OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xenochromis hecqui

Xenochromis hecqui és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja escates de peixos.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 3 «Xenochromis hecqui» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Xenochromis. p. 536. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Checklist of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Konings, A., 1988. Tanganyika cichlids. Verduijn Cichlids & Lake Fish Movies, Zevenhuizen, Països Baixos. 272 p.
* ↑ Eccles, D.H., 1992. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the freshwater fishes of Tanzania. Prepared and published with the support of the United Nations Development Programme (project URT/87/016). FAO, Roma. 145 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* De Vos, L., M. Nshombo i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1996. Trematocara zebra (Perciformes; Cichlidae), nouvelle espèce du nord-ouest du lac Tanganyika (Zaïre). Belg. J. Zool. 126(1):3-20.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Cane

«Cane» té aquests significats:
* Toponímia:
** Cane (llatí) o Kanai, antiga ciutat d'Etòlia
** Cane (llatí) o Qani, antiga ciutat d'Aràbia del sud, al costat de la moderna Bir Ali
* Biografies:
** Quint Gel·li Cane, cavaller romà
** Juli Cane, filòsof estoic romà
** Pietro Cane de Panova o Joan XIV (Pavia, ? – Roma, 984), Papa de l'Església Catòlica del 983 al 984
** Facino Cane, dirigent dels camperols del Piemont del segle XIV
# Istótxne (Krasnoperekopsk)

* Per a altres significats, vegeu «Istótxnoie».
Istótxne (en (ucraïnès): Істочне) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 723 habitants. Pertany al districte rural de Krasnoperekopsk.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Plotosus japonicus

Plotosus japonicus és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,3 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yoshino, T. & Kishimoto, H. 2008. Plotosus japonicus, a New Eeltail Catfish (Siluriformes: Plotosidae) from Japan. Bulletin of the National Science Museum, Series A (Zoology), Supplement 2: 1–11.
# Memorial dels Treballadors de Seat

El Memorial Democràtic dels Treballadors de Seat és una associació fundada el 2004 per treballadors de l'empresa automobilística SEAT que pretén rescatar de l'oblit les lluites i sacrificis dels treballadors i treballadores de SEAT per a transmetre a les joves generacions els valors que impulsaren el seu compromís personal i col·lectiu. El seu president és Josep Carles Vallejo i Calderón. Una de les seves primeres actuacions fou declarar el 18 d'octubre diada dels treballadors i treballadores de la SEAT, en record als fets de 18 d'octubre de 1971, quan els treballadors de SEAT ocuparen la fàbrica en protesta per l'acomiadament d'uns companys.
Des de 2006 també editen una revista. El 2010 va rebre la Creu de Sant Jordi per Per la seva reivindicació del patrimoni industrial i obrer de Catalunya, i també pel suport constant a les iniciatives i polítiques públiques de memòria democràtica.

## Funcions del Memorial

* Conservació: conservació i recopilació de la història oral; col·laboració amb centres de documentació; arxiu de la documentació clandestina; base de dades amb noms i relats autobiogràfics; Museu de SEAT
* Investigació: promoure estudis i programes d'investigació sobre el moviment obrer a SEAT, així com acords amb universitats.
* Difusió: mitjançant publicacions, una pàgina web, seminaris i activitats didàctiques per als treballadors joves de SEAT.
* Commemoració: Promoure homenatges i reconeixements de les persones que han participat en la lluita antifranquista a la SEAT i a la recuperació de les llibertats democràtiques, així com la preservació dels llocs de la memòria (amb plaques i recordatoris)

## Referències

* ↑ «L'associació Memorial dels Treballadors de Seat rep la Creu de Sant Jordi».

## Enllaços externs

* Web del Memorial Arxivat 2011-09-18 a Wayback Machine.
* Revista del Memorial Arxivat 2013-10-11 a Wayback Machine.
# Libèl·lula verda

La libèl·lula verda o libèl·lula de juny (Anax junius) és una espècie d'odonat anisòpter de la família Aeshnidae.

