OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Neve Zohar

Neve Zohar (en hebreu נְוֵה זֹהַר) és un assentament comunitari del sud d'Israel. Situat a la cruïlla de l'autopista 31 i l'autopista 90 (Zohar Junction), a la vora de la mar Morta i a 23 km d'Arad per carretera, està sota la jurisdicció del Consell Regional de Tamar. És l'establiment permanent més proper a la zona hotelera d'Ein Bokek i acull les oficines del consell regional. És el poble més baix del món i el 2016 tenia 73 habitants.
Neve Zohar es va establir el 1964 com un camp de treball per als treballadors de la fàbrica de la mar Morta, encara que la seva ubicació el va convertir en un important centre de connexió de transport durant nombrosos períodes històrics. En el poble es troba l'escola primària regional i un museu (Beit HaYotser, literalment "casa del terrisser") que mostra elements relacionats amb la mar Morta.

## Referències

* 1 2 Lieberman, Guy «Build Yourself a House at the Dead Sea and Live in the Lowest Community on Earth». Haaretz, 11-12-2008 [Consulta: 9 abril 2018].
* ↑ «List of localities, in Alphabetical order». Israel Central Bureau of Statistics. [Consulta: 6 abril 2018].
* ↑ HaReuveni, Immanuel. Lexicon of the Land of Israel (en hebrew). Miskal - Yedioth Ahronoth Books and Chemed Books, 1999, p. 666. ISBN 965-448-413-7.

## Enllaços externs

* Neve Zohar - Lloc web oficial
* Neve Zohar, Centre d'Informació.
# Cantó de Serrières

El cantó de Serrières és una antiga divisió administrativa francesa del departament de l'Ardecha. Comptava amb 17 municipis i el cap era Serrières. Va desaparèixer el 2015.

## Municipis

* Andance
* Bogy
* Brossainc
* Champagne
* Charnas
* Colombier-le-Cardinal
* Félines
* Limony
* Peaugres
* Peyraud
* Saint-Désirat
* Saint-Étienne-de-Valoux
* Saint-Jacques-d'Atticieux
* Savas
* Serrières
* Thorrenc
* Vinzieux

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1952-1970 | M. Serve | Divers droite |
| 1970-2001 | Henri Torre | UDR, després RI, després RPR |
| 2001-2015 | Denis Duchamp | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 6.783 | 7.050 | 7.115 | 7.773 | 8.845 | 9.783 | 11.607 |
# Naouara

Naouara és un lloc arqueològic de Tunísia a la zona del Ras Lemsa, a la governació de Médenine, on hi ha un henchir o fortí amazic. Es troba entre la costa i la Sabkhat El Melah, a uns 14 km al sud de Zarzis, a la delegació de Zarzis.
# Can Baiona

«Can Baiona» té aquests significats:
* Can Baiona (Corbera de Llobregat), masia al Baix Llobregat
* Can Baiona (Maçanet de la Selva), casa a la Selva
* Can Baiona (Viladecavalls), masia del Vallès Occidental
# Can Segarra (la Cellera de Ter)

Can Segarra és una casa de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un immoble que consta de tres plantes i golfes, cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana amb un ràfec format per tres fileres de rajola. La composició del ràfec és la següent: primer una filera de rajola plana, llavors una filera de rajola acabada en punta de diamant, complementada per una altra filera de rajola plana. Està ubicat en la travessera de l'església, però al mateix temps fa cantonada, desembocant una de les seves façanes en la travessera Estreta.
La planta baixa destaca el portal, equipat amb una enorme llinda monolítica de pedra sorrenca, en la qual es pot llegir una inscripció interessant: "SOLE ME FECIT / 1 8 0 3".
La resta de pisos, és a dir el primer, segon i les golfes, han estat reproduïts sobre la base del mateix plantejament formal que consisteix en la disposició d'una finestra quadrangular per pis i emmarcada amb rajol.
Els únics elements que trenquen amb aquesta uniformitat compositiva serien: per una banda, el portal amb la llinda monolítica de grans dimensions de la façana principal. Mentre que per l'altra, la finestra rectangular amb llinda, muntants de pedra ben escairats i ampit treballat de la façana secundària, que dona al carrer Travessera estreta.
El material preponderant i que monopolitza gairebé tot l'espai físic de l'immoble és la pedra, concretament els còdols de riu sense desbastar i treballar. En un segon pla, hi ha el rajol que emmarca totes les finestres.
A mode d'apunt cal remarcar que Can Segarra es troba unit, a l'altura del primer i segon pis, amb l'edifici que es troba immediatament al seu davant conegut com a Ca la Manyana. El mecanisme d'unió que s'ha utilitzat són dos tirants o contraforts de rajol.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Segarra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2017].
# Mormia vardarica

Mormia vardarica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa, més concretament al riu Vardar (Macedònia del Nord).

