OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kuzi-Teixub

Kuzi-Teixub o Kuzi-Teššub va ser el fill de Talmi-Teixub que era l'últim virrei de l'imperi hitita a Carquemix sota Subiluliuma II, i un descendent directe de Subiluliuma I.
Va succeir el seu pare en el càrrec segons les impressions del segell reial trobades a Lidar Höyük l'any 1985 a la riba oriental del riu Eufrates. Kuzi-Teixub llavors es feia anomenar "Gran Rei" de Carquemix el que suggereix que la dinastia hitita central de Hattusa s'havia enfonsat en aquella època, segurament després de les incursions dels Pobles de la mar, i que es veia a si mateix com a únic hereu veritable de la línia de Subiluliuma I.

## Referències

* ↑ Trevor R. Bryce, The Kingdom of the Hittites, Oxford University Press, 1998. p.384
* ↑ Bryce, op. cit., p.384
# Leonov (cràter)

Leonov és un petit cràter d'impacte que s'estén al sud del Mare Moscoviense, un dels pocs mars lunars situats a la cara oculta de la Lluna. Aquest cràter té un contorn en forma de cor, a causa d'una corba cap a l'exterior a la banda nord-oest. La vora de Leonov apareix desgastada, marcada per diversos cràters minúsculs. Les parets i el sòl interior manquen relativament de trets distintius.
El cràter rebé el nom del cosmonauta soviètic Alexey Leonov, el primer ésser humà que dugué a terme una activitat extravehicular (un "passeig espacial") l'any 1965.

## Vegeu també

* Annex: cràters de la Lluna.
* Selenografia.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.
# Meganeura monyi

Meganeura monyi és una espècie d'insecte paleòpter que va viure al període Carbonífer (fa uns 300 milions d'anys). És l'única espècie del gènere Meganeura.
Era semblant i està relacionat amb els anisòpters actuals, però era molt més gran. Amb una envergadura que oscil·lava entre els 65 i 71 cm, és l'espècie d'insecte volador més gran coneguda de la història de la Terra (Meganeuropsis permiana, del Permià, és un altre candidat). Era un animal predador que s'alimentava d'altres insectes i fins i tot petits amfibis.

## El per què de la gran mida

La manera com l'oxigen es difon a través del cos de l'insecte a través del seu sistema de respiració traqueal posa un límit superior a la mida del cos, límit que els insectes paleozoics semblen haver superat amb escreix. Harlé (1911) va proposar originalment que Meganeura era capaç de volar només perquè l'atmosfera de la Terra en aquell moment contenia més oxigen que el 21 per cent actual. Aquesta hipòtesi va ser descartada inicialment per col·legues científics, però ha trobat l'aprovació més recentment mercès a estudis addicionals sobre la relació entre el gegantisme i la disponibilitat d'oxigen. Si aquesta hipòtesi és correcta, aquests insectes haurien estat susceptibles a la disminució dels nivells d'oxigen i, certament, no podrien sobreviure a la nostra atmosfera moderna. Altres investigacions indiquen que els insectes realment respiren, amb "cicles ràpids de compressió i expansió traqueal". L'anàlisi recent de l'energia de vol dels insectes i ocells moderns suggereix que tant els nivells d'oxigen com la densitat de l'aire proporcionen un límit superior de mida. La presència d'altres Meganeuridae molt grans amb una envergadura alar que rivalitzava amb la de Meganeura durant el Permià, quan el contingut d'oxigen de l'atmosfera ja era molt més baix que en el Carbonífer, va presentar un problema per a les explicacions relacionades amb l'oxigen. Tanmateix, malgrat que els meganèurids tenien l'envergadura més gran coneguda, els seu cos no era gaire pesat, sent menys massius que el de diversos coleòpters vius; per tant, no eren autèntics insectes gegants, només eren gegants en comparació amb els seus parents vius.

## Referències

* ↑ «BioLib: Meganeura». [Consulta: 1r novembre 2021].
* ↑ Rake, M. 2017. Prehistoric Ancestors of Modern Animals. Hungry Tomato. p. 20. ISBN 978-1512436099.
* ↑ Taylor, P. D.; Lewis, D. N. 2007. Fossil Invertebrates (repeated ed.). Harvard University Press. p. 160. ISBN 978-0674025745.
# Atelopus ignescens

Atelopus ignescens és una espècie extinta d'amfibi que vivia a l'Equador.

