenes i l'altre d'unitats.
Existeix un sistema d'abreviatures que tracta el tipus i quantitat de daus a utilitzar en un llançament, molt utilitzat per aquells jocs que combinen més daus. Es fa referència, bàsicament, a les cares que té el dau, precedit per la consonant "d" (per exemple, un dodecaedre seria abreviat com a "d12"), si a més es vol fer referència a la quantitat, l'afegiríem davant la "d". A més es pot utilitzar l'abreviatura com a element matemàtic i regir-lo per les seves lleis. Per exemple, si es vol demanar que al resultat de tres octaedres se li ha de restar un dos, s'escriu d'aquesta manera: "3d8-2".
Els daus descendeixen de les tabes asiàtiques i apareixen ja mencionats al Mahabharata. Es fabricaven amb ivori o banya. El nom ve de la paraula àrab per designar "nombre". Des dels inicis apareixen referències a daus trucats i a trampes en el seu ús.
Se'l fan servir per sessions d'endevinació en la cleromància. Aquests daus poden ser els ordinaris o contenir símbols particulars.

## En les arts

Com a símbol de l'atzar, de l'amor, de la fortuna… apareixen sovint en les arts.
| « | Amor, de vós jo·n sent més que no·n sé, de què la part pijor me’n romandrà, e de vós sap lo qui sens vós està A joc de daus vos acompararé. | » |
| — Ausiàs March, Veles e vents han mos desigs complir |||

## Jocs de daus

* Carrera de daus
* Mentider

## Referències

* ↑ «dau». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 19 març 2023].
* ↑ March, Ausiàs. «Veles e vents han mos desigs complir». A: Les obres d'Auzias March [Consulta: 19 març 2023].
Viccionari
# Namatjira (cràter)

Namatjira és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 34 km de diàmetre. Porta el nom del pintor aborigen australià Albert Namatjira (1902-1959), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2015.

## Referències

* ↑ «Namatjira». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 12-10-2016. [Consulta: 15 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Rudník (Trenčín)

* No s'ha de confondre amb Rudník (Košice).
Rudník és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La vila fou fundada el 1993.
# Torre dels Deus

Torre dels Deus és una noucentista de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa aïllada, alineada a dos carrers, d'una sola planta. A la part baixa del mur té un sòcol de pedra. Té grans finestrals rectangulars, amb una motllura d'arc de mig punt per sobre, excepte els de la cantonada que fan una galeria. A la base tenen unes petites rajoles ceràmiques blanques i verdes, disposades a mode de taulell d'escacs.

## Història

Casa situada en el primer eixample de la vila, de principis del segle xx, on es començaren a construir les primeres cases amb tipologia de ciutat-jardí i que acolliren als primers estiuejants. Al llarg d'alguns estius va esser la residència de la família del poeta Joan Maragall.

## Referències

* 1 2 «Torre dels Deus». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Vídua del Camerun

La vídua del Camerun (Vidua camerunensis) és un ocell de la família dels viduids (Viduidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les sabanes i zones amb malesa des de Sierra Leone cap a l'est fins Camerun, nord-est de la República Democràtica del Congo i Sudan del Sud.

## Referències

* ↑ «Vídua del Camerun». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Col·legiata de Sant Dionís

* Per a altres significats, vegeu «Sant Dionís».
La col·legiata de Sant Dionís a Lieja (Bèlgica) era una església d'estil romànic carolingi construïda a finals del segle xi. S'integra en un circuit turístic que reuneix les set col·legiates de la ciutat: Sant-Pere, Santa Creu, Sant Pau, Sant Joan, Sant Dionís, Sant Martí i Sant Bartomeu.