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Krek, S., 1982. Psychodidae (Diptera) sjeverne Makedonije. Glasnik Zemaljskog Muzeja Bosne i Hercegovine u Sarajevu Prirodne Nauke Nova Serija. 21:147-161.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1994. Catalogue of Holarctic and Afrotropical Mormiina End. (Diptera, Psychodidae, Psychodinae, Mormiini). Casopis Narodniho Muzea Rada Prirodovedna, 162, 63-66.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Mormoops magna

Mormoops magna és una espècie extinta de ratpenat de la família dels mormoòpids que visqué a Cuba i només és coneguda per un húmer esquerre. Es tracta de l'espècie més grossa del seu gènere.

## Referències

* ↑ Silva Taboada, G. 1974. «Fossil Chiroptera from cave deposits in central Cuba, with description of two new species (genera Pteronotus and Mormoops) and the first West Indian record of Mormoops megalophylla». Acta Zoologica Cracoviensia, 19: 33-73.

## Enllaços externs

* FOSSIL BATS OF THE AMERICAS Arxivat 2012-04-04 a Wayback Machine. (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Can Balanyà (Sant Boi de Llobregat)

Can Balanyà és una obra de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici orientat a migdia compost per planta baixa, planta pis i golfes amb coronament curvilini acabat amb gerres de terra cuita. La composició de les façanes és totalment simètrica pel que fa a la distribució de les obertures. La simetria només es veu alterada a causa del rellotge de sol del costat esquerre. Al la planta baixa trobem la porta d'accés flanquejada per dues gran finestres. Al primer pis hi ha un balcó al centre i finestres ambdós costats. Per acabar, trobem una galeria d'arcs de mig punt.
Les reixes imiten les que es feien al segle xviii.

## Referències

* 1 2 «Can Balanyà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Canal Club

Canal Club era un canal de televisió espanyol dedicat a la venda de productes i serveis, comunament anomenades telebotiga, produït per Sogecable.

## Història

Va emetre per l'operador Digital+, fins que l'1 de juny del 2009, amb categoria de servei addicional, va ser llançat a la TDT per a reemplaçar Promo TV, amb el qual ja compartia continguts de concursos telefònics, dins el Multiplex 67, al costat de Cuatro, CNN+, 40 Latino, Cadena Ser, Cadena Dial i Els 40 principals, a més de Hogar 10 de laSexta.
El mes de setembre de 2010, el Ministeri d'Indústria va exigir que Mediaset España Comunicación tanquès immediatament Cincoshop, ja que va considerar que aquests grups vulneraven el límit de quatre emissions simultànies que recull la Llei General de la Comunicació Audiovisual. En canvi el Ministeri no va exigir que Veo Televisión SA i Prisa TV tanquèssin els seus canals Tienda en Veo i Canal Club, respectivament, a causa que feien servir només quatre canals, comptant el canal de telebotiga. Tienda en veo va tancar el desembre, quan es va crear 13 TV i Canal Club va plegar l'1 d'abril del mateix any, i va ser substituït pel canal La Tienda en Casa, de continguts similars i que finalment va plegar el 31 de desembre de 2012 i reemplaçat per Nueve, el canal de Mediaset España.
L'1 d'abril 2011 va ser substituït pel canal La Tienda en Casa, de similars continguts. L'1 de juliol de 2011 el canal va tornar a l'oferta de Canal+ al dial 29. Canal Club de Distribución, Ocio y Cultura S.L. una empresa conjunta entre El Corte Inglés (75% d'accions) i Prisa TV (25% d'accions) produeix la telebotiga.

