OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cambridge Springs

Cambridge Springs és un borough situat al comtat de Crawford a l'estat nord-americà de Pennsilvània. L'any 2010 tenia 2,363 habitants i una densitat poblacional de 75 persones per km².
Segons l'Oficina del Cens en 2000 els ingressos mitjans per llar a la localitat eren de $31,957 i els ingressos mitjans per família eren $39,196. Els homes tenien uns ingressos mitjans de $31,146 enfront dels $22,350 per a les dones. La renda per capita per a la localitat era de $12,863. Al voltant del 12.2 % de la població estava per sota del llindar de pobresa.
El 1904, el Rider Hotel de Cambridge Springs fou la seu d'un rellevant torneig d'escacs, el Congrés Internacional d'Escacs de Cambridge Springs de 1904, guanyat per Frank Marshall per davant del campió del món Emanuel Lasker i catorze altres jugadors. Una variant del gambit de dama declinat que s'hi va jugar diversos cops és coneguda avui dia com a defensa Cambridge Springs (1.d4 d5 2.c4 e6 3.Cc3 Cf6 4.Ag5 Cbd7 5.e3 c6 6.Cf3 Da5 en notació algebraica).

## Referències

* ↑ «Geographic Identifiers: 2010 Census Summary File 1 (G001): Cambridge Springs borough, Pennsylvania». U.S. Census Bureau, American Factfinder. Arxivat de l'original el 13 de febrer 2020. [Consulta: 2 juny 2015].
# Resina

La resina és qualsevol de les substàncies de secreció de les plantes amb aspecte i propietats més o menys anàlogues a les dels productes així denominats. Del llatí resina. Es pot considerar com resina les substàncies que sofreixen un procés de polimerització o assecat donant lloc a productes sòlids sent en primer lloc líquids.

## Resines naturals

* Resina veritable: Dura, trencadissa, semblant exteriorment a la goma, però insoluble i que no es reblaneix en aigua. La més típica és la pega grega.
* Galipot
* Gomoresina: Barreja natural de goma i resina que s'emulsiona al barrejar-se amb aigua. Pot contenir o no, a més, un oli essencial volàtil. És un suc blanc i espès, de naturalesa lletosa que flueix de diverses plantes després de practicar-los una incisió. Aquest suc es fa sòlid després d'estar a l'aire una quantitat de temps variable. S'utilitza com a adhesiu natural.
* Oleoresina: aquestes resines quan contenen àcid benzoic o àcid cinnàmic s'anomenen bàlsams. És una barreja més o menys fluida de resina i oli essencial, com per exemple la trementina de pi. Igualment es pot extreure de les espècies, com pot ser el pebre vermell, l'oleoresina resultant és utilitzada cada vegada més en la indústria alimentària com a colorant.
* Bàlsam: Secreció vegetal composta de resina, àcids aromàtics, alcohols i èsters.
* Lactoresina: Resina vegetal procedent del làtex coagulat. En contenen, principalment, els productes derivats de la polimerització de l'isoprè. Exemple: el cautxú.

## Resines sintètiques

* Polièster: Categoria de polímers que conté el grup funcional èster en la seva cadena principal.
* Poliuretà: S'obté mitjançant condensació de polièsters; es caracteritza per la seva baixa densitat i és molt utilitzat com aïllant tèrmic i escuma resilient.
* Resina epoxi: Polímer termoestable que s'endureix quan es barreja amb un agent catalitzador.
* Acrílic
* Vinilèster: És molt resistent a la corrosió, fins i tot d'àcids. Suporta altes temperatures, l'exterior i la fatiga. També té bones propietats d'aïllament tant tèrmic com elèctric.
* Resina fenòlica

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.209. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 7 desembre 2014].
Viccionari
# Hernandiàcies

Hernandiaceae és una família de plantes amb flor dins de l'ordre Laurales. És una família reconeguda en els sistemes taxonòmics actuals, com l'APG II. N'hi ha quatre gèneres.

