OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Club Sa Milana-Alaró

Sa Milana-Alaró és un club esportiu de muntanya de les Illes Balears fundat el 9 de gener de 2008 a Alaró, Mallorca.
El club és un dels introductors i impulsors de l'esport de muntanya a les Balears. Organitza anualment diverses d'activitats relacionades amb la muntanya, entre les quals destaquen la Pujada al Castell d'Alaró, la Crono Cas Secretari, la FelanitXtrem i la Kronojove infantil. Formen part o han format part del club grans corredors: Eva Maria Moreda, Cati Lladó, Angie Rigo, Miquel Capó, Toni Roldán, Pere Rullán, Toni Luque i Joan Adrover, entre altres corredors balears destacats.
A nivell internacional, l'equip femení format per Angie Rigo i Cati Lladó de Sa Milana quedà tercer a la Transalpine Run 2014. A nivell estatal, el club ha participat a tres Campionats d'Espanya per Clubs quedant en la 10a posició a Canon do Sil (2013), en la 9a a Vitòria (2010) i en la 12a al Montseny (2014). A nivell insular, des de l'any 2010, l'equip s'ha classificat en les primeres posicions del Campionat de Balears de Clubs, obtenint els títols de campió 2010, 2011, 2014, 2015, 2016, 2019, 2020 i subcampió 2012 i 2013.

## Referències

* ↑ «Total Esport». IB3 TV, 22-06-2014. Arxivat 2014-10-11 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-10-11. [Consulta: 18 setembre 2014].
* ↑ «Biel Company y Maria Ramis ganan la tercera edición de la FelanitXtrem». Diario de Mallorca, 14-04-2017.
* 1 2 3 4 «Classificació Oficial del Campionat d'Espanya de carreres per muntanya de Clubs FEDME – 2010». Federació Espanyola d'Esports de Muntanya i Escalada. Arxivat de l'original el 2014-10-12. [Consulta: 7 octubre 2014].
* 1 2 «Classificació Oficial de la Copa d'Espanya 2010, 1a Prova Balears General». Federació Espanyola d'Esports de Muntanya i Escalada. Arxivat de l'original el 2014-10-12. [Consulta: 7 octubre 2014].
* 1 2 «Classificació Oficial de la Copa d'Espanya 2010, 1a Prova Vitoria-Gazteiz General». Federació Espanyola d'Esports de Muntanya i Escalada. Arxivat de l'original el 2014-10-12. [Consulta: 7 octubre 2014].
* 1 2 «Classificació Oficial del Campionat d'Espanya de carreres per muntanya de Clubs FEDME – 2013». Federació Espanyola d'Esports de Muntanya i Escalada. Arxivat de l'original el 2014-12-22. [Consulta: 7 octubre 2014].
* ↑ «Emma Roca y Gerard Morales ganan la Transalpine Run». Carreras por montaña, 06-09-2014.
* ↑ «Classificació Oficial del Campionat d'Espanya de carreres per muntanya de Clubs FEDME – 2014». Federació Espanyola d'Esports de Muntanya i Escalada. Arxivat de l'original el 2015-04-06. [Consulta: 14 maig 2015].
* ↑ «Sa Milana Alaró gana el Balear». Diario de Mallorca, 16-09-2014.
* ↑ «Capó y Moreda ganan en Alaró». Diario de Mallorca, 10-10-2016.
* ↑ «Andresito Riera y Asmaa Zammou ganan en la Pujada al Castell d'Alaró». Diario de Mallorca, 14-10-2019.
* ↑ «III CxM Valldemossa a Dalt de Tot». Mallorca Dald de Tot (Organitzadors), 09-03-2020.
# José Ignacio Ascasibar Zarrao

José Ignacio Ascasibar Zarrao (Elgeta, 28 de novembre de 1943) va ser un ciclista basc que fou professional entre 1969 i 1971.