## Referències

* ↑ «Telecinco tilda de "anacrónico" e "injusto" el cierre de Cincoshop». Arxivat de l'original el 2016-08-28. [Consulta: 15 agost 2016].
* ↑ Tienda en VEO cierra por Navidad
* ↑ «Nueve comenzará a emitir el 2 de enero, reemplazando a La Tienda en Casa». Arxivat de l'original el 2013-11-12. [Consulta: 15 agost 2016].
* ↑ El nuevo canal en la TDT, Nueve, se estrenará el 2 de enero
* ↑ «Canal Club desaparece de Digital+». Arxivat de l'original el 2016-10-11. [Consulta: 15 agost 2016].
# Narcís Vila i Firat

Narcís Vila i Firat (1812- ?) fou un organista i compositor català.
Es va formar a l'escolania de la Catedral de Girona amb Josep Barba. Fou organista de Besalú, la Catedral de Narbona i la Parròquia de Saint Gaudens. Va guanyar un premi de composició a Tolosa.

## Referències

* ↑ Gregori I Grifé, Josep M. La Música a la Catedral de Girona. Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2019. ISBN 9788449086175.
# Nimita

La nimita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la clorita. El seu nom és un acrònim de l'Institut Nacional de Metal·lúrgia de Sud-àfrica (en anglès, National Institute of Metallurgy of South Africa).

## Característiques

La nimita és un silicat de fórmula química (Ni,Mg,Al)₆((Si,Al)₄O$_{10}$)(OH)₈. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la nimita pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, chernykhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, ephesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, yangzhumingita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina de talc Scotia, a Bon Accord, dins el districte d'Ehlanzeni (Província de Mpumalanga, Sud-àfrica). També ha estat descrita a Mèxic, els Estats Units, la República Txeca, Polònia, Alemanya, Itàlia, Romania, Rússia i Austràlia.

## Referències

* ↑ «Nimite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 desembre 2019].
# Nimio

Nimio és un fanzine de còmic publicat pel segell autopublicat Nuez, format pels autors Anabel Colazo, Pau Ferrando, María Ponce, Núria Tamarit i Luis Yang. La publicació va ser guardonada com millor fanzine al Saló del Còmic de Barcelona de 2016.
El projecte va nàixer a un bar cutre de Benimaclet. Sorgí per la necessitats dels seus autors, provinents de la Facultat de Belles Arts, d'explicar històries sense limitacions editorials. El fanzine ha estat objecte d'exposicions a llibreries i a la Biblioteca de l'Hospital de València.

## Referències

* ↑ «NIMIO (2015, NUEZ)». Tebeosfera. [Consulta: 31 març 2017].
* 1 2 3 4 Carlos, Garsán. «El mejor fanzine de España nació en Benimaclet». CulturPlaza, 10-05-2016. [Consulta: 31 març 2017].
# Can Molins (Massanes)

Can Molins és una masia de Massanes (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada, situada al barri del Rieral.
De planta rectangular, ré planta baixa i pis, i està coberta per una teulada a doble vessant en teula àrab. A la part esquerra té un cos annex, amb coberta a una sola vessant.
A la planta baixa el més testacable és la porta d'entrada de reminiscència medieval, amb impostes que ajuden a la llinda de pedra a salvar la llum, a més té brancals de pedra. La porta que hi ha a la seva esquerra és en arc escarsser. Només té una finestra a la part dreta de forma quadrangular.
Al pis cal destacar la finestra central: d'estil medieval i amb llinda, brancals i ampit de pedra, a més a la seva part superior hi ha dues obertures en forma pentagonal. A banda i banda hi ha una finestra, la de l'esquerra amb llinda i brancals de pedra.
Façana realitzada amb maçoneria en el seu origen, i en maó, posteriorment, quan s'hi han fet reformes i ampliacions. A més té algunes parts arrebossades toscament.

## Història

Aquesta masoveria pertany al patrimoni Viader que estava unit al patrimoni Cambrerol fins a la mort de Joan Cambrerol que ho va dividir entre les seves nebodes.
Durant un temps va estar abandonada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Molins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Can Moner

«Can Moner» té aquests significats:
* Molí de Can Moner, edifici industrial destinat a la producció de farina al Ridaura
* Can Moner (la Cellera de Ter), masia a la Cellera de Ter (la Selva)
* Can Moner (Sant Feliu de Buixalleu), masia a Sant Feliu de Buixalleu (la Selva)
* Can Moner (Santa Coloma de Farners), mas al terme de Santa Coloma de Farners (la Selva)
# Can Moncasi