## Gèneres

* Hernandia
* Illigera
* Gyrocarpus
* Sparattanthelium

## Enllaços externs

* Hernandiaceae, Gyrocarpaceae Arxivat 2010-12-13 a Wayback Machine. in L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.: descriptions, illustrations, identification, information retrieval. Version: 3 May 2006. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine..
* Hernandiaceae at the University of Hawaii
* links at CSDL, Texas Arxivat 2008-10-12 a Wayback Machine.
* Vegetation of the Montane Region of Savai'i, W. Arthur Whistler.
# Hyperolius castaneus

Hyperolius castaneus és una espècie de granota de la família dels hiperòlids que viu a Burundi, la República Democràtica del Congo, Ruanda i Uganda.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Schiøtz, A. & Drewes, R. 2004. Hyperolius castaneus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 15 d'abril del 2008.
# Caesarstone Sdot-Yam

Caesarstone Sdot-Yam o Caesarstone (en hebreu: אבן קיסר שדות ים) és una empresa israeliana que cotitza en la borsa de valors que fabrica enginyeria de superfícies de quars. La companyia va ser fundada en 1987 i la seva seu central es troba en el quibuts Sdot Yam, prop de la ciutat de Cesarea.

## Perfil de l'empresa

Caesarstone fabrica els seus productes de quars en dues localitats, a Israel: en el quibuts Sdot Yam, prop de Cesarea, en el Districte de Haifa, i prop de Carmiel Bar Lev en el Districte del Nord. Els productes Caesarstone es fan servir comunament en els fogons de cuina i en el bany. El febrer de 2012, Caesarstone va ser presentada en la Securities and Exchange Commission dels Estats Units per una oferta pública inicial de fins a 115 milions de dòlars i comparteix les seves accions en la borsa de valors Nasdaq. Entre les empreses que participen en la OPA hi ha el banc JP Morgan Chase i Barclays Bank. Els 6,7 milions d'accions van començar a cotitzar en el Nasdaq el 22 de març de 2012, al preu de 11 dòlars per acció.

## Referències

* ↑ (en anglès) «Kibbutz Sdot Yam: From bankruptcy to NASDAQ», 10-06-2011. [Consulta: 2012].

## Enllaços externs

* Caesarstone a Yahoo! Finances
# Dactiloquiròtides

Els dactiloquiròtides (Dactylochirotida) són un antic ordre d'equinoderms holoturioïdeus, avui en desús; les seves espècies s'inclouen ara dins l'ordre Dendrochirotida. Viuen enterrats en sediments tous, especialment en aigües profundes.

## Característiques

Els dactiloquiròtides es definien per tenir tentacles simples o amb unes poques digitacions petites, posseir arbres respiratoris, tenir l'anell calcari sense projeccions posteriors, músculs per retreure l'introverte oral i cos normalment en forma de "O", rígid, ja que està recobert per ossicles amples i aplanats.

## Taxonomia

Els dactiloquiròtides tenia tres famílies, avui incloses dins l'ordre Dendrochirotida:
* Ypsilothuriidae
* Vaneyellidae
* Rhopalodinidae

## Referències

* ↑ Altaba, C. R., 1991. Invertebrats no artròpodes. Història Natural dels Països Catalans, 8. Fundació Enciclopèdia Catalana, Barcelona.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Dactylochirotida». [Consulta: 4 juny 2020].
# Per mi i la meva noia

Per mi i la meva noia (original: For Me and My Gal) és una pel·lícula musical de 1942 dirigida per Busby Berkeley amb Judy Garland, Gene Kelly i George Murphy als papers principals. Ha estat doblada al català.

## Argument

Una parella de ballarins tracta de fer-se un buit a Broadway poc abans d'esclatar la Primera Guerra Mundial.

## Repartiment

* Judy Garland: Jo Hayden
* George Murphy: Jimmy K. Metcalf
* Gene Kelly: Harry Palmer
* Martha Eggerth: Eve Minard
* Ben Blue: Sid Simms
* Stephen McNally: M. Waring

## Música

* For Me and My Gal
* música de George W. Meyer
* lletra d'Edgar Leslie & E. Ray Goetz
* Oh, You Beautiful Doll
* música de Nat Ayer
* lletra de Seymour Brown