## Història

Segons les Gesta d'Anselm de Lieja, la col·legiata va ser fundada el 987, sota el regnat del príncep bisbe Notger, per tres germans, Nitard, Joan i Godescalc, amb un capítol de vint —i més tard trenta— canonges. La torre fortificada va ser integrada en la primera muralla de la ciutat. Va fer-se malbé durant un incendi el 1003. Notger n'ordenà la reconstrucció que va ser inaugurada el 1011 pel seu successor, Balderic II.
A l'inici del segle xv es va reemplaçar el cor romànic per l'actual en estil gòtic. A la fi del segle xvii l'interior s'adapta al gust barroc del moment, que encara s'hi troba en l'actualitat. El claustre va ser reconstruït al segle xviii. Durant l'ocupació francesa del 1798 el capítol va ser abolit. L'edifici va patir una profunda restauració el 1987. Després del concordat del 1801 entre Napoleó i Pius VII va retornar al culte com a església parroquial; reuní les parròquies suprimides de Santa Aldegonda, Sant Esteve, Sant Gangulf, Santa Caterina i Santa Magdalena.

## Patrimoni

* Púlpit del segle xviii.
* Caixa de l'orgue del 1589 construït per Jakob Niehoff de s-Hertogenbosch. La part musical de l'instrument va canviar molt en el curs del temps i l'orgue romàntic del 1866 és fora d'ús.
* Retaule de Sant Dionís sobre la vida i la passió de sant Dionís, restaurat el 2014. Es va treure la pols de segles i un vernís posat el 1824, de manera poc respectuosa.
* Faristol amb àliga de Jean Del Cour.
* Caixa de l'orgue, obra de Jakob Niehoff
* Retaule Passió de Sant Dionís
* Púlpit
* La nau

## Referències

* ↑ «Sous les échafaudages, un joyau» (vídeo) (en francès). RTC Tele Liege, 09-02-2017. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ France. «Collégiale Saint-Denis à Liège» (en francès). Wallonie Belgique Tourisme, s.d. [Consulta: 4 febrer 2018].
* ↑ Anselm de Lieja. Gesta episcoporum Tungrensium, Traiectensium et Leodiensium (edició en línia) (en llatí). Hannover: Köpke, 1846, p. 203-204 (Monumenta Germaniae Historica).
* ↑ «Saint-Denis (orgue de choeur)» (en francès).
* ↑ «The St Denis Altarpiece of the Collegial church of St Denis in Liège. Study and conservation-restoration» (en anglès). Royal Institute for Cultural Heritage, 2014. Arxivat de l'original el 2018-02-05. [Consulta: 4 febrer 2018].

## Bibliografia

* Forgeur, Richard. L'église Saint-Denis à Liège (en francès). Lieja: Société royale Le Vieux-Liège, 1958, p. 16 (Feuillets archéologiques).
* Fraikin, N. «L'Eglise Saint-Denis à Liège» (en francès). Bulletin de la Commission Royale des Monuments et des Sites, 1954, pàg. 7ss.
* Blain, Sophie; Maggi, Christophe; Hoffsummer, Patrick «Les charpentes de l'église Saint-Denis à Liège (Belgique) : apports de l'archéométrie et de l'archéologie du bâti à l'histoire du site (XIe – XVIIIe siècle)». Archéologie Médiévale, 45, 2015. ISSN: 0153-9337.
# Flandersui gae

Flandersui gae és una pel·lícula sud-coreana d'humor negre del 2000 dirigida per Bong Joon-ho. És el primer llargmetratge del guionista i director.
És una pel·lícula que posa èmfasi en les relacions de companyia entre els humans i els gossos, sent una sèrie derivada en to satíric de la novel·la britànica A dog of Flanders, una novel·la que narra la relació d'un orfe i un gos que sortegen la mort, representant l'esperança.
L'actriu Bae Doo-na digué a una entrevista que la seua escena que més recorda és d'aquesta pel·lícula, quan un sensesostre la persegueix a través de l'apartament.
Els drets per al llançament als Estats Units foren comprats per Magnolia Pictures a finals de l'estiu de 2009.

## Repartiment

* Doo-na Bae com a Hyeon-nam
* Sui-hee Koh
* Sung-jae Lee com a Yun-ju, un jove idealista
* Hee-bong Byun
* Ho-jung Kim
* Roi-ha Kim

## Rebuda

A Slant la puntuaren amb un 3,5 sobre 5 destacant que pretén satisfer el públic general alhora que mostrar un humor molt negre.
Fou guanyadora de molts premis.

