OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Louis Guillaume Le Monnier

Louis-Guillaume Le Monnier (de vegades escrit Lemonnier) (Vire, 27 de juny de 1717 - Versalles, 7 de setembre de 1799) va ser un naturalista francès.
Nasqué prop de Vire era fill de Pierre Le Monnier (1675 – 1757), que també era membre de l'Acadèmia Francesa de Ciències. El germà gran de Louis-Guillaume era l'astrònom Pierre Charles Le Monnier.
Louis-Guillaume Le Monnier treballà en els camps de la física, geologia, medicina i botànica. El 1739 acompanyà l'expedició de César-François Cassini de Thury i Nicolas Louis de Lacaille per establir el meridià geogràfic de París i documentà mines i la botànica d'aquesta ruta. En electricitat va transportar el corrent de l'ampolla de Leyden mitjançant un cable d'uns 1.850 metres de llargada i va concloure que l'electricitat es propagava instantàniament pel cable.
Va ser escollit membre de l'Académie des sciences el 3 de juliol de 1743, i també va ser membre de la Royal Society el 1745.
Amb Claude Richard va ser un dels organitzadors del la col·lecció botànica del rei Lluís XV al Petit Trianon que ràpidament va acabar Bernard de Jussieu.
Per l'Encyclopédie de Diderot va escriure les entrades sobre "Electricité", "Magnétisme", "Aimant" (Imant), i "Aiguille aimantée" (agulla de la brúixola).

## Algunes obres

* Leçons de physique expérimentale, sur l'équilibre des liqueurs et sur la nature et les propriétés de l'air (1742).
* Observations d'histoire naturelle faites dans les provinces méridionales de France, pendant l'année 1739 (1744).
* Recherches sur la Communication de l'Electricité (1746).
* Observations sur l'Electricité de l'Air (1752).

## Referències

* 1 2 3 Cuvier, G.: Éloge historique de Lemmonier, 1800-10-07.
* 1 2 Crépel, P.: "La 'physique' dans l'Encyclopédie", Recherches sur Diderot et sur l'Encyclopédie, numéro 40-41, 2006. ISSN 1955-2416.
* ↑ Le Monnier, L.-G.: "Recherches sur la Communication de l'Electricité", Histoire de l'Académie royale des sciences (1746), pp. 477ff.
* ↑ The Royal Society: Lists of Fellows of the Royal Society 1660 – 2007. URL last accessed 2010-02-19.
* ↑ L'Encyclopédie: "Aiguille aimantée".
# Asac

Azac (en francès Abzac) és un municipi de França situada al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia de Charente». Arxivat de l'original el 2013-01-07. [Consulta: 2 agost 2011].
# Paquita (ballet)

Paquita és un ballet-pantomima en dos actes, inicialment coreografiat per Joseph Mazilier sobre música d'Édouard Deldevez. Va estrenar-se a París l'any 1846. El recentment nomenat director del ballet del teatre Mariïnski, el francès Màrius Petipà, va encarregar al seu compositor oficial, Ludwig Minkus, una nova música per a afegir un divertiment a l'escena final a la coreografia de Mazilier.
La nova peça aportada per Petipà, destinada al lluiment dels ballarins, ha passat a la posteritat com a clàssica. Aquesta inclou quatre variacions per a ballarines solistes i una masurca (dansa tradicional polonesa).

## Argument

La trama està ambientada a Espanya a l'inici del segle xix, durant la invasió napoleònica. La Paquita és una jove espanyola de bona família, però que de petita va ser raptada per un grup de gitanos i des de llavors viu separada de la seva família. Ella no recorda el seu passat noble però farà un descobriment. D'altra banda, també salva la vida a un soldat francès, amb qui tindrà una història d'amor.

## Vegeu també

* El amor brujo és un altre ballet-pantomima ambientat a Espanya, protagonitzat per una dona coratjosa i conegut a tot el món.
* Don Quixot és un altre ballet de Petipà ambientat a Espanya i d'èxit mundial.