## Palmarès

* 1969
** 1r al Gran Premi de Biscaia

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Jesús Caellas Aymerich

Jesús Caellas Aymerich, conegut amb els sobrenoms de Carlos o Catalán (Solsona, 31 d'agost del 1921 - Chauffailles Saona i Loira, 29 de novembre del 1976) fou un maquis que comandà el 23è Sector de l'AGLA. La seva identitat vertadera no va ser coneguda per la Guàrdia Civil fins que s'exilià a França el 1948.
De jovenet va militar a les Joventuts Llibertàries, i després d'una curta estada a la presó, decidí unir-se a la guerrilla, encara que segons la seva companya, Cinta Solà, militava al PSUC des dels 16 anys. Aleshores Vicente Galarza Santana Andrés havia reorganitzat l'AGLA. L'abril del 1946 fou nomenat adjunt d'Ángel Fuertes Vidosa, responsable del 17è batalló, i serà conegut com a Carlos o Catalán. Ell i Germán Amarrotu Martínez comandaven dos batallons que estenien la seva acció per Tarragona, Castelló i Terol. Algunes de les accions més destacades del seu batalló foren:
* (2 de juliol de 1946) Una dotzena d'home del seu batalló, comandat per José Llinares Beltrán Valencia ocuparen Ortells (Castelló) i n'executaren l'alcalde.
* (7 de juliol de 1946) Membres del 17è i 11è Sectors comandats per Francisco Corredor Serrano atacaren a Caudete (Terol) el tren de la línia Sagunt-Terol-Saragossa, desarmaren la guàrdia civil i s'empararen de 750.000 del vagó blindat.
* (18 de juliol) Ataquen un tren de mercaderies a la línia Bejís-Toràs (Castelló).
* (8 de març de 1947) Executen a Las Parras de Castellote (Terol) al caporal de la guàrdia civil José Alfredo Serrano Serrano, qui havia executat dos guerrillers fets presoners a Aiguaviva de Bergantes.
* (17 de juliol) sabotegen la línia de ferrocarril d'Alcalà de Xivert i l'emplenen de banderes republicanes
La tardor del 1947 fou nomenat responsable del Sector 23è fins que després de l'ofensiva de la guàrdia civil de maig de 1948 foren desmantellades les bases de l'AGLA. Aleshores va marxar a Solsona d'on va partir caminant cap a França amb la seva dona, Cinta Solà, fugint de la pressió policial que exercien les tropes de la Guàrdia Civil comandades pel general Pizarro. Arribà a França el 1949, on fou acusat de traïció per la direcció del PCE. Residiren a Orleans, municipi francès.

## Referències

* El Triangle, núm 862, pag 10
* Notes biogràfiques (francès)
# Cashiers

Cashiers és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 196 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cashiers tenia 196 habitants, 96 habitatges i 48 famílies. La densitat de població era de 70,1 habitants per km².
Dels 96 habitatges en un 15,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,9% hi vivien parelles casades, en un 3,1% dones solteres, i en un 49% no eren unitats familiars. En el 39,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,3% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 36,7% de 45 a 60 i un 18,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.500 $ i la renda mediana per família de 51.458 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.339 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 22.845 $. Cap de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cashiers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cashiers». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# José Ignacio Bajo Fanlo

José Ignacio Bajo Fanlo (Vitòria, 1933 - 2005) fou un polític basc, germà de Ramón Bajo Fanlo. Llicenciat en dret, ha treballat com a advocat i com a agent d'assegurances. Ha estat President Provincial del Sindicat Empresarial d'Assegurances i vicepresident del Banc Industrial de Guipúscoa. Militant del Partit Nacionalista Basc, fou membre de l'Euzkadi Buru Batzar (1978-1979) i senador electe per Àlaba a les eleccions generals espanyoles de 1979, 1982, 1986 i 1989.
# Conspiració per a un assassinat

Conspiració per a un assassinat (títol original: To Kill a Priest) és una pel·lícula franco dirigida per Agnieszka Holland i estrenada l'any 1988. Ha estat doblada al català.

## Argument

La pel·lícula s'inspira en la vida del sacerdot Jerzy Popieluszko, membre de Solidarność, detingut, torturat i assassinat per la policia secreta comunista, la Służba Bezpieczeństwa (Seguretat interior), el 19 d'octubre de 1984.
Un oficial de la policia secreta SB, Stefan (Ed Harris), fanàtic i emocionalment desequilibrat, decideix matar un jove sacerdot popular, el pare Alec (Christophe Lambert), amb la finalitat de trencar el moviment Solidarnosc que amenaça el règim comunista.

## Repartiment

* Christophe Lambert: Pare Alek
* Ed Harris: Stefan
* Joss Ackland: Coronel
* Tim Roth: Feliks
* Timothy Spall: Igor
* Pete Postlethwaite: Josef
* Cherie Lunghi: Halina
* Joanne Whalley: Anna
* David Suchet: el bisbe
* Charles Condou: Marek
* Wojciech Pszoniak: jugar-ho de bridge
* André Chaumeau: Wacek
* Paul Crauchet: el pare de Alec
* Janine Darcey: la mare de Alec
* Brian Glover: el ministre
* Gregor Fisher: Pare Irek
* Matyelok Gibbs: la dona del coronel
* Nicolas Serreau: Staszek
* Vincent Grass: Volak
* Johnny Allen
* Raoul Delfosse
* Eric Duret
* Huguette Faget
* Anne-Casa Pisani
* Jean-Pierre Stewart
* Hanna Sylberg

## Rodatge

Una part de la pel·lícula ha estat rodada a Le Havre, al peu de l'església St Joseph.

