OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leocàdia de Toledo

Leocàdia o Llogaia (en francès, Locaie) va ser una noia de Toledo, morta com a màrtir el 304 durant les persecucions de Dioclecià. És venerada com a santa per diverses confessions cristianes. La festivitat de Santa Leocàdia ja apareix indicada el 9 de desembre a martirologis del segle ix, i la devoció a la santa a Toledo consta des d'antic, amb una església dedicada ja al segle VII: el 633, una església de Santa Leocàdia va ser la seu del Quart Concili de Toledo. No obstant això, el seu nom no apareix a l'himne que Prudenci va dedicar als màrtirs d'Hispània. Aquesta església existia d'abans, sorgida a partir d'una capella edificada sobre la tomba de la màrtir. Correspon, segurament, a una persona real que va ser martiritzada. La tradició, després, va assignar la data del 9 de desembre i va elaborar les actes del martiri, on es donen altres detalls potser llegendaris, com el fet que la jove volgués seguir l'exemple d'Eulàlia de Mèrida i busqués el martiri, presentant-se voluntàriament davant el prefecte romà per confessar la seva fe. Les actes narren que el prefecte Dacià va ordenar torturar-la i que, a la presó, Leocàdia va morir a conseqüència dels turments patits.
Va ser sebollida a la necròpolis de la ciutat, fora muralla a la ribera del Tajo, on va començar a ésser venerada. Sobre la tomba es va aixecar després l'ermita del Cristo de la Vega. Es pensa que la primera basílica deu haver-s'hi edificat ja al segle iv, essent ampliada per Sisebut el 618. El seu culte es va difondre a partir del segle VII. Dintre la ciutat, on van traslladar-se les relíquies, es va aixecar, sobre la casa que havia habitat la santa, segons la tradició, la Basílica de Santa Leocàdia. Una altra església es va erigir a la presó on va morir, vora l'alcàsser.
Al segle ix, les seves relíquies van ser traslladades, per escapar de les persecucions d'Abd ar-Rahman II. Van ésser portades a Oviedo, on Alfons II d'Astúries va erigir una basílica en honor seu, l'anomenada Cripta de Santa Leocadia. Al segle xi, un dels comtes d'Hainaut, que era a Castella com a pelegrí a Compostel·la, va ajudar el rei Alfons VI de Castella en la seva lluita contra els musulmans; com a recompensa, va rebre les relíquies de Santa Leocàdia i Sant Sulpici. El comte va portar-les a l'abadia benedictina de Saint-Ghislain, avui a Bèlgica.
Felip el Bell i Joana de Castella van portar-ne a Toledo una tíbia. Durant el segle xvi, l'abadia de Saint-Ghislain va patir atacs, i el tercer Duc d'Alba va intentar rescatar les relíquies de la santa, sense èxit. El jesuïta Miguel Hernández, de Toledo, va trobar-les a les ruïnes de l'abadia en 1583, d'on les va portar a Roma en 1586 i des d'allí, passant per València i Conca, a Toledo, on van arribar l'abril de 1587 i es van guardar en una urna d'argent a la capella de l'Ochavo, a la catedral.

## Enllaços externs

* Santa Leocadia, al lloc de l'arxidiòcesi de Toledo Arxivat 2016-04-15 a Wayback Machine.
* Leocadia Entrada a la Catholic Encyclopedia
# Lara Nabhan

Lara Nabhan (Zahlé, 17 de juliol de 1989) és una periodista libanesa, que treballa per al canal Al Arabiya, considerada una de les periodistes àrabs més belles.
Nascut a Zahlé, Líban, el 17 de juliol de 1989, en una família musulmana pertanyent a la secta xiïta del Líban. Va estudiar a la Universitat Antonine.
Des del 2012 treballa al canal Al Arabiya, des de Dubai, als Emirats Àrabs Units, on també viu.