## Referències

* Ron, S., Coloma, L.A., Lötters, S., Duellman, W., Bustamante, M.R., Bolívar, W. & La Marca, E. 2004. Atelopus ignescens Arxivat 2008-06-27 a Wayback Machine.. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Paper segellat

El paper segellat és un tipus especial de paper que conté un impost de timbre, i que és exigit, en certs països, per a efectuar tràmits judicials o administratius.
En 1632, juntament amb l'estanc del tabac, les Corts de Castella van aprovar l'estanc del paper segellat, presentat com aplicació dels drets i regalies del monarca, a fi de millorar la fiabilitat de les escriptures públiques i contribuir a les despeses de la monarquia.
L'impost va quedar definit per la reial pragmàtica i cèdula de 15 de desembre de 1636, de manera que des del primer de gener de 1637 no tindrien cap valor els documents que no dugueren el segell, dels quals es mana fer quatre (el més car, de vuit reials, per a tot tipus escriptures, cèdules i altres documents administratius).
La seua importància i novetat per a la definició del que entenem per burocràcia i per a la història administrativa i financera són indiscutibles. Cinc anys després Jean-Baptiste Colbert va introduir al Regne de França un sistema similar.

## Bibliografia

* ARTOLA, Miguel. La Hacienda del Antiguo Régimen. Madrid, Alianza Editorial, 1982. ISBN 8420680427.
# Crowsonièl·lids

Els crowsonèl·lids (Crowsoniellidae) són una família de coleòpters del subordre Archostemata amb un sol gènere i una sola espècie coneguda, Crowsoniella relicta Pace, 1975.

## Referències

* ↑ Pace, R. «An exceptional endogeous beetle: Crowsoniella relicta n. gen. n. sp. of Archostemata Tetraphaleridae from central Italy». Bollettino del Museo Civico di Storia Naturale di Verona, 2, 1975, pàg. 445–458.
* ↑ Slipinski S.A., Leschen R.A.B., Lawrence J.F. 2011. Order Coleoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang Z.-Q. (ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa 3148: 203-208, 2011
# Dendropsophus giesleri

Dendropsophus giesleri és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Potsch de Carvalho-e-Silva, S. & Telles, A.M. 2004. Dendropsophus giesleri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Afet İnan

Afet İnan (Selanik, Imperi Otomà, 30 de novembre de 1908 - Ankara, 8 de juny de 1985) fou una acadèmica i escriptora turca, filla adoptiva de Mustafa Kemal Atatürk. Nascuda en temps otomans, Afet İnan va ser una de les primeres dones historiadores de la Turquia republicana, i també una de les fundadores de l'Associació turca d'Història el 1930. Descobrí el mapa d'Amèrica de Piri Reis. Té diversos llibres sobre la Revolució, la cultura i la història turques.

## Obres en turc

* Türk Tarihinin Ana Hatları (Línies generales de la història turca, 1930),
* Türkiye Halkının Antropolojik Karakterleri ve Türkiye Tarihi (Les característiques antropològiques del poble turc i la història de Turquia, 1947),
* Atatürk Hakkında Hatıralar ve Belgeler (Memòries i documents sobre Atatürk, 1950)
* Eski Mısır Tarih ve Medeniyeti (La Història i civilització de l'Egipte Antic, 1956)
* Medeni Bilgiler ve M. Kemal Atatürk'ün El Yazıları (Informació cívica i els manuscrits de M. Kemal Atatürk, 1968),

## Vegeu també

* Revolució Turca

## Referències

* ↑ «Afet İnan: Anı- Biyografi Türünde Bir Yapıt». [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ Kaya, Seda «Atatürk’ün Alev Çiçekleri» (en turc). Yeni Asir, 19-09-2016 [Consulta: 11 novembre 2016].
* ↑ BAYER, Yalçın. «Toplum bu hale neden geldi» (en turc). [Consulta: 5 desembre 2022].
* ↑ Danforth, Nicholas «A Surprising History of Turkey in America» (en anglès). Foreign Policy, 26-11-2014 [Consulta: 11 novembre 2016].
* ↑ A. Afetinan. A History of the Turkish Revolution and Turkish Republic. General Directorate of Press and Information of the Turkish Republic, 1981.
# Jacob de Haan