## Referències

* ↑ «Barking Dogs Never Bite». FilmAffinity. [Consulta: 5 desembre 2017].
* 1 2 3 4 Abrams, Simon «Barking Dogs Never Bite». Slant Magazine, 2010 [Consulta: 5 desembre 2017].
* ↑ Dugnoille, Julien «From plate to pet: Promotion of trans-species companionship by Korean animal activists (Respond to this article at http://www.therai.org.uk/at/debate)».+Anthropology Today, 30, 6, 01-12-2014, pàg. 6. DOI: 10.1111/1467-8322.12140.
* ↑ Paquet, Darcy. «Documentaries. Women's History Trilogy (2000-4)». Darcy's Korean Film Page. [Consulta: 5 desembre 2017].
* ↑ Saperstein, Pat «Magnolia acquires Bong's Mother». Variety, 2009 [Consulta: 5 desembre 2017].
* 1 2 «Barking Dogs Never Bite (2000)». FIlm Directory. Korean Film Council. [Consulta: 5 desembre 2017].
# Rudneva (cràter)

Rudneva és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 29,8 km de diàmetre. Porta el nom de Vàrvara Rúdneva (1844-1899), metgessa russa, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Rudneva». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Torre des Carregador

Declarada Bé d'Interès Cultural (BIC), la Torre des Carregador o de sa Sal Rossa, és una torre de defensa costanera, també coneguda com la Torre de sa Surt Rossa, va ser construïda durant el segle xvi. La torre consta d'un cos rodó amb una base que s'adapta a les irregularitats del terreny.
Està situada a l'extrem sud de la platja d'en Bossa, en terrenys de la parròquia de Sant Francesc de s'Estany. Des de la torre es controla una part de l'illa de Formentera i la ciutat d'Eivissa.
La torre des Carregador de sa Sal es va construir durant la segona meitat del segle xvi. Durant les freqüents incursions de pirates turcs i barcarescos que van assolar el Mediterrani, la torre es va concebre com un refugi col·lectiu per als pobladors de la zona i molt especialment per als que treballaven en la recol·lecció de la sal, principal riquesa de l'illa.
Aquesta és la principal raó de la seva gran capacitat interior, que permetia acollir entre 150 i 200 persones sense problemes d'espai, especialment si comparam amb altres torres militars del segle xviii, que únicament servien de refugi del personal de servei que allí s'havia destinat, juntament amb les armes i municions necessàries per a la defensa de la fortificació.
Els senyals visuals que s'utilitzaven per a la comunicació eren focs durant la nit i fum durant el dia. Les fogates es feien directament sobre la plataforma, perquè fossin visibles des de lluny.
El paper d'aquesta torre, situada a la localitat de Sant Francesc de s'Estany, va ser la de mantenir la defensa del Carregador de la Sal, un dels principals motors de l'economia de l'illa. Altres torres properes, com la de ses Portes o la de s'Espalmador, tenien la funció principal de protegir el pas entre Eivissa i Formentera. Els dos torrers que tenia assignats varen deixar els seus serveis a la torre a finals de 1867, quan el cos de torrers va ser dissolt.
La torre des Carregador està formada per pedres de mitjana grandària reforçades amb morter.

## Enllaços externs

* Blog de Patrimoni del Consell d'Eivissa
* Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera Arxivat 2013-06-11 a Wayback Machine.
# Ikke Nurjanah

Hartini Erpi Nurjanah (o més conegut com a Ikke Nurjanah; Jakarta, Indonèsia, 18 de maig de 1974) és una cantant i actriu indonèsia de dangdut.
Va guanyar el premi a la millor solista femenina de dangdut a l'Anugerah Musik Indonesia de 1997.
El 2012 va publicar Diary Dangdut, un llibre escrit amb Umi Siregar, que explicava la seva carrera. El 2014 i el 2015 va ser jurat a Kontes Dangdut Indonesia (KDI) de l'MNCTV.
El gener de 2017, va ser jurat de la quarta temporada de Dangdut Academy a Indosiar. El 6 d'abril de 2018 va publicar un senzill, "Terhanyut Dalam Kemesraan".