## Referències

* ↑ wwwadmin. «لارا نبهان Lara Nabhan» (en àrab). السيرة الذاتية. قصة حياة. معلومات. ويكيبيديا, 23-07-2016. [Consulta: 4 desembre 2022].
* ↑ Gamal, Mohamed. «لارا نبهان | أجدد اطلالاتها علي قناة الحدث». جميلات الإعلام العربي. [Consulta: 4 desembre 2022].
* ↑ «Le point de vue de Lara Nabhan: Quand je veux voyager dans ma tête, c'est Fairouz qui m'emporte» (en francès). www.arabnews.fr. [Consulta: 4 desembre 2022].
# Leptobotia tchangi

Leptobotia tchangi és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.
És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat, el qual viu a Àsia: la Xina (Fujian, Hubei, Hunan, Jiangxi i Zhejiang).
Les seues principals amenaces són la pesca, la contaminació de l'aigua i el creixement de la població humana.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ UICN (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
* Discover Life (anglès)
# Leptobrachella mjobergi

Leptobrachella mjobergi és una espècie de granota que viu a Brunei, Indonèsia i Malàisia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M. & Yambun, P. 2004. Leptobrachella mjobergi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 13 de gener de 2008.
# Leptobrachella

Leptobrachella és un gènere de granota de la família Megophrydae en l'ordre Anura. Es troben a Borneo i a les Illes Natuna.

## Taxonomia

* Leptobrachella baluensis Smith, 1931.
* Leptobrachella brevicrus Dring, 1984.
* Leptobrachella mjobergi Smith, 1925.
* Leptobrachella natunae (Günther, 1895).
* Leptobrachella palmata Inger & Stuebing, 1992.
* Leptobrachella parva Dring, 1984.
* Leptobrachella serasanae Dring, 1984.

## Referències

* Informació sobre aquest gènere de granotes. (anglès)
# Lagfaf

Lagfaf (àrab لڭفاف) és una comuna rural de la província de Khouribga de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 8.510 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Laghdira

Laghdira (en àrab لغديرة, Laḡdīra; en amazic ⵖⴷⵉⵔⴰ) és una comuna rural de la província d'El Jadida, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 19.973 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Liedekerke

Liedekerke és un municipi belga de la província del Brabant Flamenc, a la regió de Flandes. El 2018 tenia 13.188 habitants.
# Casa de naixement de Franz Schubert

La casa de naixement de Franz Schubert (en alemany: Schubert Geburtshaus), a Viena, Àustria, va ser el lloc de naixement, el 1797, del compositor Franz Schubert. Avui és un museu, part de la xarxa de museus municipals de l'estat de Viena.

## Descripció
### Història

Els pares del compositor, Franz i Maria Schubert, vivien en un apartament de la finca, aleshores anomenada Zum roten Krebsen ("El cranc vermell"). El seu fill Franz va néixer el 31 de gener de 1797; era el dotzè de catorze fills, dels quals només cinc van sobreviure la infància. El 1801, la família es va traslladar a la Säulengasse.

### Museu

Una gran part de l'últim pis és actualment un museu, dedicat al compositor, en el qual es documenta la seva vida i el seu desenvolupament musical, a més del seu cercle d'amistats. Hi ha diversos retrats del compositor, inclosos els dels pintors Wilhelm August Rieder, Moritz von Schwind i Leopold Kupelwieser.
L'edifici també acull les sales commemoratives de Stifter, on s'hi exposen una cinquantena de pintures de l'escriptor i pintor Adalbert Stifter (1805–1868).

### Transport

El museu, situat a la Nußdorfer Straße 54, al 9è districte (Alsergrund), s'hi arriba amb les línies 37 i 38 de tramvia, baixant a la parada de Canisiusgasse.

## Referències

* 1 2 3 4 «Schubert Geburtshaus» (en alemany). Wien Museum. Arxivat de l'original el 2021-11-05. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ "Schubert Franz" musicologie.org. Retrieved 3 November 2021.
# Torrent de l'Oller (l'Abella)

El torrent de l'Oller és un torrent del terme municipal de Sant Martí de Centelles, a la comarca d'Osona. Discorre pel territori del poble de l'Abella.
Es forma a la mateixa cinglera principal dels Cingles de Bertí, a prop i al sud-est de la masia del Sunyer, des d'on davalla cap al sud-est per territori del poble de l'Abella. En el primer tram deixa a la dreta la Font del Rouret, el Grau de Can Tresquarts i la Baixa, i a l'esquerra el Pla de l'Adorar, la urbanització de l'Oller, la capella de la Mare de Déu dels Àngels i la masia de l'Oller, on arriba ja a la zona més plana, propera al Congost. Sempre cap al sud-est, llevat del darrer tram, on es decanta cap a llevant, deixa a la dreta la Rectoria, la Casanova i Can Benet, a més de la Font dels Capellans. Tot seguit travessa la línia del ferrocarril de Barcelona a Puigcerdà, i s'aboca en el Congost al nord del Pont de Fontmolsa, al nord-est de Can Benet.
# Pardal de Cap Verd

El pardal de Cap Verd (Passer iagoensis) és una espècie d'ocell de la família dels passèrids (Passeridae) que habita sabanes, conreus i ciutats a les illes de Cap Verd.