## Referències

* 1 2 3 El ballet Paquita Arxivat 2010-02-12 a Wayback Machine. Article a la publicació de dansa clàssica DanzaBallet, 8 de juny de 2006. (castellà)
# Aviè (desambiguació)

Aviè o Avienus és el nom dels següents personatges:
* Postumi Rufi Fest Aviè, poeta romà del segle iv, autor de la Ora Maritima, la Descriptio Orbis Terrae i dels Fenòmens d'Arat
* Gai Aviè, tribú militar el segle i aC
* Flavi Aviè, cònsol l'any 501
* Flavi Aviè o Flavi Avià, escriptor romà del segle iv autor de faules
# Chrysocatharylla

Chrysocatharylla és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Chrysocatharylla agraphellus (Hampson, 1919)
* Chrysocatharylla ceylonella (Bleszynski, 1964)
* Chrysocatharylla gozmanyi Bassi, 1999
* Chrysocatharylla lucasi (Schouten, 1994)
* Chrysocatharylla oenescentellus (Hampson, 1896)

## Espècies antigues

* Chrysocatharylla fusca Bassi, 1999

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 2 febrer 2019].

## Bibliografia

* Bassi, G., 1999: Notes on Pseudocatharylla Bleszynski, 1961 (Lepidoptera: Crambidae: Crambinae) with a description of new genera and new species. Bollettino del Museo Regionale di Scienze Naturali Torino 16 (1–2): 151–188.
# Pepe Gutiérrez-Álvarez

José Gutiérrez-Álvarez (La Puebla de Cazalla, Sevilla, 1946) és un escriptor i polític marxista espanyol.

## Biografia

El 1960 va emigrar amb els seus pares a l'Hospitalet de Llobregat, una de les ciutats industrials del cinturó roig de Barcelona. Va participar en les primeres Comissions Obreres juvenils, i va viure a França entre 1968 i 1971, on va militar en la Lliga Comunista Revolucionària d'aquell país. De tornada a Catalunya, va ser militant de la Lliga Comunista Revolucionària, escrivint a les pàgines culturals de Combate i Inprecor, així com al Diari de Barcelona, La Voz de Euskadi i Liberación. També va col·laborar amb l'editorial Fontamara. També va ser delegat sindical de CCOO en la sanitat pública.
Ha col·laborat assíduament a revistes com Tiempo de Historia, Historia 16, Historia y Vida, L'Avenç y Cahiers Léon Trotsky. Ha escrit tres biografies, sobre Leon Trotsky, George Orwell i Nelson Mandela.
Actualment és membre actiu de la Fundació Andreu Nin i militant d'Izquierda Anticapitalista. Escriu articles polítics i crítiques de cinema regularment a Kaos en la Red i altres pàgines de l'esquerra.

## Obres

* Memorias de un bolchevique andaluz (Montesinos, 2002)
* Miniwatt-Philips, la memoria obrera (El Viejo Topo, 2003)
* Retratos poumistas (Ed. Espuela de Plata, 2006)
* La cuestión Orwell (Sepha, 2008)

## Enllaços externs

* Miniwatt-Philips, la memoria obrera. Editorial El Viejo Topo
* Articles de Pepe Gutiérrez-Álvarez a Kaosenlared.net
«Obra de Pepe Gutiérrez-Álvarez» a Dialnet.
# ETA politicomilitar

ETA politicomilitar, ETA (pm) o ETA pm fou una organització independentista del País Basc (Espanya) que utilitzava el terrorisme com a forma d'actuació política. Va ser una escissió de l'organització terrorista ETA que apostava per la complementació de la via política amb l'ús de l'acció militar.