## Referències

* ↑ «Profil Ikke Nurjanah» (en indonesi). [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Ikke Nurjanah: Sampai 1980-an, Saya BAB Sembarangan» (en indonesi). Kompas, 11-05-2016 [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ Campbell, Debe (1997-12-13). «Dewa 19 scores at Indonesia's AMI Awards». Billboard 109 (50) (New York): 48 – via ProQuest.
* ↑ «Honor Keresek». Tempo (en indonesi). 2012-06-25. Consulta: 2020-10-05.
* ↑ «Penjurian KDI 2014 Sengit Seperti Pemilihan Presiden» (en indonesi). merdeka.com, 16-06-2014 [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Jadi Juri KDI 2015, Ini Kiat-Kiat Ikke Nurjanah» (en indonesi). KapanLagi.com, 09-09-2015 [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Tak Diragukan, Ikke Nurjanah Diminta Jadi Juri Tetap 'D' Academy 4'» (en indonesi), 25-01-2017. [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «Tetap Eksis, Ikke Nurjanah Rilis Single Baru» (en indonesi). Tempo, 06-04-2018 [Consulta: 5 octubre 2020].
# Conselleria

Es denomina conselleria (en basc saila, en castellà consejería, en gallec consellería) cadascuna de les carteres en què es divideixen els governs de les comunitats autònomes d'Espanya.
Es tracta de l'equivalent als ministeris en el repartiment per funcions dels òrgans de govern estatals. La capçalera d'una conselleria és regida per un responsable màxim, que es coneix com a conseller. Així mateix, la dependència o seu de cada conselleria rep la mateixa denominació.
En el cas de Catalunya, Aragó, Navarra i País Basc es denominen departaments.
# Baden-Sausenberg

Baden-Sausenberg fou un marcgraviat del Sacre Imperi Romanogermànic.

## Història

Va sorgir per primer cop el 1290 per partició de la línia de Baden-Hochberg a la mort d'Enric II. Sausenberg va correspondre al segon fill Rodolf I. La línia va subsistir fins al 1503 quan es va extingir amb Felip quan va passar a la línia de Baden-Bade que llavors va reunir tots els dominis de la família.
Va sorgir una segona vegada el 1577 per divisió de la línia de Baden-Durlach a la mort de Carles II. Sausenberg va correspondre al tercer fill Jordi Frederic. El 1604 a la mort del seu germà Ernest Frederic de la branca sènior de Baden-Durlach, Jordi Frederic va heretar els dominis d'aquesta branca, i en endavant va adoptar aquest nom, abandonant el de Baden-Sausenberg.

## Marcgravis
### Primer marcgraviat

* Rodolf I 1290-1313
* Enric 1313-1318
* Rodolf II 1313-1352
* Otó 1313-1384
* Rodolf III 1352-1428
* Guillem 1428-1441 (+1473)
* Hug 1441-1444
* Rodolf IV 1441-1487
* Felip 1487-1503

### Segon marcgraviat

* Jordi Frederic 1577-1604 (+1638)
* Vegeu Baden-Durlach

## Referències

* Regnal Chronologies Arxivat 2019-09-26 a Wayback Machine.
# Fischesserita

La fischesserita és un mineral de la classe dels sulfurs. El seu nom fa honor a Raimond Pierre Jean Fischesser (1911-1991), mineralogista francès, Director de l'Escola Nacional de Mines, París, França. Fou descoberta el 1971 al dipòsit d'urani de Předbořice, prop de Krásna Hora, República Txeca. Fou descrita per Z. Johan, P. Picot, R. Pierrot i M. Kvaček.

## Característiques

La fischesserita és un mineral d'argent, or i seleni, amb fórmula Ag₃AuSe₂. Químicament és un selenur d'argent i or (I) de color blanc d'argent o rosa. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 2, i la seva densitat és de 9,05 g/cm³. Cristal·litza en el sistema cúbic. La fischesserita és el primer selenur d'or descobert.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fischesserita pertany a «02.BA: sulfurs metàl·lics amb proporció M:S > 1:1 (principalment 2:1) amb coure, argent i/o or» juntament amb els següents minerals: calcocita, djurleita, geerita, roxbyita, anilita, digenita, bornita, bellidoita, berzelianita, athabascaïta, umangita, rickardita, weissita, acantita, mckinstryita, stromeyerita, jalpaïta, selenojalpaïta, eucairita, aguilarita, naumannita, cervel·leïta, hessita, chenguodaita, henryita, stützita, argirodita, canfieldita, putzita, penzhinita, petrovskaïta, petzita, uytenbogaardtita, bezsmertnovita, bilibinskita i bogdanovita.

