OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Schistura reticulofasciata

Schistura reticulofasciata és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Fa 3,8 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical, el qual viu als rierols de fons pedregós de la conca del riu Brahmaputra a Meghalaya (l'Índia).

## Amenaces

La seua principal amenaça és la pèrdua del seu hàbitat a causa dels desastres naturals i els canvis antropogènics (com ara, la desforestació, la qual és un problema especialment greu a Meghalaya).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ John McClelland, 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941–948.
* 1 2 Singh, A., Sen, N., Banarescu, P. & Nalbant, T. T., 1982. New noemacheiline loaches from India (Pisces, Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 23 (for 1981): 201-212.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A. G. K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, l'Índia. 775 p.
* ↑ Molur, S. i S. Walker (eds.), 1998. Freshwater fishes of India. Zoo Outreach Organisation, Tamil Nadu, l'Índia.
* ↑ FishWise (anglès)
* ↑ India Biodiversity Portal (anglès)
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Kottelat, M., D.R. Harries i G.S. Proudlove, 2007. Schistura papulifera, a new species of cave loach from Meghalaya, India (Teleostei: Balitoridae). Zootaxa 1393:35-44.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* AQUATAB (txec)
# Simbescalina

La simbescalina, o 3,5-dietoxi-4-metoxifenetilamina és una droga psicodèlica poc coneguda. És un isòmer de l'asimbescalina. Fou sintetitzada per primer cop per Alexander Shulgin. Al seu llibre PIHKAL (Phenethylamines I Have Known and Loved), la dosi emprada és de 240 mg, i la durada de l'efecte de 10 a 15 hores. La simbescalina causa pocs efectes, entre els quals destaca l'elevació de l'estat d'alerta. Existeixen poques dades més sobre la seva farmacologia i toxicitat.

## Referències

* ↑ NIDA Research Monograph (en anglès). National Institute on Drug Abuse, 1976, p. 76.

## Vegeu també

* Fenetilamina
* Tiosimbescalina

## Enllaços externs

* Simbescalina al PIHKAL
# Koninklijke Luchtvaart Maatschappij

KLM (IATA: KL, OACI: KLM, i Callsign: KLM) és l'acrònim de Koninklijke Luchtvaart Maatschappij (usualment anomenada Royal Dutch Airlines, literament del neerlandès Companyia Reial d'Aviació) per a l'aerolínia dels Països Baixos, és filial de l'empresa Air France-KLM des de fins del 2003.
Establerta a l'Aeroport de Schiphol, prop d'Amsterdam, Països Baixos. Air France-KLM forma part de l'aliança d'aerolínies SkyTeam juntament amb Delta Air Lines, Aeroméxico, Korean Air, CSA Czech Airlines, i Alitalia. Air France-KLM és l'aerolínia principal de França i Països Baixos.

## Història

KLM va néixer a la tardor de 1919 de la idea d'un emprenedor pilot holandès, Albert Plesman i va començar a volar entre Amsterdam i Londres a la primavera de 1920. Inicialment volava amb de Havilland DH.16 britànics però aviat va canviar-los per avions Fokker L'any 1930 KLM ja volava setmanalment d'Amsterdam a Batavia, aleshores capital de les Indies Oriental Holandeses, actualment Jakarta, Indonèsia.

## Referències

* 1 2 Allen, Oliver E. Las Primeras líneas aéreas I (en castellà). Barcelona: Folio, 1994, p. 29,32. ISBN 84-7583-945-2.
# Vojka nad Dunajom

Vojka nad Dunajom és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1186.
# Alció de les Palau

L'alció de les Palau (Todiramphus pelewensis) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita el boscos humids de les terres baixes de l'arxipèlag de Palau, a l'oest de les Carolines.

## Taxonomia

Considerada una subespècie de Todiramphus cinnamominus va ser classificada una espècie de ple dret arran els treballs d'Andersen et al. 2015 i Clements et al. 2015.

## Referències

* ↑ Michael J. Andersen, Hannah T. Shult, Alice Cibois, Jean-Claude Thibault, Christopher E. Filardi, Robert G. Moylei. Rapid diversification and secondary sympatry in Australo-Pacific kingfishers (Aves: Alcedinidae: Todiramphus). 2015. The Royal Society
* ↑ J. F. Clements, T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, i C. L. Wood. 2015. The eBird/Clements checklist of birds of the world
# Núria Vidal

Núria Vidal Villa (Ciutat de Mèxic, 1949) és crítica de cinema en diaris, revistes i televisió des de 1984. Llicenciada en Geografia i Història. Delegada a Espanya del Festival de Berlín 2006-2012. Des de l'any 2008 imparteix classes de Crítica a l'ESCAC. Ha publicat una trentena de llibres de cinema, els dos últims, Blancanieves, 2012, i Maribel Verdú, 2012. L'any 2011 publica la seva primera novel·la, La piedra negra.