## Història

A l'assemblea d'ETA d'agost de 1973, realitzada a Hasparren, es va produir l'enfrontament dels dos corrents que havien conviscut en el si de l'organització, els militaristes i els obreristes. Davant l'actitud dels militaristes d'atemptar contra Luis Carrero Blanco al desembre de 1973, atemptat que no va ser consultat ni consensuat amb els obreristes, aquests abandonen l'organització formant el Partit Revolucionari dels Treballadors Bascos (PRTV). Després de l'atemptat del carrer Correu se celebra una segona assemblea en la qual sorgeix l'enfrontament de qui volien seguir la via dels atemptats terroristes, donant prioritat a l'aparell militar, contra qui defensen que la supremacia de l'activitat ha de ser duta per camins polítics. D'aquesta forma sorgeixen els «militars» (milis, essencialment provinents del Front Militar) i els «politicomilitars» (polimilis, procedents del Front Obrer i dirigits per Pertur).
Aquesta última fracció prendria el nom d'ETA politicomilitar. L'organització ETA pm entra en la transició donant suport la creació d'un partit esquerrà independentista, Euskal Iraultzarako Alderdia, Partit per a la Revolució Basca, EIA) per a presentar-se a les eleccions generals espanyoles de 1977. Després de l'acceptació de l'amnistia, abandona la lluita armada i s'integra en el partit Euskadiko Ezkerra (EE), que en aquell temps acabaria fusionant-se amb el Partit Socialista d'Euskadi (PSE-PSOE) formant l'actual Partit Socialista d'Euskadi-Euskadiko Eskerra.
L'abandonament de la lluita armada es va decidir en la VII Assemblea que no va tenir un acolliment generalitzat, car molts dels seus militants van abandonar l'organització i es van integrar en ETA militar que va passar a ser coneguda simplement com a ETA. Alguns dirigents d'ETA procedien d'aquesta organització, com Antxon o Pakito, i es deu a persones d'aquesta procedència també l'Alternativa KAS. Entre els que van seguir la via política es trobava Mario Onaindia que fou un rellevant membre del PSE-EE.
El front cultural d'ETA va elaborar la revista Hautsi des de 1972 que en 1975 ETA politicomilitar va usar com a capçalera pròpia.

## Referències

* ↑ Casanova, Iker. ETA, 1958-2008: medio siglo de historia (en castellà). Txalaparta, 2007, p. 225. ISBN 8481365076.

## Vegeu també

* Pertur
# Coll de les Abrines

El Coll de les Abrines és una collada situada a 550 m d'altitud situat a cavall dels termes municipals de Calders i de Monistrol de Calders, del Moianès.
Està situada en el camí que ressegueix la carena de la Serra de les Abrines, a la part septentrional d'aquesta serra.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.

## Enllaços externs

* El Coll de les Abrines i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; el nom no surt en el mapa
# Manel Garcia i Padreda

Manel Garcia i Padreda (Granollers, 1969) va ser l'alcalde de Figaró-Montmany des del 2007 fins al 2011.
Es titulà en Filosofia per la Universitat de Barcelona. El 1999 es traslladà a viure a Figaró i, en crear-se la "Candidatura Activa de Figaró" el 2002, s'hi incorporà tot seguit. En les eleccions del 2007 encapçalà la candidatura del CAF, que guanyà les eleccions en vots, però sense prou regidors. Del 16 de juny de 2007 fins al final de la legislatura governà en minoria (4 regidors del CAF, 2 del PSC, 2 d'ERC i 1 de CiU).
Treballava a la Conselleria de Treball de la Generalitat de Catalunya, coordinant un equip en temes de promoció i desenvolupament, quan accedí a l'alcaldia.
En la faceta particular, col·labora amb l'AMPA de l'escola i participa en la Joventut Obrera Catòlica.

## Enllaços externs

* Fitxa biogràfica
# Asaf Džanić

Asaf Džanić (Sarajevo, 14 de gener de 1953 – 23 de gener de 2012) va ser un crític de cinema, assagista, periodista i traductor del francès bosnià Va completar l'estudi de literatura comparada i teatre a la Facultat de Filosofia de Sarajevo el 1975.
Es dedica a la crítica cinematogràfica i l'assaig des de 1971, i va ser l'editor en cap de les revistes de cinema Sineast i Korak i l'editor de la biblioteca "Koridor". De 1975 a 1985, va ser associat de l'Institut de Cinema de Belgrad. També va treballar com a guionista i presentador de programes de televisió sobre la pel·lícula per a Radiotelevisió de Bòsnia i Hercegovina. De 1988 a 1992, va ser professor del curs "Història del cinema" a l'Acadèmia d'Arts Escèniques de Sarajevo. Durant la seva llarga carrera , va ser corresponsal de Ràdio Bòsnia i Hercegovina a Toronto i Sarajevo, viceministre de Cultura de la Federació de Bòsnia i Hercegovina i director de la Cinemateca de Bòsnia i Hercegovina. De 1996 a 2001, va ser membre i president de la Junta Directiva de la Cinemateca "Fòrum" de Sarajevo, i de 2003 a 2007, membre de la Junta Directiva de la Fundació de Cinematografia de Sarajevo. Va ser membre de l'Associació de Treballadors de Cinema de Bòsnia i Hercegovina durant més de 30 anys i membre del jurat de festivals de cinema de València, Angers, Lille, Budapest, i seleccionador i autor de presentacions de pel·lícules bosnianes i balcàniques als festivals de Ginebra, Karlovy Vary, Venècia, Ljubljana, Budapest , València, Viena, Sarajevo, Montreal, Gorizia i Zagreb.