Can Moncasi és una obra de la Seu d'Urgell (Alt Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat en la cantonada de tres carrers: l'avinguda Joan Garriga i Massó, el carrer Bisbe Benlloch i el carrer Capdevila. Es tracta d'una construcció a mode de vil·la clàssica, envoltada d'una zona enjardinada. L'immoble presenta una planta rectangular i diverses altures depenent de la zona. La façana principal és la de l'avinguda Garriga i Massó. Destaca aquí el portal d'accés, amb elements d'estil classicista, com les pilastres amb el fust estriat amb mènsules superiors que suporten una visera arrodonida. Les obertures de la resta de façanes es caracteritzen per l'emplaçament d'un trencaaigües que descansa sobre un fals capitell. Aquest element ornamental és comú, emmarcant una o dues finestres. És rellevant l'ús de la balustrada en les diverses terrasses, així com el ràfec sobressortint a mode de barbacana.
La paret de tancament del carrer Capdevila presenta una font, d'estil totalment diferent.

## Referències

* 1 2 «Can Moncasi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Mòrsim

Mòrsim (Morsimus, Mórsimos Μόρσιμος) fou un poeta tràgic, fill de Filocles i pare d'Astidames.
A més de poeta era també metge i oftalmòleg, però en aquestes feines tenia poc èxit. Aristòfanes el va ridiculitzar diverses vegades però no queda clar per què. La seva poesia es caracteritza per la seva fredor, segons es diu a Suides.

## Referències

* Zimmermann, Bernhard (Freiburg). "Morsimus." Brill's New Pauly. Antiquity volumes edited by: Hubert Cancik and, Helmuth Schneider. Brill Online, 2015. Reference. de març del 2015 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/brill-s-new-pauly/morsimus-e810060>
# Mòric

Mòric (en llatí Morychus, en grec antic Μόρυχος "Mórikhos") fou un poeta tràgic contemporani d'Aristòfanes que destacava sobretot per la seva golafreria i pel seu efeminament. Aristòfanes el satiritza a Els acarnesos i a Les vespes.
El seu caràcter va esdevenir proverbial i va donar lloc a la dita Μορύχου εὐηθέστερος, equivalent a "més boig que Mòric", encara que d'altres pensen que potser no estava dirigit a aquest poeta, però no es coneix cap altre personatge rellevant amb el mateix nom. Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ Morychus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1114
# Mòrfia de Melitene

Mòrfia de Melitene, o Morphia, Moraphia (m. 1 d'octubre de 1126 o 1127) va ser la regna consort de Balduí II, noble croat, comtessa d'Edessa i reina de Jerusalem.
Era filla d'un noble armeni anomenat Gabriel (o Khoril, en Idioma armeni), governador de la ciutat de Melitene, amb la seva esposa la filla del príncep Constantí I d'Armènia. Malgrat ser ètnicament armènia, la família seguia a l'Església Ortodoxa Grega.
Melitene era un territori veí del Comtat d'Edesa, i en poc temps Gabriel es va fer vassall d'aquest estat croat. El llavors comte Balduí II d'Edessa va consolidar la seva posició política al seu territori en casar-se amb Mòrfia el 1101. Gabriel, va donar un dot de 50.000 besants d'or.
D'aquestes noces van néixer fills, en concret quatre filles:
* Melisenda (1101-1161), casada el 1129 amb Folc V d'Anjou.
* Alícia (vers 1110), casada en 1126 amb Bohemon II d'Antioquia.
* Hodierna, casada en 1131 amb Raimon II de Trípoli.
* Ioveta, va prendre l'hàbit de monja a Betània.
Quan Balduí va ascendir al tron de Jerusalem el 1118, Mòrfia i les seves filles van romandre en Edessa. Però després de la victòria musulmana en la batalla d'Ager Sanguinis ln 1119, el rei va tornar al comtat del nord per assegurar el control del territori. En tornar a la ciutat Santa a l'any següent, va portar a la seva família i Mòrfia va ser coronada reina. Quan el rei va ser fet presoner mentre patrullava les fronteres d'Edessa el 1123, Mòrfia va tornar al nord per ajudar a assegurar el seu alliberament, oferint a la seva filla Ioveta com a ostatge. Sense hereus homes, Balduí va designar a Melisenda com la seva hereva, i la va casar amb Folc V d'Anjou.
És probable que Mòrfia hagi estat almenys parcialment responsable per les influències culturals gregues i armènies que van sorgir en el Regne Llatí. L'art de l'època, com el Saltiri de Melisenda de Jerusalem, revela sovint una mescla d'estils orientals i occidentals, revelant que els croats es van començar a acostumar a la cultura local. Segons el saltiri de Melisenda, Mòrfia va morir l'1 d'octubre, però l'any és una incògnita: probablement 1126, però tal vegada 1127. Va ser sepultada en una abadia als voltants de Jerusalem.