## Referències

* ↑ «Conspiració per a un assassinat». esadir.cat.
* ↑ «To Kill a Priest». The New York Times.
# Horný Vadičov

Horný Vadičov és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.
La primera menció escrita de la vila es remunta al 1385.

## Galeria d'imatges

* Horný Vadičov a l'hivern
* Horný Vadičov a l'hivern
* Cementiri
* Molí
* Centre
* Creu (1933)
* Capella del cementiri
* Andrej Majer
* Amfiteatre
* Horný Vadičov
* Horný Vadičov el 1935

## Referències

* ↑ «Population and housing census» (en anglès). Statistical Office of the Slovak Republic, 2011. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «O obci – Horný Vadičov» (en eslovac). Arxivat de l'original el 2021-12-11. [Consulta: 19 desembre 2021].
# Jesús Blanco Villar

Jesús Blanco Villar (Rois, 26 de març de 1962) és un ciclista espanyol, ja retirat, que fou professional entre 1982 i 1998.
Els seus principals èxits esportius foren la Volta a Galícia, la Volta a la Comunitat Valenciana de 1985, i tres etapes de la Volta a Espanya, dues el 1986, edició en què liderà la cursa durant una etapa, i la darrera el 1987.
En retirar-se del ciclisme professional passà a exercir el càrrec de director esportiu en diferents equips ciclistes, com ara el Xacobeo Galicia o el Club Ciclista Padrones-Aluminios Cortizo.

## Palmarès

* 1982
** 1r al Gran Premi de la vila de Vigo
* 1983
** 1r al Gran Premi de la vila de Vigo
* 1984
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1985
** 1r a la Volta a Galícia i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Volta a Astúries
** 1r a la Volta a la Comunitat Valenciana i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Múrcia
* 1986
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos
* 1987
** 1r a la Volta a Cantàbria i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Galícia
* 1990
** 1r al Memorial Manuel Galera
* 1991
** 1r a la Volta ao Alentejo

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1983. 45è de la classificació general
* 1984. 30è de la classificació general
* 1985. Abandona (11a etapa)
* 1986. 16è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes. Porta el mallot groc durant 1 etapa
* 1987. 25è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1988. 7è de la classificació general
* 1989. 16è de la classificació general
* 1990. Abandona (9a etapa)
* 1991. 36è de la classificació general
* 1993. 25è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1986. 25è de la classificació general
* 1987. Abandona (15a etapa)
* 1988. 35è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1989. 25è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «BLANCO VILLAR Jesús». [Consulta: 4 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Jesus BLANCO VILLAR» (en italià). [Consulta: 4 desembre 2022].
* ↑ Varona, Alfredo. «La nueva vida de Suso Blanco Villar: "Trabajo por amor al arte"» (en castellà), 10-06-2022. [Consulta: 4 desembre 2022].
* ↑ «Jesús Blanco Villar, exciclista profesional: «Sigo montando en bicicleta, pero agora saio para ir tomar a miña cocacoliña»» (en gallec), 14-04-2022. [Consulta: 4 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jesús Blanco Villar a sitiodeciclismo.net
# Marioneta

Una marioneta (o titella de fil) és un objecte o instrument dramàtic que, accionat adequadament, serveix per a representar un fet o acció teatral. Aquesta tècnica titellaire la trobem estesa en gairebé totes les cultures i se li atorga una antiguitat mínima de 2.500 anys.
La marioneta consta de tres elements inseparables:
* El ninot, que pot ser més o menys articulat, en funció del que s'espera que pugui o hagi de fer.
* Els fils, que connecten el ninot amb el seu punt de control.
* El control (o creu), que és el comandament des d'on s'anima el ninot en moure'n els fils.
Bàsicament els comandaments són de tipus horitzontal (o americà), vertical (o anglès) i diagonal (o alemany). En algunes tradicions del sud-est asiàtic s'empren controls molt simples i fins i tot en alguns casos, com a Birmània, els fils se subjecten directament amb la mà, sense ajuda d'altres suports, i amb la manipulació a la vista, l'operador també estira els fils amb els dits del peu.
La paraula marioneta, d'origen francès, ha estat interpretada de diverses maneres. Segons alguns, una marionette era un clergue que, en les representacions religioses on apareixia la Mare de Déu, aportava la seva veu fent-la aguda perquè semblés femenina, per això aquests titelles parlarien sempre amb una veu aguda, virolada i falsa. Segons altres, Marionette era el nom de la dama protagonista d'aquest espectacle de titelles, que en la versió catalana és anomenada Marieta.