## Referències

* ↑ «Pardal de Cap Verd». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
* ↑ Fitxa del pardal de Cap Verd a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 20/01/2013 (anglès)
# Fosfociclita-(Fe)

La fosfociclita-(Fe) és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La fosfociclita-(Fe) és un fosfat de fórmula química Fe$^{2+}$₂(P₄O₁₂). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5596/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Halamish wadi, a la conca de l'Hatrurim, dins el Consell Regional de Tamar (Districte del Sud, Israel). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Phosphocyclite-(Fe)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 març 2022].
# Raffaele Lombardo

Raffaele Lombardo (Catània, 29 d'octubre de 1950) és un polític sicilià. Es llicencià en medicina i s'especialitzà en medicina forense. El 1977 fou dirigent del moviment juvenil de la Democràcia Cristiana Italiana i el 1986 fou escollit regidor de l'ajuntament de Catània, i diputat de l'Assemblea Regional Siciliana a les eleccions regionals 1986 i 1991. El 1992 fou condemnat per abús de poder i el 1994 per associació il·lícita en contractes públics. El 2000 també fou acusat de suborn, però fou absolt pels jutges. El 2000 fou escollit tinent d'alcalde de Catània, càrrec que renuncià el 2003 quan fou nomenat president de la província de Catània.
A les eleccions europees de 1999 i 2004 fou escollit eurodiputat. El 2005 ingressà al Moviment per l'Autonomia i abandonà la presidència de Catània per a presentar-se a les eleccions regionals de Sicília de 2008, en les quals fou elegit president.

## Enllaços externs

* Web oficial de Raffaele Lombardo Arxivat 2003-05-20 a Wayback Machine.
# Riu Kapuas

El riu Kapuas (o riu Kapoeas) és un riu a la part indonèsia de l'illa de Borneo, al centre geogràfic del sud-est asiàtic marítim. Amb 1.143 quilòmetres de longitud, és el riu més llarg de l'illa de Borneo i el riu més llarg d'Indonèsia i un dels rius insulars més llargs del món.
S'origina a la serralada de Müller al centre de l'illa i desemboca cap a l'oest al mar de la Xina Meridional creant un extens delta pantanós. El delta es troba a l'oest-sud-oest de Pontianak, la capital de la província de Kalimantan Occidental. Aquest riu Kapuas s'ha de distingir d'un altre riu Kapuas, que neix a l'altra banda de la mateixa serralada al centre de Borneo, però flueix cap al sud, fusionant-se amb el riu Barito i desembocant a la mar de Java.

## Referències

* ↑ Göltenboth, Friedhelm (2006) Ecology of insular Southeast Asia: the Indonesian Archipelago, Elsevier, ISBN 0-444-52739-7 p. 157
* ↑ MacKinnon, p. 133
* ↑ Noni Arnee. «Pesona di Bawah Garis Katulistiwa» (en indonesi). Suara Merdeka, 21-08-2009. Arxivat de l'original el 8 March 2012. [Consulta: 22 març 2010].
* ↑ Kapuas River Arxivat 26 April 2015 a Wayback Machine., Encyclopædia Britannica on-line

## Bibliografia

* MacKinnon, Kathy (1996) The ecology of Kalimantan, Oxford University Press. ISBN 0-945971-73-7
# Stari Babtugai

Stari Babtugai (en rus: Старый Бавтугай) és un poble del Daguestan, a Rússia, que el 2019 tenia 2.305 habitants. Pertany al districte rural de Kiziliurt.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Stade Pierre-Antoine

L'Stade Pierre-Antoine és una estadi de rugbi a Castres (Tarn), on el Castres Olympique disputa els partits del Top 14.
Situat al cor del districte de Bisséous, l'Estadi Pierre Antoine era propietat del Castres Olympique després de la guerra. L'any 1989 el va comprar l'ajuntament de la ciutat i el va renovar. L'any 1993, amb el títol de campió de França aconseguit pel Castres Olympique, es va construir una tribuna amb 1.400 places. L'any 1999 s'hi van afegir 1.532 places més. Amb aquestes ampliacions la capacitat va passar de 4.000 a 7.000 seients. L'any 2008 es va construir una nova tribuna al sud i des d'aleshores la capacitat és d'11.500 espectadors.
En 1999 l'estadi va acollir un partit de rugbi entre les seleccions de França i Romania, que van guanyar els francesos 62-8.
Hi ha el debat sobre canviar el nom de l'estadi a Francis Rui, emblemàtic jugador del club durant 20 anys (1976 a 1996), guanyador del Bouclier de Brennus el 1993, que va morir tràgicament en un accident de cotxe el 2001.
# Tal·liofarmacosiderita

La tal·liofarmacosiderita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la farmacosiderita.