Jacob de Haan (Heerenveen, Països Baixos, 28 de març de 1959) és un compositor neerlandès.
Va rebre la seva educació musical al State Music Academy de Ljouwert, on va estudiar orgue i llenguatge musical. Va créixer en una família vinculada amb la música (el seu germà Jan de Haan és també compositor). Agraeix les lliçons de piano i trompeta que va rebre quan era petit, que el varen ajudar a desenvolupar la seva creativitat com a compositor. A principis dels anys 80 fou quan va publicar les seves primeres obres, i quan va començar a tenir èxit com a compositor per a banda. És famós per les seves bandes sonores i per la combinació d'estils. Potser la peça més coneguda sigui Oregon. El seu repertori per a banda de música consisteix en obres en diferent grau de dificultat, petites peces de concert i peces populars. A més, també ha realitzat alguns arranjaments per orquestra i cor.
Com a resultat, actualment és professor especialitzat en arranjaments d'aquesta mateixa acadèmia. Jacob de Haan viu a la ciutat de Rotterdam (Països Baixos) on treballa principalment com a compositor. A vegades el requereixen com a convidat per interpretar les seves pròpies obres i com a jutge a competicions internacionals. Com a director convidat ha treballat a diversos llocs, com Austràlia, Suïssa, Eslovènia, Àustria, Alemanya, Itàlia, França o Bèlgica. A més, és director i productor de nombrosos enregistraments amb bandes de concert professionals.

## Obres

| Adagietto Adagio (T. Albinoni) Ammerland Arioso (J. S. Bach) Band Time Expert Border Zone Bridge Between Nations Caribbean Variation Choral Music Concerto d'Amore Contrasto Grosso Cornfield Rock Crazy Music in the Air Cut Named Bumpers, Euphonium Solo Dakota Diogenes Discoduction Eine Kleine Christmas Music Everest (Marxa de concert) First Class Shepherd Four Songs Fox from the North Free World Fantasy Fresena German Love-song Grounds Hanseatic Suite Introitus Kraftwerk La Storia Legend of the Mountain Let Me Weep (Lascia ch'io pianga) Majestic Prelude Martini Missa Katharina | Nerval's Poems Nordic Fanfare and Hymn Norwegian Songs Oregon Pacific Dreams Pasadena Pastorale Symphonique Pioneers of the Lowlands (marxa) 'Psalm 150' in 'Mijn ziel prijst in Looft de Heer' Queen's Park Melody Remembrance Day (Totengedenken) Ross Roy San Diego Singapore Rhapsody So nimm denn meine Hände (arr. Jacob de Haan) Song of Liberation Song of Praise Stille Nacht (arr.) Suite symetrique Symphonic Variations The Blues Factory The Book of Urizen The Fields The Heart of Lithuania The Musical Village The Saint and the City The Spirit of Christmas The Universal Band Collection Toccata from Totengedenken Utopia Variazioni in Blue Virginia Westfort Overture Yellow Mountains |

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Jacob de Haan
* Jacob de Haan a YouTube
# Flandre

* Per a altres significats, vegeu «Flandes».
Flandre fou el nom d'un vaixell mercant francès, construït el 1914 a les drassanes de Chantiers de l'Atlantique, a Saint-Nazaire, per la naviliera Compagnie Générale Transatlantique.
Desplaçava 8.503 tones i salpà del port de Saint-Nazaire al començament de maig de 1939, transportant 312 refugiats de la Guerra Civil espanyola amb destinació al port mexicà de Veracruz. Fou noliejat pel Servicio de Evacuación de los Refugiados Españoles (SERE). Arribà a Mèxic el primer de juny de 1939, després de gairebé un més de travessia. Els seus passatgers foren els primers refugiats a posar el peu a terres asteques. Entre ells es trobava el cèlebre director i productor de cinema gallec Carlos Velo.
Fou el primer vaixell a transportar refugiats a Amèrica. Després seguiren el De Grasse, el Méxique, l'Ipanema, el Sinaia i el Nyassa.
El Flandre fou minat i enfonsat a l'estuari de la Gironda el 1940.

## Referències

* ↑ Becerra, Manuel; Hernández, Carlos «Catalunya i l'exili (1936-1975)». ACNUR. Comitè Català per als Refugiats, 2011, pàg. 18.
* ↑ «Flandre (barco de vapor)». Pares (Portal de Archivos Españoles). Ministerio de Cultura y Deporte - Gobierno de España. [Consulta: maig 2019].