## Referències

* ↑ Geneología de los príncipes armenios (en http://genealogy.euweb.cz/crus/armenia1.html Geneología dels príncrps armenis) (en anglès)
# Carbanió

Un carbanió és un anió en el qual el carboni té un parell d'electrons no compartits i suporta una càrrega negativa normalment amb tres substituents per a un total de 8 electrons de valència. El carbanió existeix en geometria piràmidal triagonal, és nucleòfil.
    R₃C-H + B$^−$ → R₃C$^−$ + H-B
on B representa la base química. Un carbanió és un dels intermedis de reacció en química orgànica.

## Propietats

A més de ser nucleòfil, un carbanió és un important intermedi de reacció. Se'l pot trobar, per exemple en la reacció de Michael o en la química organometàlica en la reacció de Grignard o en els compostos d'alquil-liti (o organolítics).

## Referències

* ↑ Organic Chemistry - Robert Thornton Morrison, Robert Neilson Boyd

## Enllaços externs

* Grans bases de dades dels valors pka de Bordwell a www.chem.wisc.edu
# Carballeda de Valdeorras

Carballeda de Valdeorras és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca de Valdeorras.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 4.018 | 3.806 | 4.024 | 3.344 | 2.080 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Localització

Se situa en l'extrem oriental de Galícia i per ella transcorren el traçat de l'antiga N-120, que uneix Galícia amb l'altiplà, i el ferrocarril de Palència a La Corunya. Per l'extrem nord passa el riu Sil, encara que té més rellevància el Casaio, que transcorre per tot el municipi. Aquests i altres rius transcorren en les valls de la Serra d'O Eixo, que té les majors altures en el sud: Massís de Pena Trevinca (2119 m a Pena Negra, Pena Survia 2095 m, a Serra do Eixo (1500 m.) i els Valls del Casaio (1773 m.). Les forestes són de pissarra i esquist, i la seva extracció en pedreres és la principal activitat econòmica del municipi.

## Parròquies

* Candeda (San Bernabeu)
* Carballeda (San Vicenzo)
* Casaio (Santa María)
* Casoio (San Xulián)
* Domiz (San Bernabeu)
* Lardeira (San Tirso)
* A Portela do Trigal (Santa Ana)
* Pumares (San Martiño)
* Pusmazán (San Mateo)
* Riodolas (Santa María)
* Robledo (Santa María)
* San Xusto (San Xusto)
* Santa Cruz (Santa Cruz)
* Sobradelo (Santa María)
* Soutadoiro (Santa Isabel)
* Vila (Santa María Madanela)
* Viladequinta (San Pedro)

## Història

Els romans van buscar or en el Sil. Durant l'edat mitjana aquestes terres van passar de mà en mà: dels descendents del Comte Froilán Diaz van passar a la Casa dos Castro, al Comtat de Lemos i finalment al Comtat de Ribadavia, en el segle xv. Durant la Guerra de la Independència Espanyola l'abat de Casoio, José Ramón Quiroga i Uría, va dirigir les alarmes de Valdeorras contra les tropes franceses.

## Monuments i turisme

Del megalitisme destaca el Lomo das Arcas. La via militar romana XVIII o Via Nova va travessar Valdeorras. Pròxima a ella queden els pilars del pont sobre el Sil, per on travessava una via romana secundària. El pont que travessa el riu Casaio, que unia camins secundaris de la Via XVIII, té un únic arc i està construït amb lloses. En aquest arc hi hagué una casa, arrasada a finals del segle xx per una crescuda del riu. El pont de Sobradelo, sobre el Sil, amb set arquejades, l'arc central de la qual va ser tallat per l'abat de Casaio durant a Guerra d'Independència Espanyola, va ser començat a la fi del segle xvi. Un dels atractius de Carballeda és el Massís de Pena Trevinca, poblat de boscos autòctons i amb l'únic bosc de teixons de tota Galícia, O Teixadal de Casaio.