## Nominacions

1943
* Oscar a la millor banda sonora per Roger Edens i George Stoll

## Referències

* ↑ Per mi i la meva noia
# Banda ISM

Una banda ISM (Industrial, Scientific, Medical) és un segment de l'espectre radioelèctric reservat internacionalment per a l'ús d'aplicacions no comercials en els àmbits de la indústria, la ciència i la medicina. En l'actualitat aquestes bandes han estat popularitzades pel seu ús en comunicacions WLAN (ex. Wi-Fi) o WPAN (ex. Bluetooth). L'ús d'aquestes bandes de freqüència és obert a tothom sense necessitat de llicència, respectant les regulacions que limiten els nivells de potència transmesa. Aquest fet força que aquest tipus de comunicacions hagin de ser tolerants a errors i que utilitzin mecanismes de protecció contra interferències, com tècniques d'eixamplat d'espectre (vegeu RR 15.13). Les bandes ISM van ser definides per la Unió Internacional de Telecomunicacions en l'article 5 (punts 5.138 i 5.150) de les Regulacions Ràdio (RR).

## Propietats

* Les bandes ISM són definides pel reglament de radiocomunicacions de la ITU (article 5) però hi ha diferents normes per països.
* Al EUA les bandes ISM estan reglamentades per la FCC, les bandes amb llicència per la part 18 i les bandes sense llicència per la part 15.
* A la CE estan regulades per l'ETSI.
* Exemple d'assignació de freqüències :
| Rang de freqüències | Tipus | Disponibilitat | Descripció |
| 6.765 MHz 6.795 MHz | A | Cal acceptació local | Servei mòbil i fix |
| 13.553 MHz 13.567 MHz | B | Arreu | Servei mòbil i fix llevat servei aeronàutic |
| 26.957 MHz 27.283 MHz | B | Arreu | Servei mòbil i fix llevat servei aeronàutic |
| 40.66 MHz 40.7 MHz | B | Arreu | Servei fix i mòbil i servei esploració terrestre via satèl·lit |
| 433.05 MHz 434.79 MHz | A | Cal acceptació local | Servei amater i radiolocalització |
| 902 MHz 928 MHz | B | Cal acceptació local | Servei mòbil i fix llevat servei aeronàutic |
| 2.4 GHz 2.5 GHz | B | Arreu | Servei mòbil i fix, radiolocalització, amater i satèl·lit |
| 5.725 GHz 5.875 GHz | B | Arreu | Servei mòbil i fix, radiolocalització, amater i satèl·lit |
| 24 GHz 24.25 GHz | B | Arreu | Servei mòbil i fix, radiolocalització, amater i satèl·lit |
| 61 GHz 61.5 GHz | A | Cal acceptació local | Servei mòbil i fix, radiolocalització, amater i satèl·lit |
| 122 GHz 123 GHz | A | Cal acceptació local | Servei mòbil i fix, radiolocalització, amater i satèl·lit |
| 244 GHz 246 GHz | A | Cal acceptació local | Servei mòbil i fix, radiolocalització, amater i satèl·lit |
Tipus A : cal llicència d'algun organisme oficial.
Tipus B : no cal llicència.

## Notes

* ↑ «ITU Radio regulations» (en anglès). http://search.itu.int.+[Consulta: 18 juliol 2017].
* ↑ «What is the Industrial, Scientific and Medical Radio Band (ISM Band)? - Definition from Techopedia» (en anglès). Techopedia.com, 18-07-2017.
* ↑ «Advantages and Disadvantages of ISM Band Frequencies» (en anglès). http://www.l-com.com,+18-07-2017.+[Consulta: 18 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Definicions ITU bandes ISM
* ITU Radio Regulations
# Llac Traful

El llac Traful és un mirall de 76 km² d'aigua a la província de Neuquén, Argentina. El llac és el punt d'inici del riu Traful que desemboca al llac Nahuel Huapi.

## Mirador del Traful

Aquest llac és famós pel seu observatori des de la glacera, a 102 m que ofereix una completa visió del llac i de la vall. A les costes del llac arriba la vila muntanyenca de Villa Traful, el principal lloc habitat a l'àrea lacustre.
Les seves aigües són molt transparents i oxigenades, i les seves costes irregulars presenten penya-segats i platges. Es pot pescar des d'embarcació o des de la riba. S'accedeix al marge nord amb bona pesca de salmó (Salm salar sabago), truita arc de Sant Martí, truita de rierol i marró.