## Formació

El marc geològic del material tipus són filons carbonatats en dipòsits hidrotermals epitermals de metalls preciosos. Se n'ha trobat juntament amb naumannita, clausthalita, permingeatita, or, calcita i quars.

## Referències

* ↑ «Fischesserite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 juliol 2014].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 10 maig 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Fischesserite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 10 maig 2012].
* ↑ «Fischesserite» (en anglès/francès). The EUROMIN project. [Consulta: 10 maig 2012].
# Delphinium variegatum

Delphinium variegatum és una espècie d'esperó conegut pel nom comú d'esperó de cavaller reial. És endèmica de Califòrnia, on creix a les muntanyes, valls i costes als boscos i prats. Al sòl de les rouredes californianes, les plantes associades típiques són Calochortus luteus, Cynoglossum grande i Calochortus amabilis.

## Descripció

Aquesta flor silvestre erecta pot assolir el mig metre d'alçada màxima. Les seves fulles tenen lòbuls profunds que es poden solapar. Els pecíols llargs són peluts. La inflorescència ramificada té fins a 25 flors àmpliament espaiades, que solen ser de color blau intens brillant i, de vegades, de color blau clar o blanc, segons les subespècies. L'esperó fa entre un i dos centímetres de llarg.

## Subespècies

Hi ha tres subespècies generalment acceptades.
* Delphinium variegatum ssp. kinkiense
* Delphinium variegatum ssp. kinkiensis
Dos d'elles, la ssp. kinkiense i la ssp. thornei, són endèmiques de l'llla San Clemente, una de les illes de Santa Bàrbara de Califòrnia. La Ssp. kinkiensis, que de vegades s'anomena Delphinium kinkiense ssp. kinkiense, es tracta com una espècie amenaçada a la llista federal. Tot i que, de fet, és més rar que la ssp. kinkiensis, ssp. thornei no té cap llista federal o estatal.
A diferència de les altres dues subespècies, ssp. kinkiensis de vegades porta flors blanques. Els individus de flors blaves són difícils de diferenciar dels ssp. thornei.

## Taxonomia

Delphinium variegatum va ser descrita per John Torrey i Asa Gray i publicat a A Flora of North America 1(1): 32, a l'any 1838.

### Etimologia

Vegeu: Delphinium
variegatum: epítet llatí que significa "ser de diferents colors, a variegata".

## Referències

* ↑ C. Michael Hogan. 2009
* ↑ Jepson Manual. 1993
* ↑ California Native Plant Society Rare Plant Profile: Delphinium variegatum
* ↑ Center for Plant Conservation
* ↑ «Delphinium variegatum». Tropicos.org Missouri Botanical Garden. [Consulta: 10 juny 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets | vagans - vegetus», 2019. [Consulta: 10 juny 2021].

## Bibliografia

* California Native Plant Society Rare Plant Profile
* Center for Plant Conservation: ssp. thornei Arxivat 2009-08-19 a Wayback Machine.
* C. Michael Hogan. 2009. Gold Nuggets: Calochortus luteus, GlobalTwitcher.com, ed. N. Stromberg
* Jepson Manual. 1993. Delphinium variegatum

## Enllaços externs

* Calflora Database: Delphinium variegatum (royal larkspur)
* Jepson eFlora (TJM2): Delphinium variegatum
* Center for Plant Conservation: Delphinium variegatum ssp. kinkiensis Arxivat 2009-08-19 a Wayback Machine.
* UC Photos gallery − Delphinium variegatum
# NGC 6946