## Bibliografia

* «Le Flandre, paquebot de l'espoir pour les réfugiés» (en francès). Ouest-France, 27-01-2015. [Consulta: maig 2019].
# Atelopus lozanoi

Atelopus lozanoi és una espècie d'amfibi que viu a Colòmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Osorno-Muñoz, M., Amézquita, A. & Acosta-Galvis, A. 2004. Atelopus lozanoi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 9 d'abril del 2008.
# Georges de Bourguignon

Georges de Bourguignon (Woluwe-Saint-Lambert, 25 de febrer de 1910 - Kraainem, 31 de desembre de 1989) va ser un tirador d'esgrima belga, especialista en floret i sabre, que va competir durant les dècades de 1930, 1940 i 1950.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu: el 1932, 1936, 1948 i 1952. El millor resultat el va obtenir als Jocs de Londres de 1948, on va guanyar la medalla de bronze en la prova de floret per equips i fou quart en la de sabre per equips.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món d'esgrima, dues de plata i una de bronze, entre les edicions de 1930 i 1947.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Georges de Bourguignon». [Consulta: 31 juliol 2023].
# La Pobla d'Alcolea

La Pobla d'Alcolea, també coneguda com a Pobleta d'Alcolea, és una aldea del terme de Morella, situada a la dena del mateix nom. És la més septentrional del terme Morella i limita amb l'Aragó. Té censades quatre habitants, persones ja grans.

## Història

La Pobleta d'Alcolea va ser fundada el 1244, durant la conquesta cristiana del que seria el Regne de València.
En destaca l'església, del segle xviii, dedicada a la Verge de les Neus, edificada sobre una anterior del segle xv, el campanar i l'arquitectura d'alguns edificis. En aquesta església es va venerar durant segles un retaule dedicat a Santa Águeda, santa titular de l'antiga Confraria que històricament agermanava els veins de la Pobleta.
Actualment, a punt de complir-se 500 anys de la seua creació, es pot veure al museu de l'Arxiprestal de Morella.

## Medi rural

Actualment, el sector agrari ha perdut l'esplendor de temps passats. L'agricultura suposa 100 de les 1.500 hectàrees de la dena i es restringeix a la vinya i la pastura. També hi ha presència de tòfones. Per la seua banda, la ramaderia més important és la bovina.
Compta amb una important massa forestal composta de pins, com ara el pinar de Pereroles.

## Masos

La dena de la Pobleta té una vintena de masos, entre els quals hi trobem el del Xiprer, el mas Gran, la Venta de Farinetes, el mas de Farinetes, el de Bruno, el del Sol d'Avall i el de Planelles, entre d'altres.

## Personatges destacats

* Julián Prats Estupiná. Va nàixer l'1 de febrer de 1838 al Mas de Farinetes, situat dins el terme de La Pobleta. Amb 13 anys va emigrar a Madrid per treballar al negoci de la llana i tèxtil en general, i va acabar convertint-se en un comerciant destacat de Madrid. Va ser President de la Comissió d'Aranzels i Valoracions, així com la Cambra de Comerç i Indústria de Madrid. Fou també tresorer i soci fundador de la Institució Lliure d'Ensenyament, amb Fernando Giner de los Ríos.

## Referències

* 1 2 «Dena de la Pobleta d'Alcolea». Ajuntament de Morella.
# Ignacio de Santibáñez

Frai Ignacio de Santibáñez (1512, Santibáñez-Zarzaguda, Burgos - † 1598, Manila, Filipines) fou un sacerdot catòlic espanyol de l'Orde de Frares Menors i primer arquebisbe de Manila.

## Biografia

Obtingué fama de bon orador, essent nomenat confessor de Felip II de Castella. Presentat per a arquebisbe de Manila, passà al Virregnat de Nova Espanya, on es consagrà l'any 1596, prenent possessió de la càtedra el 28 de maig del 1598.
Immediatament erigí en metropolitana aquesta diòcesi i com a sufragenis seus els obispats de Nova Càceres, Nova Segòvia i Cebú, en virtut de breu del Papa Climent VIII el 14 d'agost del 1595.

## Filipines

Dos anys més tard arribà a les Filipines. El 28 de maig del 1598 Santibáñez es reuní a la colònia filipina, trobant una diòcesi descuidada. El 24 de juny envià una carta al monarca assenyalant la manca de compromís i interès entre els laics, així com la forma tirànica de governar de Francisco Tello de Guzmán, proposant-ne el relleu. Comenta també com la immigració de xinesos era desastrosa i dolenta per a la moral de la gent del lloc, per la qual cosa havia de ser frenada.
Durant el seu breu mandat queda restablerta la Inquisició. En una segona carta de data del 26 de juliol torna a queixar-se del governador general, sol·licitant al rei que tornés a la península, atès que no podia conviure amb Tello.
Començà a governar amb molt de zel i encert, però morí de disenteria el 14 d'agost del 1598. Li succeí Miguel de Benavides i Añoza.