## Braç nord o "Pichi Traful"

El braç nord del llac Traful té forma allargada i estreta. S'ubica al nord-oest del seu cos principal. S'accedeix per via lacustre o per les rutes RP 65 o RP 234. En arribar, hi ha una casa de guardaboscos on es pot demanar informació de llocs on pernoctar o acampar. A aquest braç del llac Traful, desemboca el riu Pichi Traful que aporta aigües oxigenades. És un excel·lent pesquer de modalitat fly-càsting. A la seva desembocadura s'observen platges per acampar.

## Com arribar-hi
### Automòbil

Des de Buenos Aires: 1.640 km, Autopista a Cañuelas, RN 3 fins a Bahia Blanca, RN 22 fins a Neuquén i RN 237 fins a Confluencia. Es gira a la dreta 24 km per ruta RP 65 fins a Villa Traful

### Avió

Des de l'aeroport de Bariloche, Vols regulars d'Aerolineas Argentinas/Austral, LAN Argentina i LADE

### Autobús

Des de Retiro: diverses empreses a Bariloche o a San Martín de los Andes.
# EVM

EVM té els següents significats:
* Els Verds de Mallorca, partit polític de Mallorca
* Els Verds de Menorca, partit polític de Menorca
* Museu a l'aire lliure d'Estònia (del seu nom en estonià Eesti VabaõhuMuuseum), museu etnogràfic prop de Tallinn, a Estònia
* Grup d'Experts en Vitamines i Minerals, equip assessor en temes de nutrició del Govern del Regne Unit
* Màquina Virtual Ethereum (del seu nom en anglès Ethereum Virtual Machine), màquina virtual de la plataforma Ethereum
* Gestió del valor adquirit (del seu nom en anglès Earned Value Management), tècnica de gestió de projectes que valora la progressió d'un projecte
* Error Vector Magnitude, magnitud que mesura el rendiment d'un emissor o receptor de ràdio digital
# Bandera de Missouri

La bandera de l'estat de Missouri va ser dissenyada i cosida a Jackson, Missouri, per Marie Elizabeth Watkins Oliver (1885-1959), esposa de l'ex Senador Estatal RB Oliver. El seu disseny va ser adoptat el 1913 i es manté sense canvis fins al present.
La bandera consisteix en tres franges horitzontals: una vermella, una blanca i una blava. Aquestes representen el valor, la puresa, la vigilància, i la justícia. Els colors també reflecteixen la posició històrica de l'estat com a part del territori francès de Louisiana. Al centre de la franja blanca està el Segell de Missouri, envoltat per un cercle blau que conté 24 estrelles, simbolitzant l'admissió de Missouri com el 24è estat dels Estats Units.
La bandera es descriu a la Secció 010.020 dels Estatuts Revisats de Missouri.
El 2001, l'Associació Vexil·lològica Nord-americana va realitzar una enquesta entre els seus membres sobre la qualitat en els dissenys de 72 banderes d'estats i territoris dels EUA i Canadà. La bandera de Missouri va obtenir el lloc 48è d'entre les 72 banderes participants.

## Referències

* ↑ Missouri Secretary of State Kids: History & Fun Facts
# Hikaru Sulu

Hikaru Sulu és un personatge fictici de l'univers de la sèrie de televisió Star Trek: La Sèrie Original. Va ser interpretat per George Takei i John Cho i doblat en català per Francesc Figuerola.
Hikaru Sulu és un oficial i pilot a bord de l'Enterprise al comandament del capità James T. Kirk. Sulu va néixer a San Francisco (Califòrnia) l'any 2237. El seu primer càrrec a bord de l'Enterprise, el 2265, seria com responsable del departament físic, però de seguida es va traslladar al pont per a cobrir la funció de pilot. Després de les seves nombroses missions amb l'Enterprise, Sulu va obtenir el comandament de l'U.S.S. Excelsior amb la qual, a partir de 2290, du a terme diverses exploracions al Quadrant Beta, per a classificar anomalies gasoses. Precisament en el transcurs d'una d'aquestes missions d'exploració, l'Excelsior va ser afectada, però afortunadament queda indemne la seva tripulació per l'ona de xoc de l'explosió de la lluna de Praxis, succés que duria a la signatura de l'aliança entre l'imperi Klingon i la Federació Unida de Planetes a Star Trek: The Undiscovered Country.
El personatge rep el seu nom del mar de Sulu. Segons George Takei, "la visió de [Gene] Roddenberry per Sulu era representar tota Àsia, essent nomenada així pel mar de Sulu en lloc d'utilitzar un nom específic per país".