## Referències

* ↑ «Núria Vidal». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
# Abbàs ibn Nàssih

Abu-l-Alà Abbàs ibn Nàssih ath-Thaqafí al-Jazarí fou un poeta de l'Àndalus del segle ix. Va viure durant uns anys a Egipte, el Hijaz i l'Iraq. Fou home de confiança de l'emir Al-Hàkam I, que el va nomenar cadi de la seva ciutat natal, Al-Jazira al-Khadrà (Algesires). Va morir vers el 852, cap al final del regnat d'Abd-ar-Rahman II.

## Referències

* ↑ ANDÚ RESANO, Fernando, El esplendor de la poesía en la Taifa de Zaragoza, Zaragoza, Mira, 2007. ISBN 978-84-8465-253-3.
* ↑ «كتاب التشبيهات من أشعار أهل الأندلس» (en àrab). الموسوعة الشاملة. Arxivat de l'original el 2020-08-24. [Consulta: 15 juny 2024].
# Casa Neus Galwey

La Casa Neus Galwey és un edifici desaparegut, que era a la Ronda del Carril de la Garriga (Vallès Oriental) que formava part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Era un habitatge unifamiliar aïllat de composició simètrica. Constava de soterrani, planta baixa i pis. Les parets estaven estucades, la part central de la façana a la Ronda i les cantonades amb reixes horitzontals. Les obertures estaven encerclades amb vessants d'aigua, circular a la planta pis. Tenia cornisa perimetral continua, en arquitrau. Com a element singular calia destacar a la façana principal un frontó on hi ha relleus amb motius vegetals.

## Referències

* ↑ «Casa Neus Galwey». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Voja

El Voja - Вожа (rus) - és un riu de Rússia. Passa per l'óblast de Riazan, és un afluent de l'Okà. Fa 103 km de llargària, els seus afluents principals són el Palnaia, el Brovka, el Metxa i el Serenka. Passa per la ciutat de Ríbnoie.
# Katarina Barruk

Elina Maria Katarina Barruk (Storuman, 5 de desembre de 1994), més coneguda com a Katarina Barruk, és una cantautora, cantant de joik i docent sami sueca que escriu les lletres de les seves cançons en sami d'Ume.

## Biografia

Katarina Barruk és filla del expert en llengua sami d'Ume Henrik Barruk, i és una de les menys de 20 persones que parlen aquesta llengua. Va començar a cantar des de petita i va escriure la seva primera cançó després de la seva confirmació quan tenia 13 anys. Va ser proclamada Jove Artista de l'Any 2012 al festival Riddu Riđđu. El 2015 va participar en l'àlbum col·lectiu Russuoh vuölieb i va publicar el seu primer àlbum Báruos en col·laboració amb el músic Frode Fjellheim, en què combina el joik amb música pop. El 2018 va estrenar el projecte Avant Joik amb la compositora Maja Ratkje al Sónar Festival de Barcelona. El 2020 va rebre el premi Skaps en la categoria portador de cultura.
Katarina Barruk és activa en la recuperació de la llengua sami d'Umeå i dirigeix "språkbads" on gent de totes les edats es troben per parlar aquesta llengua. També ha treballat com a professora de sami a Umeå i Storuman.

## Discografia
### Solo

* 2015 Báruos
* 2022 Ruhttuo

### Col·laboracions

* 2015 Russuoh vuölieb, àlbum col·lectiu
* 2017 Golbma Jiena (Tres veus), single amb Marja Mortensson i Elina Mikalsen
* 2021 Live In Bergen, amb Avant Joik

## Referències

* ↑ Andersson, Camilla «Umesamiskan - en viktig del av Katarinas liv». minoritet.se, 29-09-2014 [Consulta: 31 octubre 2020].
* 1 2 Lindstrand, Åsa «Språkveiviseren Katarina». samefolket.se, 04-07-2015 [Consulta: 31 octubre 2020].
* ↑ «Avant Joik». Web de Maja Ratkje. [Consulta: 31 octubre 2020].
* ↑ «Katarina Barruk först att motta Skaps kulturbärarpris». Sveriges radio, 29-06-2020 [Consulta: 22 novembre 2020].
# Katarina Jee