## Alguns marionetistes

* Harry V. Tozer (Marionetas de Barcelona)
* Herta Frankel (Compañía de Herta Frankel)

## Referències

Viccionari
# Olkhóvets

Olkhóvets (en rus: Ольховец) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2011 tenia 17 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Clarksburg (Tennessee)

Clarksburg és una població dels Estats Units a l'estat de Tennessee. Segons el cens del 2005 tenia 342 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clarksburg tenia 285 habitants, 119 habitatges, i 81 famílies. La densitat de població era de 93,3 habitants/km².
Dels 119 habitatges en un 26,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,5% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 30,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,4% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 23,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.406$ i la renda mediana per família de 43.750$. Els homes tenien una renda mediana de 31.250$ mentre que les dones 20.938$. La renda per capita de la població era de 14.458$. Cap de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clarksburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clarksburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# José Antonio Sánchez

José Antonio Sánchez (Madrid, 1940 - gener de 2015) és un maquillador de cinema espanyol, guanyador de 5 premis Goya al millor maquillatge i perruqueria. Fill del maquillador José María Sánchez, de ben jovenet va treballar com a ajudant del seu pare a Orgull i passió de Stanley Kramer. Fou deixeble també del maquillador Julián Ruiz “Julipi” i el 1963 fou cap del departament de maquillatge. El 1967 va casar-se amb la perruquera de cinema Paquita Núñez, amb qui ha compartit alguns dels premis Goya obtinguts.
Va treballar a produccions internacionals com Salomó i la reina de Saba (1958), Espàrtac (1960). El Cid (1960), Doctor Jivago (1965) Patton (1970), Nicolau i Alexandra (1971) Els tres mosqueters (1973), Robin i Marian (1976) i Conan el bàrbar (1981). Després va treballar en el make up de pel·lícules espanyoles, moltes d'elles amb Paquita Núñez com Gary Cooper, que estás en los cielos, La conquista de Albania (1984), El viaje a ninguna parte (1986), Don Juan, mi querido fantasma (1990), Goya en Burdeos (1999), El Lobo (2004), Torrente 3: El protector (2005), La caixa Kovak (2006) i de produccions internacionals com Conan el bàrbar de John Milius (1982) i Sahara (2005) de Breck Eisner. També ha treballat en les sèries de televisió El Quijote de Miguel de Cervantes (1991), Arnau (1994) i Makinavaja (1995).

## Nominacions i premis

Juntament amb Paquita Núñez va ser nominat al Goya al millor maquillatge i perruqueria el 1988 per El Dorado, el 1989 per El sueño del mono loco i el 2009 per El cónsul de Sodoma, i va obtenir el guardó el 1989 per El niño de la luna, el 1990 per ¡Ay, Carmela!, el 1994 per Canción de cuna i el 2003 per La gran aventura de Mortadelo y Filemón. En solitari fou nominat el 1986 per El viaje a ninguna parte i va obtenir el guardó el 1995 amb José Quetglas i Mercedes Guillot per El día de la bestia.

## Referències

* 1 2 20 personajes para 20 años de Goyas, El País, 29 de gener de 2006
* ↑ Fallecimiento de José Antonio Sanchez, gran maquillador a efectosespecialescinespaniol.blogspot.com
* ↑ José Antonio Sánchez a Internet Movie Database
* ↑ Cronologia dels Goya Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine. al diari ABC
# Critó d'Atenes (poeta)

Critó d'Atenes (en llatí Criton, en grec antic Κρίτων "Kríton") fou un poeta còmic grec de la nova comèdia, de molt poca notorietat.
Es conserven fragments d'algunes de les seves comèdies i tres títols: Αἰτωλοί ("Aítoloi", Etolis), Φιλοπράγμον ("Philoprágmon" amic dels negocis) i Μεσσηνία ("Messenía" Messènia). Els menciona entre d'altres Ateneu de Naucratis.