## Referències

* ↑ Asherman, Allan. The Star trek compendium (en anglès). Nova York: Pocket Books, 1993. ISBN 0-671-79612-7.
* ↑ de Braganza, Barbara «‘És una història molt personal perquè jo vaig anar a un camp de concentració’». La, 18-11-2019. «Takei es va fer famós per seu paper de Hikaru Sulu»
* ↑ Efe «"Star Trek" reinventa la saga». Levante – EMC, 07-05-2009.
* ↑ «Fitxa de doblatge Star Trek». Eldoblatge.com. [Consulta: 4 maig 2020].
* ↑ Pascale, Anthony. «George Takei On "Star Trek VI: Captain Sulu To The Rescue" + John Cho, Shatner Feud + more» (en anglès). TrekMovie.com. Arxivat de l'original el 27 de juliol 2010.
# Batalla de Vilafranca

La batalla de Vilafranca del 21 de març de 1810 va ser un combat entre una divisió espanyola dirigida per Joan Caro Sureda i Luis González Torres de Navarra, el marquès de Campoverde i una brigada francesa imperial comandada per François Xavier de Schwarz, per atacar les línies de comunicació entre Barcelona i Tarragona, amenaçada pel mariscal Augereau.

## Antecedents

Després de la caiguda de Girona, el 10 de desembre de 1809, el general Joseph Souham rebé l'ordre de dispersar les desmoralitzades forces patriotes en retirada i els nous contingents que havien resultat d'una lleva en massa decretada per Joaquín Blake a principis de desembre d'aquell any, i Guillaume Philibert Duhesme es decidí a fer fora als espanyols d'Hostalric, Lleida i Tarragona.

## Batalla

La divisió de Joan Caro Sureda, composta per 2.000 regulars, 2.300 miquelets locals i els 3.000 miquelets de Francesc Rovira i Sala, va sorprendre Vilafranca del Penedès i va capturar la seva guarnició de 800 homes formada per tropes de la Confederació del Rin.

## Conseqüències

Les tropes espanyoles van caure sobre Manresa a principis d'abril on Joan Caro Sureda va ser ferit el dia, 2 i sent substituït per Campoverde, i va expulsar Schwarz i els seus soldats alemanys de la ciutat amb grans pèrdues el 5 d'abril. Aquest petit desastre va fer que el mariscal mariscal Augereau retirés les tropes imperials que amenaçaven Tarragona.
El 13 de maig les tropes franceses ocupen la fortalesa d'Hostalric, i Lleida el 14 de maig.

## Referències

* ↑ Oman, 2018 (1902), p. 228.
* ↑ Guia dels escenaris de la guerra del Francès a Catalunya. Generalitat de Catalunya, 2008, p. 43.
* ↑ Smith, Digby. The Napoleonic Wars Data Book. Londres: Greenhill, 1998, p.342. ISBN 1-85367-276-9.
* ↑ Jaques, Tony. Dictionary of Battles and Sieges: F-O. Greenwood Publishing Group, 2007, p. 630. ISBN 0313335389.
* ↑ Lipscombe, Nick. Wellington's Eastern Front: The Campaign on the East Coast of Spain 1810-1814. Nick Lipscombe, 2016, p. xii. ISBN 1473850746.
* ↑ Rickard, J. Siege of Lerida, 15 April-14 May 1810 (en anglès). History of War, 27/5/2008.