La Biblioteca mòbil Katarina Jee (en estonià: Raamatukogubuss Katarina Jee) és un autobús de la Biblioteca Central de Tallinn i bibliobús que opera a Tallinn (Estònia). Es tracta del primer (2008) i, actualment, únic bibliobús que opera al país bàltic. El nom Katarina Jee fa referència a un personatge de la novel·la Toomas Nipernaadi, de l'autor estonià August Gailit.
La biblioteca és un autobús Volvo modificat, customitzat a Finlàndia per Kiitokori OY, que ha estat treballant amb aquests vehicles des del 1965. El disseny interior i exterior va ser realitzat per l'artista de la Biblioteca Central de Tallinn Kertu Sillaste.
Aquest bibliobús opera entre dilluns i dijous a Lasnamäe, Haabersti, Nõmme i Pirita, parant mitja hora en cada parada. El divendres l'autobús visita escoles, llars d'infants, centres de dia per joves i gent gran, així com en esdeveniments públics.
La biblioteca mòbil Katarina Jee transporta 8.000 objectes que poden consultar-se al catàleg online ESTER, entre els que es troben una selecció de llibres i revistes en estonià, rus i anglès, així com audiollibres en estonià. Es necessita un carnet de la Biblioteca Central de Tallinn vàlida per realitzar préstecs de qualsevol material de l'autobús, que posteriorment poden ser retornats a les lleixes o a qualsevol branca de la Biblioteca Central.

## Referències

* ↑ «KATARINA JEE JOINS THE CYC4LIB -JOURNEY». Cycling For Libraries., Mar 18, 2012 [Consulta: 28 abril 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 29 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2012-12-10 a Wayback Machine. (en anglès)
* Pàgina de facebook
* Cobertura dels mitjans Arxivat 2014-01-11 a Wayback Machine. (en estonià)
# Kabak kalye

Kabak kalye és un plat de carabassó (zucchini) de la cuina turca. Es fa especialment amb els nous carabassons o "Sakız kabağı" (literalment "carabassons de Quios") quan aquests apareixen a la primavera. La paraula kalye ve de l'àrab i significa "fregit" encara que aquest plat és un guisat amb l'ingredient bàsic, el carabassó, fregit. Es fa amb cebes, tomàquets, espècies (molt poc) i oli d'oliva. Alguns ho fan amb carn i margarina també. Gairebé sempre és decorat amb anet.
Normalment sense carn, grassa (o margarina) i salça (s'utilitzen tomàquets frescs) és un menjar molt lleuger. Hi ha qui mengen aquest plat amb iogurt (veure la imatge) o salsa de iogurt amb all, però no és una part indispensable de la recepta original.

## Vegeu també

* Kabak çiçeği dolması

## Referències

* ↑ http://www.nisanyansozluk.com/?k=kalye&x=0&y=0
* ↑ Türk mutfak kültürü üzerine araştırmalar, 1993. Türk Halk Kültürünü Araştırma ve Tanıtma Vakfı, 1993.
* ↑ https://www.nasilyapilirtarifleri.com/kabak-cicegi-dolmasi/ Arxivat 2018-11-30 a Wayback Machine.
# Kabak tatlısı

El Kabak tatlısı (turc de postres de carabasses) són unes postres tradicionals de la cuina turca fetes a base de carabasses i sucre.
Es prepara coent les carabasses pelades i trossejades en aigua o al forn. S'utilitza un got de sucre comú per quilo de carabasses. També es pot fer al forn. Un cop cuinat, se serveix amb kaymak i nous per sobre.

## Vegeu també

* Ayva tatlısı

## Referències

* ↑ Molina, Xavier. Travelling through desserts: Best desserts of Europe and Middle East (en anglès). CreateSpace Independent Publishing Platform, 4 agost 2009. ISBN 978-1453748879 [Consulta: 3 desembre 2014].

## Enllaços externs

* Imatges de "kabak tatlısı"
# Vérkhniaia Otla

Vérkhniaia Otla (en rus: Верхняя Отла) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 28 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Vérkhniaia Stàritsa

Vérkhniaia Stàritsa (en rus: Верхняя Старица) és un poble (possiólok) del krai de Perm, a Rússia, que forma part del raion de Gaini. El 2010 tenia 822 habitants.
# Julio Peña Muñoz

Julio Peña Muñoz (Madrid, 18 de juny de 1912 - Marbella, Màlaga, 27 de juliol de 1972) va ser un actor espanyol.