## Distribució

Es troba a l'Amèrica del Nord, Amèrica Central, illes del Carib i a Kamtxatka.

## Ecologia

Cria en llacs, basses i corrents d'aigua calma. Té un fort comportament migratori i se sol veure lluny de llocs de cria.

## Referències

* 1 2 «Anax junius» (en anglès). IUCN Red List. Paulson, D. R. 2009. [Consulta: 30 agost 2015].
# Llista desplegable

En una Interfície gràfica d'usuari, llista desplegable (Anglès Drop-down list) és un giny que permet a l'usuari seleccionar una o més opcions. N'hi ha de dos tipus: els que apareixen per tal de seleccionar només una opció, i les que permeten seleccionar diverses opcions i en mostren almenys dues. Aquest giny és normalment utilitzat per llocs web i programaris.
Sota certes interfícies d'usuari (incloent Windows, abans de l'Aero de Vista), una llista desplegable que mostra una sola opció té la mateixa aparença que una quadre combinat (o combo-box en anglès). Sota d'altres, com GNOME i Mac OS X, els dos tipus es diferencien fàcilment.

## Vegeu també

* Combo box (o quadre combinat)
* List box
* Scrollbar
* Menú contextual
* Checkbox

## Referències

* ↑ «Drop-down list». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 14 abril 2017].
# Esto es Estopa (àlbum)

Esto es Estopa (Directe Acústic) és el vuitè disc del duo espanyol de rumba/rock, Estopa.

## Posició en llistes

| Llistes (2014) | Millor posició |
| Espanya (PROMUSICAE) | 1 |

## Certificacions

| País | Organisme certificador | Certificació | Vendes certificades | Ref |
| Espanya | PROMUSICAE | Or | 20.000 | |

## Referències

* ↑ «PROMUSICAE - Semana 8- 2014». Productores de Música de España. [Consulta: 5 juny 2021].
* ↑ «Estopa - Esto es Estopa». Productores de Música de España. [Consulta: 5 juny 2021].

## Enllaços externs

* Lletres de cançons d'Estopa
* Web oficial d'Estopa .
# Resolució 1385 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1385 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 19 de desembre de 2001. Després de recordar totes les resolucions anteriors sobre la situació a Sierra Leone, en particular les resolucions 1132 (1997), 1171 (1998), 1299 (2000) i 1306 (2000), el Consell va ampliar les sancions contra la importació de diamants en brut, excepte els controlats pel govern del país durant 11 mesos més, a partir del 5 de gener de 2002.
El Consell de Seguretat va acollir amb beneplàcit els progressos realitzats en el procés de pau de Sierra Leone i els esforços del govern del Govern de Sierra Leone per ampliar la seva autoritat a les zones productores de diamants amb assistència de la Missió de les Nacions Unides a Sierra Leone (UNAMSIL). Hi havia preocupació pel paper del comerç il·lícit de diamants en el conflicte. Va donar la benvinguda a la creació d'un règim de certificació en relació amb les exportacions veïnes de diamants en brut, i es van esforçar per trencar el vincle entre el conflicte armat i el comerç il·lícit de diamants.
Actuant en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va acollir amb beneplàcit l'establiment d'un règim de certificat d'origen per al comerç de diamants a Sierra Leone i que va frenar el flux de diamants de sang. Les restriccions sobre el comerç de diamants de conflicte (excepte els controlats pel govern) es van allargar durant 11 mesos addicionals. La resolució també va assenyalar que el Consell podria rescindir les mesures si així ho decidís i va demanar al secretari general Kofi Annan que publiqués les disposicions de la resolució vigent i les obligacions que imposava.