## Característiques

La tal·liofarmacosiderita és un arsenat de fórmula química TlFe₄[(AsO₄)₃(OH)₄]·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013. Cristal·litza en el sistema isomètric.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu d'Història Natural de Londres (Anglaterra), amb el número de registre: 2013,151 i a les col·leccions mineralògiques del Museu Victoria, a Melbourne (Austràlia), amb els números de registre: m52852 i m52853.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Allchar, a la localitat de Rožden, dins el municipi de Kavadarci (Macedònia del Nord). També ha estat descrita a l'óblast de Múrmansk (Rússia), i a la mina La Estrella, a la localitat de Cuevas del Almanzora, a la província d'Almeria (Andalusia, Espanya). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Thalliumpharmacosiderite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 febrer 2022].
# Het Hogeland

Het Hogeland és un municipi de la província de Groningen, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener del 2021 tenia 47.843 habitants repartits sobre una superfície de 907,58 km² (dels quals 424,83 km² corresponen a aigua). També inclou les illes deshabitades de Rottumeroog i Rottumerplaat.
Het Hogeland va ser creat el 2019 després de la fusió dels municipis de Bedum, De Marne, Eemsmond i Winsum.

## Nuclis més grans

| Nom | Població (2020) |
| Bedum | 8.655 |
| Winsum | 7.405 |
| Uithuizen | 5.395 |
| Uithuizermeeden | 3.395 |
| Warffum | 2.140 |
| Leens | 1.970 |
| Baflo | 1.745 |

## Administració

El consistori actual, després de les eleccions municipals del 21 de novembre del 2018, és dirigit per Henk Jan Bolding de Crida Demòcrata Cristiana. El consistori consta de 29 membres, compost per:
* GemeenteBelangen, 8 escons
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 6 escons
* ChristenUnie, 4 escons
* Partit del Treball, (PvdA) 4 escons
* GroenLinks 3 escons
* Partit Socialista (SP), 2 escons
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 2 escons

## Referències

* ↑ «Kogel is door de kerk: Bedum, De Marne, Winsum en Eemsmond fuseren» (en neerlandès). RTV Noord, 13-10-2016. [Consulta: 22 abril 2021].
* ↑ «Kerncijfers wijken en buurten 2020» (en neerlandès). Oficina Central d'Estadística, 17-07-2020. [Consulta: 22 abril 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Sònia Godall i Cassi

Sònia Godall i Cassi (Barcelona, 28 de març de 1968) fou una atleta catalana especialitzada en llançament de disc.

## Trajectòria

Començà a practicar l'atletisme de la mà del seu oncle Llorenç Cassi, també atleta. Pel que fa a clubs, va pertànyer al CN Barcelona, Centre Gimnàstic Barcelonès, CA Chapín Jerez i Integra 2.
La seva prova principal fou el llançament de disc, on fou continuadora d'Encarna Gambús i predecessora d'Irache Quintanal. En aquesta prova fou nou vegades campiona de Catalunya, entre el 1987 i el 2003. També fou campiona d'Espanya l'any 1993 i va batre el rècord estatal l'any 1992. També destacà en d'altres proves com el llançament de javelina, dos cops campiona de Catalunya, llançament de martell, campiona de Catalunya i Espanya, i triple salt, prova en què establí el rècord català l'any 1988.
Competí dotze cops amb la selecció espanyola i participà en la Copa del Món de Barcelona de l'any 1989.

## Palmarès
### Campiona de Catalunya

* Llançament de disc: 1987, 1988, 1989, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2003
* Llançament de javelina: 1988, 1995
* Llançament de martell: 1993

### Campiona d'Espanya

* Llançament de disc: 1993
* Llançament de martell: 1994

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sònia Godall Cassi». Gran Enciclopèdia Catalana, 30-04-2013. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Sonia Godall: Todo un LP». Mundo Deportivo, 08-05-1988. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Doblete de Sonia Godall». Mundo Deportivo, 17-07-1988. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat de Catalunya». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-20. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat d'Espanya». RFEA. Arxivat de l'original el 2017-08-04. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Sònia Gelmà

Sònia Gelmà és una periodista esportiva catalana. Des del 2000 fins al 2016 va treballar al departament d'esports de RAC1, per la qual va ser micròfon autònom al Barça juga a Rac1. Al setembre del 2016 va abandonar l'emissora privada i va passar a Catalunya Ràdio on presenta el programa diari «Tot Costa», juntament amb Jordi Costa. El 2021 aquest programa va celebrar la mil·lèsima edició. És col·laboradora habitual del diari El Periódico.