## Bibliografia

* Oman, Charles William Chadwick. A History of the Peninsula War. vol.III. Books on Demand, 2018 (1902).
# Lewiston (Nova York)

Lewiston és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 16.257 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lewiston tenia 2.781 habitants, 1.268 habitatges, i 735 famílies. La densitat de població era de 1.003,5 habitants/km².
Dels 1.268 habitatges en un 21,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,9% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 42% no eren unitats familiars. En el 37,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,11 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Lewiston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lewiston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Weishanita

La weishanita és un mineral de la classe dels elements natius. El seu nom fa referència a la mina Weishancheng, província de Hunan, República Popular de la Xina, on fou descoberta el 1984. Fou descrita per Li Yuheng, Ouyang Shan i Tian Peixue.

## Característiques

La weishanita és un mineral de plata, or i mercuri. Químicament és un aliatge de fórmula (Ag,Au)₃Hg₂. De l'or i l'argent predomina l'or, la mostra descoberta té una composició (Au$_{2,89}$Ag$_{0,29}$)Hg$_{1,99}$. És de color groc pàl·lid, i té una duresa de 2,5 a l'escala de Mohs. La seva densitat és alta (18,17 g/cm³), i cristal·litza en el sistema hexagonal. Té una lluentor metàl·lica i una diafanitat opaca. És extreta com a mena dels valuosos metalls or i plata.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la weishanita pertany a «01.AD - Metalls i aliatges de metalls, família del mercuri i amalgames» juntament amb els següents minerals: mercuri, belendorffita, kolimita, eugenita, luanheïta, moschellandsbergita, paraschachnerita, schachnerita, amalgames d'or, potarita i altmarkita.

## Formació i jaciments

Apareix a la zona silificada d'un jaciment de plata i or en roca granulita amb biotita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: or natiu, plata nativa, acantita, pirita, galena, esfalerita, pirrotina o scheelita. A banda de la mina xinesa de la província de Hunan, la seva localitat tipus, també se n'ha trobat a Sumidouro, Minas Gerais, Brasil.

## Referències

* ↑ «Weishanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 febrer 2015].
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Weishanite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ «Weishanite» (en anglès/francès). The EUROMIN project. [Consulta: 7 maig 2012].
# San (lletra grega)

La san (Ϻ en majúscula i ϻ en minúscula) era una lletra de l'alfabet grec arcaic. Anava entre la Π i la Ϙ, en una posició paral·lela a la de la tsade fenícia, tot i que el seu nom ve de la shin.
Solia tenir un valor fonèmic de /s/, però va anar caient en desús a favor de la sigma. L'últim ús de què es té constància és a l'arcadoxipriota el segle vi aC. Tenia una forma lleugerament diferent (anomenada tsan) i tenia el valor d'una /ts/, com a substituta d'una consonant anterior (labiovelar abans de vocal frontal) que en altres dialectes havia estat reemplaçada per una tau.
La san (o bé la seva contrapartida fenícia) va passar als antics alfabet itàlics. En l'etrusc arcaic encara retenia la seva forma d'ema, però a partir del segle VI aC va canviar el seu aspecte per una forma més similar a la de la runa dagaz.

## Referències

* ↑ Història i representació de la tsan a la pàgina de Nick Nicholas Arxivat 2010-06-13 a Wayback Machine.
# Bandera de Mollet del Vallès

La bandera oficial de Mollet del Vallès té la següent descripció:
| « | Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, dividida horitzontalment en tres faixes; la primera d'una meitat de l'ample de la bandera blanca, amb un moll de l'escut de color vermell, situat al cantó, separat dels costats de la tela per una distància d'un novè del llarg d'aquesta i d'una amplada d'un terç d'aquest llarg; la segona d'un quart de l'ample de la bandera, vermella, i la tercera, de la mateixa amplada que la segona, blanca. | » |
| — Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya. Núm. 1338 (3 de setembre de 1990), p. 4142 |||
Va ser aprovada el 8 d'agost de 1990 i publicada al DOGC el 3 de setembre del mateix any amb el número 1338.

## Simbologia

El moll és un senyal parlant tradicional.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Oriental

## Referències

* ↑ Catalunya. Generalitat «Anunci relatiu a l'aprovació de la bandera municipal de Mollet del Vallès (Vallès Oriental)» ( PDF). Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, Núm. 1338, 03-09-1990, pàg. 4142 [Consulta: 8 juny 2016].