## Referències

* ↑ «Security Council extends prohibition of import of Sierra Leone rough diamonds for 11 months, beginning 5 January 2002». United Nations, 19-12-2001.
* ↑ Koyame, Mungbalemwe «United Nations Resolutions and the Struggle to Curb the Illicit Trade in Conflict Diamonds in Sub-Saharan Africa». African Journal of Legal Studies. The Africa Law Institute, 2, 2005, pàg. 80–101.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Guerra Civil de Sierra Leone

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Can Bonvilar

Can Bonvilar és una masia del municipi de Terrassa (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local. És situada als plans de Can Bonvilar, al nord-est de la ciutat, fora de la trama urbana, vora el torrent de Can Bonvilar, tributari del riu Sec. L'accés pel nord es fa mitjançant un trencall de la carretera C-1415a, o carretera de Castellar, vora el quilòmetre 19, prop de l'entrada a la ciutat pel barri de Sant Llorenç, pel mateix camí per on s'accedeix a la Torre de Mossèn Homs. L'accés pel sud és a través de la carretera N-150, o carretera de Montcada, on vora el quilòmetre 14,5 surt un camí cap al mas a l'altura dels antics terrenys de la Mancomunitat de Sabadell i Terrassa.
En part dels terrenys de Can Bonvilar se situa el Reial Club de Golf El Prat, que s'entén per les terres adjacents al nord, sud i oest de la masia.

## Descripció

És un edifici de planta gairebé quadrada, de planta baixa i dos pisos, coberta a quatre vessants i amb una torre lluerna central, de construcció posterior, que dona llum a l'escala central d'accés a les plantes superiors. La façana és de composició simètrica i plana, amb obertures d'esquema vertical, de dimensions decreixents segons la planta, i acabada amb el ràfec a la coberta. Els balcons són de ferro de forja a totes dues plantes. La façana presenta estucat de color vermellós fosc i s'hi entreveuen les restes d'un rellotge de sol.

## Història

Hi ha notícies del 1400 que citen l'antic mas, que es bastí dins de l'actual edifici del segle xviii.
El 1987 hi van començar a localitzar restes d'època romana. En una prospecció arqueològica duta a terme l'abril de 1991, hi van aparèixer restes d'època romana, amb una important concentració de materials de construcció (tègula, ímbrex, fragments de picadís i pedres amb restes de morter), així com estructures indeterminades de pedra i unes possibles sitges.

## Referències

* 1 2 «Can Bonvilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ Lluís Fernàndez i López. «Localització d'unes restes romanes prop de Can Bonvilar». Penell de Sabadell, 24, Desembre 1986 - gener 1987, pàg. 6-7.
* ↑ «Restes romanes de Can Bonvilar: Prospecció arqueològica (abril 1991)». Calaix: El dipòsit digital del Departament de Cultura. Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 octubre 2015].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Terrassa
# Istótxne (Djankoi)

* Per a altres significats, vegeu «Istótxnoie».
Istótxne (en (ucraïnès): Істочне) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 192 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Plotosus canius

Plotosus canius és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 150 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les costes occidentals i meridionals de l'Índia i Sri Lanka fins a Papua Nova Guinea, incloent-hi Bangladesh, Myanmar, Indonèsia i les Filipines.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Gomon, J.R. 1983. Plotosidae. A W. Fischer i G. Bianchi (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean (Fishing Area 51). Vol. 3. FAO, Roma, Itàlia. pag. var.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Hamilton, F. (Buchanan) 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches.: i-vii + 1-405, Pls. 1-39.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Berrocalejo

Berrocalejo és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya). Limita amb El Gordo i Valdeverdeja.
# Muiredach mac Ainbcellaich