Coordenades: 20$^h$ 34$^m$ 52.3$^s$; +60° 09′ 14″
NGC 6946 és una galàxia espiral que es troba aproximadament a 22 milions d'anys llum de distància (5.5 megaparsecs segons SIMBAD) en el límit de les constel·lacions de Cefeu i Cigne. Pertany també al Catàleg Caldwell. Apareix vista de front, sent la seva magnitud aparent 9,6. Va ser descoberta per William Herschel el 9 de setembre de 1798.
NGC 6946 apareix enfosquida per matèria interestel·lar de la Via Làctia, ja que està bastant propera al plànol galàctic. Deu supernoves s'han observat en aquesta galàxia: SN 1917A, SN 1939C, SN 1948B, SN 1968D, SN 1969P, SN 1980K, SN 2002hh i SN 2004et. Per això també és coneguda com a Galàxia dels Focs Artificials.
No obstant això, és el naixement d'estels en la galàxia i no l'aparició de supernoves el que confereix a NGC 6946 la seva colorida aparença. A causa de raons no completament enteses (pel que sembla, interaccions gravitatòries passades amb altres galàxies i la presència d'una barra al seu centre), experimenta un índex més alt de formació estel·lar que totes les grans galàxies del nostre entorn, i a més no només és una de les galàxies de brot estel·lar més properes —contenint per exemple un supercúmul estel·lar amb una massa estimada en entre 500 mil i 2 milions de masses solars— sinó també una galàxia molt rica en hidrogen neutre i hidrogen molecular. El pròdig naixement d'estels eventualment comporta a un major nombre d'explosions de supernoves.
Igual que M101, aquesta galàxia de bulb galàctic petit sembla mancar d'un forat negre supermassiu al seu centre.
NGC 6946 ha estat inclosa a l'Atlas of Peculiar Galaxies de Halton Arp amb el número Arp 29, sent considerada allà "una galàxia amb un braç espiral ben definit".

## Referències

* ↑ John Etienne Beckman «The ratio of pattern speeds in double-barred galaxies» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2014, pàg. 85–89. DOI: 10.1093/MNRASL/SLU120.
* ↑ URL de la referència: http://nedwww.ipac.caltech.edu/cgi-bin/nDistance?name=NGC+6946. Data de consulta: 18 juny 2010.
* ↑ «The small scatter of the baryonic Tully-Fisher relation» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2016, pàg. 14. DOI: 10.3847/2041-8205/816/1/L14.
* ↑ Afirmat a: Comparison LEDA/SIMBAD octobre 2002. Catalogue to be published in 2003. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ «Revised NGC Data for NGC 6946». [Consulta: 5 desembre 2019].
* ↑ Karen Masters «Groups of Galaxies in the Two Micron All Sky Redshift Survey» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 01-02-2007, pàg. 790–813. DOI: 10.1086/510201.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.
* ↑ Más información en Gemini Observatory (anglès)

## Vegeu també

* Llista d'objectes NGC
* Galàxia del Molinet Austral (galàxia similar)

## Enllaços externs

* Catàleg SEDS
* Molecular Gas Dynamics in NGC6946 (...)
* Molecular gas in NGC 6946
* Structure and Mass of a Young Globular Cluster in NGC 6946
* No Supermassive Black Holes in Giant Galaxy Disks: M101 and NGC 6946
# Rudnianska Lehota

Rudnianska Lehota és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1477.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ webex.sk. «Obec Rudnianska Lehota | Oficiálne stránky obce | História» (en eslovac). [Consulta: 24 desembre 2021].
# Toghril

Toghril, Toghrul, Tughril, Tughrul, Togril, Togrul, Tugril, Tugrul, Toğril, Toğrul, Tuğril o Tuğrul és el nom dels següents personatges:
* Toghril Beg I, sultà seljúcida (1037–1063)
* Toghril II o Toghrul III ibn Muhàmmad ibn Màlik-Xah, sultà seljúcida (1131–1134)
* Toghril III o Toghril III ibn Arslan Shah, sultà seljúcida (1174–1194)
* Toghrul ibn Sunkur, príncep salghúrida del Fars que el 1182 es va revoltar contra l'atabeg Tekla, cosí seu