## Bibliografia

* Rok muzika na filmu, Sarajevo-Beograd, 1979.
* Glosar filma, Sarajevo-Beograd, 1989.
priređivač:
* Filmografije amaterskog filma Bosne i Hercegovine, Sarajevo, 1991.
* Sarajevo u ratu 1992.-1995, Sarajevo, 1998.

## Traduccions

* Fenomen intervjua, Edgar Morin, 1974.
* Visoki nadzor, Jean Genet, 1976.
* Prelaženaje znakova, Julija Kristeva, 1979.
* Teorija moderne umjetnosti, (Theorie de l‘art moderne), Paul Klee, Sarajevo, 1981., 2004.
* Autokritika nauke, Lucien Goldmann, 1983.
* Ekstremni nacionalizam kao sistem slika, Véronique Nahoum-Grappe, 1998.
* Zločin rođenja, Alain Finkielkraut, 1998.
* Sarajevska sveska, Juan Goytisolo, 1999.
* Opsadno stanje, Juan Goytisolo, 2001.
* Kur‘an je istina: naučnici pred Kur‘anom, priredio Abdelmajid Zendani, Tešanj, 2003.
* Da li je veo islamski?, Abdelaziz Kacem, 2004.
* Ljiljan i pepeo (Le Lys et la cendre), Bernard-Henri Lévy, Svjetlost 2004.
* Novi balkanski islam, Xavier Bougarel, Nathalie Clayer, 2006.

## Referències

* ↑ Udruženje filmskih radnika BiHPlantilla:Mrtav link
* ↑ Neum Animated Film Festival

## Enllaços externs

* BH-Leksikon - Asaf Džanić
* Neum Animated Film Festival Članovi međunarodnog stručnog žirija
* Korak br. 26 - Sjećanje
# Oued L'Bour

Oued L'Bour (en àrab واد البور, Wād al-Būr; en amazic ⵡⴰⴷ ⵍⴱⵓⵔ) és una comuna rural de la província de Chichaoua, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.944 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Bandera de Miralcamp

La bandera oficial de Miralcamp, al Pla d'Urgell, té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, groga, amb tres franges viperades negres, perpendiculars a l'asta i amb nou angles complets. La distància entre les franges, i entre aquestes i els límits superior i inferior de la bandera, és sempre constant. Al centre, i superposada, hi ha una espasa ondada, la de les armes, blanca, els extrems de la qual arriben fins a la meitat de les franges externes.
Va ser aprovada el 29 de novembre de 2005 i publicada en el DOGC el 4 de gener de l'any següent amb el número 4544.

## Vegeu també

* Escut de Miralcamp
* Escuts i banderes del Pla d'Urgell

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/3703/2005, de 29 de novembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Miralcamp.» (pdf). DOGC num. 4544, 04-01-2006. [Consulta: 27 juliol 2010].
# Alpsee

L'Alpsee és un llac situat a l'estat de Baviera, Alemanya, 4 km al sud-est de Füssen. Està prop dels castells de Neuschwanstein i Hohenschwangau.
El llac té uns 5 km de riba, i una profunditat de 62 metres. És d'atracció turística a causa de la proximitat amb els citats castells, i als cignes salvatges que hi viuen.
# Pica-soques gegant

El pica-soques gegant (Sitta magna) és un ocell de la família dels sítids (Sittidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i clars, a les muntanyes de l'oest de la Xina, centre i est de Myanmar i nord-oest de Tailàndia.