Muiredach mac Ainbcellaich (mort el 771) va ser rei dels escots de Dál Riata del 733 al 736.
Fill gran d'Ainbcellach mac Ferchair, segons el Duan Albanach i les llistes reials, va regnar 3 anys1 durant els quals sembla que es va oposar tant a Alpin mac Echdach de Cenél Gabrain pel tron de Dál Riata com al poderós rei dels pictes Óengus I, que volia sotmetre els escots a la seva autoritat. Els Annals d'Ulster i els Annals de Tigernach resumeixen el seu regnat en dues dates:
   733: "Muiredach mac Ainbcellaich assumeix el poder sobre Cenél Loairn".
   736: “la batalla de Cnoc Cairpri a Calatfhos a Etarlinde entre Dalriada i Foirtriu. Talogarn mac Fergus (germà del rei pictes Óengus I), persegueix el fill d'Ainbcellach que fuig. Molts nobles cauen durant aquesta lluita».
Muiredach sembla que no va morir en aquesta lluita i que es va refugiar a Irlanda perquè els Annals dels quatre mestres registren l'any 771 la mort de Muireadhach mac Ainbhcheallach. Les llistes reials llatines, però, li atribueixen un fill i successor Eòganán mac Muiredaich.

## Referències

* ↑ Annales d'Ulster, U 733.2
* ↑ Annales d'Ulster, U 736.2
* ↑ Annals dels quatre mestres, AM 771.11

## Bibliografia

* Fraser, James E. From Caledonia to Pictland. Scotland to 795 (llibre). Edimburg: The New Edinburgh History of Scotland, 2009. ISBN 978-0748612321.
* Anderson, M. O.. Kings and Kingship in Early Scotland (llibre). Edinburg: Scottish Academic Press, 1980. ISBN 0-7011-1604-8.
# Lluís Giralt i Vidal

Lluís Giralt i Vidal (Sant Pere de Ribes, 1964) fou alcalde de Sant Pere de Ribes. Enginyer tècnic agrícola i llicenciat en enologia. Ha treballat durant anys a l'Institut Català de la Vinya i el Vi. Ha participat activament en la vida social de Ribes, fou president de l'entitat Els Xulius, membre de l'AMPA de l'Escola La Riera de Ribes, membre de la Comissió de balls populars de Ribes, entre altres activitats.
Tot i haver participat en diferents iniciatives locals, la seva entrada a la vida política no va ser fins al 2007, amb la creació del col·lectiu Veu i Acció. Al mateix any, es va presentar segon a les llistes electorals que ViA feia conjuntament amb CiU i va ser escollit regidor. El 2011 es va convertir amb el cap de l'oposició del municipi després de fer el millor resultat de CiU en unes eleccions municipals, on van quedar en segona posició. Al setembre de 2013, Josep Antoni Blanco va dimitir com a alcalde i un pacte de CiU-ViA amb UM9 i ICV van signar un pacte de govern, que repartia a mitges l'alcaldia entre UM9 i CiU-ViA fins al final de la legislatura. El 24 de juliol de 2014, Lluís Giralt va prendre el relleu a l'alcaldia després de la renúncia pactada amb Anna Gabaldà, amb els vots a favor d'UM9 i ICV.
Va deixar l'alcaldia en el ple sorgit de les eleccions de maig de 2015, en què va ser escollida Abigail Garrido Tinta del PSC, en minoria. Giralt li va lliurar la vara històrica del municipi, restaurada durant el seu mandat.

## Referències

* ↑ «CiU-ViA renova el pacte i escull Lluís Giralt com a candidat a l'alcaldia», 07-08-2014. [Consulta: 7 agost 2014].
* ↑ Lobato, Pere «Dimite el alcalde socialista de Sant Pere de Ribes para facilitar la gobernanza». El País, 13-09-2013 [Consulta: 20 setembre 2013].
* ↑ Blanco deixa l'alcaldia de Sant Pere de Ribes
* ↑ «Anna Gavaldà (UM9), nova alcaldessa de Sant Pere de Ribes amb els vots de CiU-ViA i ICV-EUiA». Diari de Vilanova, 20-09-2013 [Consulta: 20 setembre 2013]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-09-21. [Consulta: 27 juliol 2014].
* ↑ «Anna Gabaldà, nova alcaldessa de Sant Pere de Ribes». Eixdiari, 20-09-2013 [Consulta: 20 setembre 2013].
* ↑ «Anna Gabaldà renuncia a l'alcaldia de Ribes per donar pas a Giralt». Eixdiari, 18-07-2014 [Consulta: 24 juliol 2014].
* ↑ «Lluís Giralt ja és alcalde en el marc de la “continuïtat”». Diari de Vilanova, 25-07-2014 [Consulta: 25 juliol 2014]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-07-30. [Consulta: 27 juliol 2014].
* ↑ «Lluís Giralt, nou alcalde de Sant Pere de Ribes». Eix Diari, 25-07-2014 [Consulta: 25 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Web de Lluís Giralt Arxivat 2022-01-28 a Wayback Machine.
# Erland Johnsen