## Biografia

Nascut en el si d'una família d'artistes, era fill de l'actor Ramón Peña, en la Companyia del qual s'integra en 1928, des d'on passaria a la del Teatre Infanta Isabel de Madrid.
Debuta al cinema en 1930 amb Doña Mentiras, i un any després es trasllada a Hollywood, on roman quatre anys, gravant versions en espanyol de pel·lícules inicialment rodades per al públic anglosaxó.
De retorn a Espanya, i una vegada finalitzada la Guerra Civil represa la seva carrera, compaginant cinema i teatre. El seu moment de màxima esplendor en la pantalla gran coincideix amb la dècada dels anys quaranta, en la qual treballa a les ordres dels directors més prestigiosos del moment com Benito Perojo, Edgar Neville, Rafael Gil, José Luis Sáenz de Heredia o Juan de Orduña.
D'aquesta època daten títols que inclouen María de la O (1936), Los hijos de la noche (1939), Marianela (1940), Correo de Indias (1942), Un drama nuevo (1946), Serenata española (1947) o Confidencia (1947).
Després de contreure matrimoni en 1953 amb l'actriu Susana Canales tots dos formen la seva pròpia companyia teatral i la seva carrera cinematogràfica comença a quedar relegada a papers de repartiment, en molts casos i durant els 60, en coproduccions i Spaghetti western. Uns altres dels seus treballs van ser en les pel·lícules Punto y banca de 1961 i El noveno mandamiento de 1963, ambdues d'Enrique Carreras, i Pampa salvaje, de 1966 i dirigida per Hugo Fregonese.
Va morir sobtadament als 60 anys a Marbella, on passava uns dies de descans, després de participar en la pel·lícula Pánico en el Transiberiano.

## Referències

* ↑ «Muere de infarto el actor Julio Peña». Diario ABC, 28-07-1972. [Consulta: 10 gener 2016].
# Julio Prieto Martín

Julio Prieto Martín (Madrid, 21 de novembre de 1960) és un exfutbolista madrileny, que ocupava la posició de defensa. Va ser internacional espanyol en categories inferiors.
Va militar sobretot a l'Atlètic de Madrid, club en el qual va disputar set temporades en tres períodes, separades per una cessió al CE Castelló i tres anys al Celta de Vigo. Amb els matalassers va guanyar dos Copes del Rei, el 1985 i el 1991. Posteriorment, va jugar al CP Mérida i al Talavera CF.
En total, va sumar 305 partits a primera divisió, amb 32 gols.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Víctor Maceda

Víctor Maceda (València, 1976) és un periodista valencià que ha escrit principalment per a El Temps.
Comença a publicar a El Temps en 1998 i entra en plantilla l'any 2000. També ha participat a dos dels digitals en valencià de referència, L'informatiu i La Veu del País Valencià. En 2016 presenta el seu llibre El despertar valencià, on s'analitzen els vint anys de govern del Partit Popular de la Comunitat Valenciana entre la quarta i la novena legislatura del País Valencià, quan comença a governar l'Acord del Botànic.

## Galeria

* Entrevista a La represa (juny 2017).

## Referències

* 1 2 Enguix, Salvador «La crónica política de un tiempo y un cambio de Víctor Maceda, por Salvador Enguix». La Vanguardia, 04-10-2016.
* ↑ «"La caída del PP no se explica solo por la corrupción; todo el sistema falló"». Levante-EMV, 03-10-2016.
# Serrat de Santa Magdalena

El Serrat de Santa Magdalena és una muntanya de 735 metres que es troba al municipi de Castellar de la Ribera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Gamba

La Gamba o Gambrinus és una escultura de grans proporcions dissenyada per l'artista valencià Xavier Mariscal tot i que, curiosament, representa una gamba amb potes de llagosta, o un escamarlà. L'obra, inaugurada el 1989, va començar sent un element de reclam pel restaurant Gambrinus, un dels diversos que hi havia al Moll de la Fusta de Barcelona, dissenyat per l'arquitecte Alfred Arribas, amic de Mariscal.
L'escultura, situada la teulada del restaurant, va ser construïda amb poliestirè i polièster ignífug pel mestre faller Manolo Martín. Mesura uns 10 metres de llarg.
El local va tancar el 1998, en finalitzar el contracte, i després de llargues negociacions amb el propietari del local, l'Ajuntament de Barcelona la va adquirir, restaurar, i retornar el 2004 al mateix lloc on hi havia hagut el restaurant, a proposta de Mariscal, col·locant-la sobre una estructura de suport. L'obra està inclosa a l'inventari de Petits paisatges de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Gambrinus – Barcelona’s Giant Lobster Statue» (en anglès). Barcelona LowDown. [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ «La Gamba». mariscal.com.
* 1 2 «Art Públic». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «LA GAMBA DE MARISCAL, UN RECUERDO DEL RESTAURANTE GAMBRINUS (1989)» (en espanyol). Vestigios de Barcelona. [Consulta: 17 abril 2015].
* 1 2 Favà i Compta, Maria. Petits paisatges de Barcelona. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2003, p. 36-39. ISBN 84-7306-860-2.
* 1 2 «La gran gamba que va tornar al passeig de Colom». El Periódico, 24-06-2014.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Catalana. Enciclopèdia de Barcelona, Vol. 3, 2006. ISBN 84-412-1397-6 (en català).
# Nižná Jedľová