## Referències

* ↑ «Pica-soques gegant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# ETB 2

ETB 2 és el segon canal de televisió de Euskal Telebista (ETB), la televisió basca.
Va néixer l'any 1986, 5 anys després que ETB 1, en una situació d'alegalitat.
La sortida a l'aire de ETB 2 va convertir a Euskal Telebista en el primer ens televisiu autonòmic a tenir dos canals i el primer canal de televisió en castellà fora del monopoli de RTVE, tot i l'oposició del govern espanyol de Felipe Gonzalez. És un canal de contingut generalista íntegrament en castellà. Atenent a l'audiència, tan efectiva com potencial, és el canal més important del grup. En la seva graella no hi ha programes esportius ni infantils o juvenils, que són exclusivament emesos per ETB 1. Tot i això, els programes informatius, amb el Teleberri de la tarda com a estrella, són els més cuidats del grup.
La seva àrea de recepció és tota la Comunitat Autònoma Basca, però també es pot veure en tota Navarra, en els territoris bascos de França -el que es coneix com a Iparralde- i en algunes províncies de les comunitats limítrofes de Cantàbria, Castella i Lleó, La Rioja i Aragó.

## Vegeu també

* Euskal Telebista
# Coll de la Trava

El Coll de la Trava és un coll a 805,5 m. alt. del terme municipal de Tremp, dins de l'antic municipi de Fígols de Tremp, al Pallars Jussà.
Està situat al nord-oest del poble d'Eroles i al nord-est del de Claramunt, entre Bascui (nord-est) i Tirallonga (sud-oest), a la dreta del barranc de la Font Gran.

## Enllaços externs

* Coll de la Trava al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Manolada

Manolada és un poble del Peloponès oriental, a la prefectura de Varda, on Lluís de Borgonya, que havia desembarcat a Acaia, va derrotar Ferran de Mallorca el 5 de juliol de 1316. Els barons de la regió, que havien jurat lleialtat a Ferran, es van passar al bàndol de Lluís però aquest va morir assassinat el setembre del mateix any.
# Càlcul (matemàtiques)

El càlcul, a les matemàtiques, n'és la part que estudia el conjunt d'operacions efectuades sobre quantitats. Com a procés matemàtic per a determinar un valor numèric, els càlculs matemàtics s'apliquen directament a les altres branques matemàtiques i altres ciències. Al començament, les quantitats es corresponien a nombres però el desenvolupament de les eines matemàtiques i de l'abstracció permet avui efectuar càlculs més complexos i sobre objectes que també ho són, com vectors, matrius, funcions o proposicions. Conseqüentment, la ciència computacional ha permès fer càlculs sobre dades formals variades i el càlcul ha esdevingut un objecte d'estudi dins de la teoria de la calculabilitat.

## Etimologia

El mot en català "càlcul" prové del llatí calcŭlus, que significa "pedreta" (pedra petita). Sembla que, al món occidental almenys, aquestes pedretes formaven part d'un sistema comptable, o al seu origen, dels més antics que avui en tenim coneixement. S'usaven pedretes per simbolitzar persones, altres animals o mesures de collites, per exemple, i amb elles s'efectuaven càlculs simples com sumes i restes. Probablement aquest sistema va ser precursor d'altres mètodes més sofisticats, com per exemple l'àbac.

## Història

L'os d'Ishango és potse l'eina de càlcul més antuga trobada, s'estima que pot tenir uns 20.000 anys d'antiguitat.

## Operacions i tipus de càlcul

Algunes operacions de càlcul simple són, per exemple, l'addicció, la subtracció, la multiplicació, la divisó, l'arrel quadrada o l'arrel cúbica, que es poden fer per càlcul mental. Altres poden ser càlculs logarítmics o exponencials, per exemple, considerar les operacions escalars, vectorials i matricials, el càlcul estadístic, incloent el probabilístic; el càlcul diferencial, el càlcul integral o el càlcul infinitesimal.
Des del punt de vista de la lògica es poden incloure e càlcul algorítmic, conjunt finit d'instruccions o passos que serveixen per a executar una tasca o resoldre un problema; el càlcul de predicats, entre llenguatges de primer ordre; el càlcul lògic o el proposicional, amb operacions lògiques com "i", "o" i la negació.