## Referències

* ↑ 2.Criton of Athens a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 895
# Hispana

Hispana és un directori de recursos digitals de diverses institucions patrimonials espanyoles. Fonamentalment mostra fons de biblioteques, museus i arxius, i compleix en relació als repositoris digitals espanyols funcions anàlogues a les d'Europeana en relació als repositoris europeus. Constitueix, per tant, un agregador de continguts de les bases de dades de recursos digitals conformes a la Iniciativa d'Arxius Oberts (OAI) que promou la Unió Europea.
Dins de les col·leccions que recol·lecta, destaquen els repositoris institucionals de les universitats espanyoles i les biblioteques digitals de les Comunitats Autònomes, ofereixen accés a conjunts creixents de tota mena de materials del patrimoni espanyol, ja sigui manuscrits, llibres, fotografies, mapes, etc.
També incorpora els continguts de CER.es, el catàleg col·lectiu de la Xarxa Digital de Col·leccions de Museus d'Espanya. Aquesta xarxa reuneix museus que comparteixen un sistema unificat de documentació i gestió de les seves col·leccions.
Hispana inclou un directori dels projectes de digitalització que es porten a terme a Espanya. Constitueix un instrument que permet la coordinació evitant la digitalització de dos o més cops de la mateixa obra.
El 29 agost de 2014 Hispana va superar els 5 milions d'objectes digitals (5.024.396) procedents de 207 repositoris OAI-PMH. Hispana ha estat present en Europeana des del seu inici; pel volum de la seva aportació ha figurat sempre entre els primers cinc proveïdors de dades a la biblioteca digital europea.

## Referències

* 1 2 3 «Hispana: portal de acceso al patrimonio digital y agregador nacional de Europeana > Hispana. Directorio y recolector de recursos digitales» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-10-05. [Consulta: 5 octubre 2017].
* ↑ Alonso Arévalo, Julio; Subirats Coll, Imma; Martínez-Conde, Mª Luisa. Informe APEI sobre acceso abierto. Asturias: Asociación Profesional de Especialistas en Información (APEI), 2008. pp. 42-44.
* ↑ Carrato Mena, Mª Antonia «Hispana: directorio y recolector de recursos digitales del Ministerio de Cultura». Workshop REBIUN sobre Proyectos Digitales, IX, 2009.
* ↑ Grupo de Trabajo de Colecciones Digitales del Ministerio de Cultura y las Comunidades Autónomas «Cómo encontrar la aguja en el pajar de la web: Directorio y recolector de colecciones y recursos digitales http://roai.mcu.es». Mi Biblioteca, 9, primavera 2007. p. 86-90.
* ↑ Grupo de Trabajo de Colecciones Digitales del Ministerio de Cultura y las Comunidades Autónomas «Directorio y recolector de colecciones y recursos digitales de las CCAA y el Ministerio de Cultura». Correo bibliotecario, 89, 01-03-2006. Arxivat de l'original el 2016-08-15. pp. 13-25 [Consulta: 4 maig 2016].
* ↑ Martínez-Conde, Mª. Luisa «Hispana: Directorio y recolector de recursos digitales». Humanidades digitales, edición y difusión: Seminario de investigación. Universidade da Coruña, 2-3 de julio de 2012, 2012.
# Evers Burns

Evers Allen Burns, (Baltimore, Maryland, 24 d'agost de 1971) és un exjugador de bàsquet nord-americà. Amb 2.03 d'alçada, el seu lloc natural a la pista era el d'aler pivot.

## Carrera esportiva

Va començar jugant amb l'equip de la Universitat de Maryland el 1989, i el 1993 va debutar a l'NBA amb els Sacramento Kings. En el mes de febrer de 1994 va ser tallat i se'n va anar a jugar a la lliga italiana. El 1994 va començar la temporada a la lliga grega, tot i que en el mes de desembre va tornar als Estats Units per jugar a la CBA. En el mes de març de 1996 va fitxar pel Joventut de Badalona de la lliga espanyola. La temporada següent va tornar novament a la CBA, proclamant-se campió de lliga amb els Oklahoma City Cavalry. Els anys següents va alternar temporades en la CBA amb les lligues australiana, turca i argentina.

## Referències

* ↑ Evers Burns jugador a l'ACB
# Marios

Marios (en grec antic Μαρίος) era una ciutat de Lacònia que en temps de Pausànias formava part de l'Eleutero-Lacònia. Diu que estava situada a uns 100 estadis de Gerontres.
Hi havia un santuari de tots els déus i un d'Àrtemis, i tots dos tenien una font d'aigua molt abundant. Actualment és la ciutat de Mari, situada a la carretera que enllaça amb Gheráki (nom actual de Gerontres). Queden restes abundants de l'antiga ciutat de Marios, i continuen rajant fonts abundants d'aigua molt freda.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Marius». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 desembre 2020].
# Clarks Hill

«Clarks Hill» té aquests significats:
* Clarks Hill (Carolina del Sud), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud.
* Clarks Hill (Indiana), població dels Estats Units a l'estat d'Indiana.