Nižná Jedľová és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1572.
# Casa Nebot (Figueres)

La Casa Nebot és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres situat al centre històric de la ciutat de planta baixa i dos plantes pis. La planta baixa presenta dos portals d'accés que inicien l'ordenació vertical que caracteritzarà els pisos superiors i que es realitzarà a partir de dos arcs de mig punt delimitats per dues motllures paral·leles amb ornaments de botó. El primer pis presenta una balconada correguda sostinguda per quatre mènsules; consta de dos balcons emmarcats per carreus. Al segon pis repeteix aquesta ornamentació, però sense balconada correguda. Al damunt, dos forats de ventilació en forma de creu grega. Barana de ferro i terrassa. La façana és d'obra vista, i al mig hi ha unes sigles.

## Referències

* ↑ «Casa Nebot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Abu-Hàtim al-Malzuzí

Abu-Hàtim Yaqub ibn Labid al-Malzuzí, més conegut simplement com a Abu-Hàtim al-Malzuzí fou un imam ibadita de Tripolitana, encara que moltes fonts àrabs el presenten com un simple cap rebel.
La revolta dels ibadites a Tripolitana va esclatar el setembre/octubre del 762 un any després de la mort d'Abu-l-Khattab mentre que Abu-Hàtim no fou proclamat imam ad-difà (‘imam de la defensa’) fins al 770. La discussió se centra en si la informació de Shammakhi és correcte o l'any de l'hègira (154) no estarà equivocat i en realitat seria 145.
Se sap que va conquerir Trípoli on va fer una massacra i on va establir la seva capital. Segons la crònica de Zakariya va estar en contacte amb Abd al-Rahman ben Rustum, que en aquest temps es va establir a la muntanya Adjadj i va esdevenir després fundador de l'imamat rustúmida de Tahart.
El 771 (154 de l'hègira) Abu-Hàtim va donar suport a un aixecament amazic contra el governador abbàssida d'Ifríqiya, Úmar ibn Hafs conegut com a Hazarmard; va participar amb la seva gent al setge de Tubna al Zab mentre que altres forces de la Tripolitana romanien al setge de Kairuan que fou conquerida el 155 de l'hègira (771/772).
Poc després un exèrcit abbàssida enviat des d'Egipte va aparèixer a la frontera oriental de Tripolitana. Abu-Hàtim ja era a Trípoli i va sortir d'aquesta ciutat i va derrotar l'exèrcit abbàssida a un lloc que segons els historiadors ibadites fou prop de Maghmadas (la clàssica Macomades Syrtis, moderna Marsa Zafran) indicació que podria ser errònia. Un segon exèrcit abbàssida més potent fou despatxat des del Caire el 772, sota la direcció de Yazid ibn Hàtim al-Azdí. Abu-Hàtim va cridar a les tribus ibadites de Tripolitana per fer-hi front: els nafusa, els hawwara, els darisa i altres, i va atacar els invasors lliurant una batalla decisiva el 7 de març del 772 a l'oest de la localitat de Djanbi o Djanduba en la qual els ibadites foren derrotats i dispersats. L'imam va morir junt amb milers dels seus, potser fins a trenta mil.

## Vegeu també

* Malzuza.

## Notes i referències

* 1 2 Crònica d'Abu Zakariya
* ↑ Shammakhi, Siyar, el Caire 1301
* ↑ Shamakhi a Siyar

## Bibliografia

* Les sanctuaires du Djebel Nafusa, 1899
* Lewicki, T. «al-Malzūzī». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 20 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/al-malzuzi-SIM_4885>
# La Melgosa (Llobera)

La Melgosa és una masia situada al municipi de Llobera, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Catàleg de masies i cases rurals». Ajuntament de Llobera. [Consulta: 26 desembre 2021].
# La Miñosa

La Miñosa és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 53 | 48 | 60 | 57 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].