## Càlcul exacte i càlcul aproximat

Un càlcul és exacte quan no hi ha cap diferència entre el resultat obtingut a la realitat i el calculat. Durant gran part de la història occidental el càlcul ha cercat únicament aquesta mena de càlculs però a partir de les taules numèriques de càlculs aproximats, de logaritmes, sinus, cosinus, i altres, per exemple, i el desenvolupament de l'enginyeria es va començar a donar valor igualment als ordres de magnitud i als càlculs aproximats.

## Objectes i eines que ajuden al càlcul

El càlcul es pot fer usant àbacs, calculadores i altres mitjans de càlcul automàtic, i mètodes d'informàtica i robòtica, que són àmpliament usats en ciències i enginyeria.

## Vegeu també

* Discalcúlia

## Referències

* ↑ Diccionari català-valencià-balear (català)
* ↑ Georges Ifrah, Histoire universelle des chiffres, Seghers, 1981. (francès)
* ↑ Paul Benoît, Karine Chemla i Jim Ritter, Histoire des fractions, fractions d'histoire, editorial Birkhäuser, 1992. (francès)
# Oued Jdida

Oued Jdida (en àrab واد الجديدة, Wād al-Jdīda; en amazic ⵡⴰⴷ ⵊⴷⵉⴷⴰ) és una comuna rural de la prefectura de Meknès, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 14.935 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Partizànske

Partizànske (en (ucraïnès): Партизанське, en rus: Партизанское, Partizànskoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 2.079 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 14 desembre 2015].
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Cintia

Cintia és un gènere que pertany a la família de les cactàcies amb una sola espècie Cintia knizei, nativa dels Andes a Bolívia. Aquesta planta va ser descoberta per Karel Kníže el 1966 a una altura de 4.000 metres a prop d'Otavi, en el departament de Potosí, Bolívia. No obstant això, no va ser descrita fins al 1969 per Jan Říha.

## Característiques

És un petit cactus (3-5 cm de diàmetre), de color verd, i aspecte globós amb prominents tubercles. L'arrel és tuberosa similar a la de la pastanaga i assoleix fins a 10 cm de longitud. Les arèoles es troben enfonsades entre els tubercles, són llanoses, igual que l'àpex de la planta, i sense espines en els exemplars adults, mentre que els joves posseeixen entre 5 a 6 espines curtes. Les flors són diürnes, de color groc i sorgeixen en l'extremitat de la tija, fan 3-4 cm de diàmetre.
S'ha proposat traslladar aquesta espècie al gènere Copiapoa i a The Plant List se'l considera un sinònim de Rebutia cintia Hjertson

## Taxonomia

Cintia knizei va ser descrita per Kníži & Říha i publicat a Kaktusy 31(2): 35. 1995.

### Etimologia

Cintia: nom genèric que es va nomenar en honor de la ciutat de Cinti en el departament de Chuquisaca.

## Vegeu també

* Cactàcia

## Referències

* ↑ «Cintia». The Plant List. [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ «Cintia». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 15 abril 2013].

## Bibliografia

* Edward F. Anderson, The Cactus Family (Timber Press, 2001), pàg. 150-151

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=cintia
# Auyantepui

Auyan-tepui o Auyantepui que en la llengua dels pemons significa la "muntanya del diable", és el tepuy més famós i visitat de Veneçuela. És un dels tepuis més grans de les muntanyes de l'escut de les Guaianes i està situada a l'estat Bolívar.
L'Auyantepui és un gegant entre grans altiplans. Té una altitud de 2.535 metres i una superfície de 700 km². Des del seu cim es precipita la cascada més alta del món: el Kerepakupai-Vena, més conegut com a Salto Angel.
L'Auyantepui va aconseguir fama internacional el 1935, quan el Salto Angel va ser albirat accidentalment per Jimmy Angel, pilot que es va estavellar al cim amb la seva avioneta.