Erland Johnsen (Moss, 5 d'abril de 1967) és un exfutbolista noruec de la dècada de 1990.
Fou 24 cops internacional amb la selecció noruega.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Chelsea FC, Bayern Múnic, Moss, Rosenborg BK i Strømsgodset.
Posteriroment fou entrenador a diversos clubs.

## Referències

* ↑ «Erland Johnsen». A: Store Norske Leksikon (en norwegian). Kunnskapsforlaget [Consulta: 2 maig 2013].
* ↑ «Avslutter "Golden Goal" med et brak» (en norwegian). TV 2, 07-05-2009. [Consulta: 2 maig 2013].
* ↑ "Erland Johnsen". EU-Football.info. Consultat 2 maig 2013.
* ↑ «Johnsen's Norwegian stats» (en norwegian). NFF. Arxivat de l'original el 26 maig 2012. [Consulta: 2 maig 2013].
* ↑ «Johnsen's Bayern stats» (en alemany). Fussballdaten.de. [Consulta: 2 maig 2013].
* ↑ «Johnsen's Chelsea stats». Bounder.Friardale.co.uk. [Consulta: 2 maig 2013].
* ↑ «Johnsen's Rosenborg stats» (en norwegian). Rosenborg BK.. [Consulta: 2 maig 2013].
* ↑ «Chelsea v Southampton». The Daily Telegraph, 09-04-2001 [Consulta: 2 maig 2013].
* ↑ «Football: Zola sorcery dazzles Dons». The Independent, 13-04-1997 [Consulta: 7 febrer 2017].
* ↑ «Lillestrøm SK's trenere fra 1945-2012» (en norwegian). LSKhistorikk.com. Arxivat de l'original el 13 juny 2013. [Consulta: 18 febrer 2012].
* ↑ «Erland Johnsen» (en norwegian). Strømmen IF, 25-07-2012. Arxivat de l'original el 3 juliol 2013. [Consulta: 2 maig 2013].
# Resolució 1381 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1381 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 27 de novembre de 2001. Després de considerar un informe del Secretari General Kofi Annan sobre la Força de les Nacions Unides d'Observació de la Separació (UNDOF) i reafirmant la resolució 1308 (2000), el Consell va ampliar el seu mandat durant sis mesos més fins al 31 de maig de 2002.
La resolució va demanar a les parts implicades que implementessin immediatament la Resolució 338 (1973) i demanaven al Secretari General que presentés un informe sobre la situació al final d'aquest període.
L'informe del Secretari General, de conformitat amb la resolució anterior sobre la UNDOF, va dir que la situació entre Israel i Síria havia romàs tranquil·la i sense incidents greus, tot i que la situació a l'Orient Mitjà es mantindria com a perillosa fins que es pogués arribar a un acord. Va assenyalar que ambdues parts havien cooperat amb la UNDOF, tot i que es mantenien restriccions en la seva llibertat de moviment, i també va ressaltar els perills dels camps de mines.

## Referències

* ↑ «Security Council authorises six-month extension of UNDOF mandate, until 31 May 2002». United Nations, 27-11-2001.
* ↑ Annan, Kofi. «Report of the Secretary-General on the United Nations Disengagement Observer Force». United Nations, 15-11-2001.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1301 a la 1400 (2000 - 2002)
* Alts del Golan
* Conflicte araboisraelià

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org