## Referències

* ↑ «Les periodistes esportives: Sònia Gelmà». Catalunya Ràdio, 15-03-2019. [Consulta: 29 desembre 2019].
* ↑ «Golàs per l'escaire de CatRàdio a Rac1». Directe.cat [Consulta: 19 febrer 2022].
* ↑ A.C.R. «Jordi Costa i Sònia Gelmà: “L'expectativa que s’està generant fa vertigen”». Ara, 29-08-2016.
* ↑ «'Tot costa', el nou programa d'esports per als vespres de Catalunya Ràdio», 25-07-2016. [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ Vilanova, Albert «Jordi Costa i Sònia Gelmà: «Premsa i futbolistes estem una mica girats d'esquena»». Nació Digital, 17-04-2021.
* ↑ «Sònia Gelmà». El Periódico, 2022. [Consulta: 17 març 2019].
# Ielan (Saràtov)

* Per a altres significats, vegeu «Ielan».
Ielan (en rus: Елань) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 655 habitants. Pertany al districte municipal de Rtísxevo.

## Referències

* ↑ «Aleksandrovka». GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Ртищевского муниципального района Саратовской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Об утверждении реестра административно-территориального деления Саратовской области (с изменениями на 12 апреля 2019 года), Постановление Правительства Саратовской области от 29 октября 2015 года №545-П». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2020-11-13. [Consulta: 22 novembre 2020].
# Síndrome de la cara buida

La síndrome de la cara buida consisteix a la por o ansietat que produeix en algunes persones la retirada de la mascareta quirúrgica usada per motius mèdics, rebutjant a treure-se-la per salut o estètica. El terme fou popularitzat l'any 2020 pel psicòleg José Antonio Galiani el qual destacava com la mascareta quirúrgica havia servit durant la pandèmia de COVID-19 per a ocultar trets facials rellevants sobretot els que permeten identificar emocions, i, per tant, havien permès un distanciament respecte a l'estat emocional d'altres persones.

## Especificacions

Aquesta síndrome no és una malaltia mental ni un trastorn, a més de no estar tipificada als manuals de diagnòstic. Sorgeix amb la desaparició d'obligatorietat de portar mascaretes durant la pandèmia de Covid19. Moltes persones se sentiran menys protegides davant de la malaltia i desenvoluparan un profund malestar en veure que altres ciutadans no la porten.

## Característiques

Hi ha tres característiques que són les més freqüents per reconèixer la síndrome de la cara buida:
* Por a contagiar o ser contagiat.
* La sensació d'inseguretat a no portar la màscara i mostrar de nou els trets facials.
* Sentir-se incòmode si s'interactua amb algú que no la porta.
El tractament de cura variarà segons les causes, si s'ha d'afrontar un perfil de por extrema al contagi o si s'ha de treballar una por a l'exposició pública, una baixa autoestima o un mal concepte de si mateixa.

## Referències

* ↑ Redacción. «Los psicólogos advierten sobre el síndrome de la cara vacía», 22-06-2021. [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ Carmen Millán. «‘El síndrome de la cara vacía’, el estrés de los que no quieren quitarse la mascarilla por salud o estética», 20-06-2021. [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ Monterroso, G. «El 'síndrome de la cara vacía', una de las secuelas emocionales del Covid-19». NIUS, 19-10-2020 [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ «Los psicólogos advierten del 'Síndrome de la cara vacía' con la desaparición de las mascarillas», 22-06-2021. [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ «¿Qué es el síndrome de la cara vacía?», 22-06-2021. [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ LILLIAN SUWANRUMPHA. «Fin de las mascarillas: ¿qué es el síndrome de la cara vacía?», 22-06-2021. [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ Martínez, Samuel «¿Qué es el 'Síndrome de la cara vacía' y por qué algunas personas pueden llegar a padecerlo?». elDiario.es, 05-07-2021 [Consulta: 27 març 2022].

## Enllaços externs

* Síndrome de la cara buida a La tarde en 24h de RTVE