## Referències

* ↑ «www.en.wikipilipinas.org: Ignacio de Santibañez.». Arxivat de l'original el 2012-05-24. [Consulta: 10 abril 2017].
* ↑ www.gutenberg.org Letters from the Archbishop of Manila to Felipe II
* ↑ Blair, E. H., Robertson, J. A., The Philippine Islands, 1493-1803, The Arthur H. Clark Company, Cleveland (1903), Vol. 10, p. 14
* ↑ Diccionario Geográfico, Estadístico, Histórico de las Islas ..., Volum 2. Escrit per Manuel Buzeta, Felipe Bravo, pàgina 274.
# Flandes Oriental

* Aquest article tracta sobre una província de Bèlgica. Vegeu-ne altres significats a «Flandes (desambiguació)».
Flandes Oriental (en neerlandès Oost Vlaanderen) és una província de Bèlgica que forma part de la Regió de Flandes.

## Municipis de Flandes Oriental

1. Aalst 2. Aalter 3. Assenede 4. Berlare 5. Beveren 6. Brakel 7. Buggenhout 8. De Pinte 9. Deinze 10. Denderleeuw 11. Dendermonde 12. Destelbergen 13. Eeklo 14. Erpe-Mere 15. Evergem 16. Gavere 17. Gant 18. Geraardsbergen 19. Haaltert 20. Hamme 21. Herzele 22. Horebeke 23. Kaprijke 24. Kluisbergen 25. Knesselare 26. Kruibeke 27. Kruishoutem 28. Laarne 29. Lebbeke 30. Lede 31. Lierde 32. Lochristi 33. Lokeren 34. Lovendegem 35. Maarkedal 36. Maldegem 37. Melle 38. Merelbeke 39. Moerbeke 40. Nazareth 41. Nevele 42. Ninove 43. Oosterzele 44. Oudenaarde 45. Ronse 46. Sint-Gillis-Waas 47. Sint-Laureins 48. Sint-Lievens-Houtem 49. Sint-Martens-Latem 50. Sint-Niklaas 51. Stekene 52. Temse 53. Waarschoot 54. Waasmunster 55. Wachtebeke 56. Wetteren 57. Wichelen 58. Wortegem-Petegem 59. Zele 60. Zelzate 61. Zingem 62. Zomergem 63. Zottegem 64. Zulte

## Governadors

Des del 1830 els governadors de la província han estat:
* Pierre De Ryckere (1830),
* Werner de Lamberts-Cortenbach (1830-1834),
* Charles Vilain XIIII (1834-1836),
* Louis de Schiervel (1837-1843),
* Leander Desmaisières (1843-1848),
* Edouard De Jaegher (lib.) (1848-1871),
* Emile de T'Serclaes De Wommersom (1871-1879),
* Léon Verhaeghe de Naeyer (lib.) (1879-1885),
* Raymond de Kerchove d'Exaerde (1885-1919),
* Maurice Lippens (lib.) (1919-1921),
* André de Kerchove de Denterghem (lib.) (1921-1929),
* Karel Weyler (lib.) (1929-1935),
* Jules Ingenbleek (lib.) (1935-1938),
* Louis Frederiq (lib) (1938-1939),
* Maurice Van den Boogaerde (1939-1954),
* Albert Mariën (lib.) (1954-1963),
* Roger de Kinder (BSP)(1963-1984),
* Herman Balthazar (sp.a (1984-2004),
* André Denys (VLD) (2004-2012),
* Jan Briers (2013-)

## Referències

* ↑ «Flandes Oriental». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial Arxivat 2012-07-16 a Wayback Machine. (en neerlandès)
# Leptophryne cruentata

Leptophryne cruentata és una espècie d'amfibi que viu a Indonèsia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Iskandar & Mumpuni (2004). Leptophryne cruentata. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 12 d'abril del 2008 (en anglès). IUCN
# Corfu

* Per a altres significats, vegeu «Corfú».
Corfu és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 795 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Corfu tenia 795 habitants, 309 habitatges, i 211 famílies. La densitat de població era de 310,1 habitants/km².
Dels 309 habitatges en un 36,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 24,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 19,7% de 45 a 60 i un 11,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.386 $ i la renda mediana per família de 46.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.917 $ mentre que les dones 23.571 $. La renda per capita de la població era de 15.909 $. Entorn de l'1,4% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Corfu». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Corfu». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Chrysochloa

Chrysochloa és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Chrysochloa annua C.E. Hubb.
* Chrysochloa caespitosa Clayton
* Chrysochloa hindsii C.E. Hubb.
* Chrysochloa hubbardiana Germain i Risopoulos
* Chrysochloa lucida (Swallen) Swallen
* Chrysochloa orientalis (C.E. Hubb.) Swallen
* Chrysochloa subaequigluma (Rendle) Swallen