OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacob Hübner

Jakob Hübner (o Jacob Huebner) va ser un entomòleg alemany, nascut el 20 de juny de 1761 a Augsburg i mort el 13 de setembre de 1826 en aquesta mateixa ciutat.

## Biografia

Va estudiar dibuix de 1778 a 1780 a Annenschule (escola St. Anne) i després gravat i xilografia.
Estudià especialment les papallones i començà a publicar els seus primers articles el 1785. Va fer estades a Ucraïna i a Viena a partir del 1789, on va conèixer a Ignaz Schiffermüller (1727-1806) amb el qual mantingué vincles d'amistat de per vida. Hübner es guanyà la vida com a dibuixant en una fàbrica tèxtil.
La seva obra, finament il·lustrada, es fixà en particular en l'estudi de les diferents etapes dels insectes. Contribuí a la millora de la taxonomia moderna dels lepidòpters. La seva col·lecció fou adquirida el 1935 per la Reial Societat Entomològica de Londres.
El seu nom s'abreuja sovint en les publicacions entomològiques com Hbn.

## Obra

* Sammlung europäischer Schmetterlinge (Collection sur les papillons européens) (1796-1805).
* Amb Carl Geyer et Gottlieb August Wilhelm Herrich-Schäffer (1799-1874), Sammlung exotischer Schmetterlinge (Collection sur les papillons exotiques), deux volumes, (1806-1834). Augsburg.
* Geschichte europaischer Schmetterlinge (Histoire des papillons européens) (1806-1824).
* Tentamen determinsationis, digestionis atque demonationis singularum stirpium Lepidopterorum, peritis ad inspiciendum et dijudicandum communicatum (1806).
* Zuträge zur Sammlung exotischer Schmettlinge [!], bestehend in Bekundigung einzelner Fliegmuster neuer oder rarer nichteuropäischer Gattungen. Augsburg, Jacob Hübner, 49 pp. (1819).

## Treballs

Va descriure nombrosos gèneres (subgèneres) i espècies.

## Bibliografia

* Von der Natur fasziniert ... Frühe Augsburger Naturforscher und ihre Bilder (Jacob Hübner, Gottlieb Tobias Wilhelm, Christian Friedrich Freyer, Johann Friedrich Leu, Jakob Friedrich Caflisch, Andreas Wiedemann), herausgegeben von Eberhard Pfeuffer, Augsburg: Wißner-Verlag 2003, ISBN 978-3-89639-392-0
# Jacob Hutter

Jacob Hutter (? - 1536) - líder dels anabaptistes comunitaris, avui coneguts com a Germans Huterians.
Nascut a Moos, a prop de Bruneck, fou pastor anabaptista del Tirol en el 1529. En nom de la seva congregació s'uní amb la comunitat anabaptista d'Austerlitz en Moràvia, dirigida per Jacob Wiederman. Hutter i els seus defensaven el pacifisme i la necessitat de la comunitat de béns, com la comunitat cristiana de Jerusalem (Ac 2,44).
En oferir-se en el Tirol una recompensa pel seu cap, Hutter es traslladà a Moràvia en el 1533. En el maig de 1535 es va casar amb Katherine Purst. El 29 de novembre de 1535, fou traït en Klausen i entregat a les autoritats, arrestat i portat a Innsbruck. El van interrogar, torturar i executar, cremant-lo públicament a la foguera el 2 de febrer de 1536. La seva esposa Katherine també fou executada dos anys més tard.
# Joaquín Solano Chagoya

Joaquín Solano Chagoya (2 de juny de 1913 - 15 de febrer de 2003) va ser un genet mexicà que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on va disputar dues proves del programa d'hípica amb el cavall Malinche. En el concurs complet per equips va guanyar la medalla de bronze, mentre en el concurs complet individual fou vint-i-tresè.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Joaquín Solano». [Consulta: 25 novembre 2021].
# Joan Cañellas i Tomàs

Joan Cañellas i Tomàs (Tarragona, 31 d'octubre de 1849 - ?) fou un advocat i polític català, fill de l'empresari vitícola Rafael Cañellas i Gallisà. Fou diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Continuà amb els negocis del seu pare i el 1876 va fundar la UBCP. Membre del Partit Liberal, fou elegit diputat pel districte del Vendrell i pel de Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1881, 1886, 1893, 1896, 1898, 1899, 1901 i 1905. Des del 1896 va tenir problemes amb els seus creditors, raó per la qual els tribunals van intervenir part dels seus béns el 1899. Tot i això, fou nomenat senador per Tarragona el 1905.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat Arxivat 2010-08-29 a Wayback Machine.
# Joan Catany

Joan Catany (Llucmajor, Mallorca, 1705 - 1775), conegut com a Catanyet, fou un destacat glosador mallorquí.
Catany és autor d'obres de caràcter còmic, destacant el diàleg entre En Planiol i en Catanyet sobre sa dona d'en Cosme i una epístola poètica sobre les desgràcies que afligiren Mallorca entre 1744 i 1750.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 3. Palma: Promomallorca, p. 227. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Joan Catany». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jordi Carbonell i Tries

Jordi Carbonell i Tries (Perpinyà, 8 de març de 1920 - Perpinyà, 4 d'agost de 2013) fou un escriptor nord-català.
La primera professió de Carbonell fou la de militar. Amb l'exèrcit va visitar països com ara Algèria, Tunísia, Marroc, Níger i el Vietnam. Va publicar una dotzena de llibres (sobretot novel·les), sovint editats per ell mateix. Comptà amb dos grans reconeixements per la seva tasca: el Premi Sant Jordi i la Creu de Sant Jordi (concedida el 1992).

## Obra

Obra de Jordi Carbonell.

### Novel·la

* 1979 Un home qualsevol (ed. Proa)
* 1980 La traïció (autoedició)
* 1981 Thessàlia (autoedició)
* 1982 ...li tiri la primera pedra (autoedició)
* 1983 La cinquena dimensió (autoedició)
* 1984 L'home de l'Altair (autoedició)
* 1985 El cant de les sirenes (autoedició)
* 1986 L'or dels altres (autoedició)
* 1987 El revers de la medalla (autoedició)
* 1989 El meu destrer blanc (autoedició)
* 1994 El gat de casa (ed. Columna)

### Assaig

* 1988 L'Evangeli segons Jordi Carbonell (autoedició)

## Premis literaris

* 1978 Sant Jordi per Un home qualsevol
* 1992 Premi Fiter i Rossell per El gat de casa

## Referències

* 1 2 Fitxa de l'autor al Qui és qui de les lletres catalanes Arxivat 2007-10-01 a Wayback Machine.
* ↑ «1992». Creus de Sant Jordi. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 setembre 2022].
# Jessa Crispin

Jessa Crispin (Lincoln Center, 1978) és una crítica, autora feminista, i editora de Bookslut, un litblog i webzine fundat el 2002. Crispin és aliena al món de la publicació; començà el bloc de manera paral·lela al seu treball en Planned Parenthood a Austin, Texas, i es va mantenir econòmicament escrivint i editant el bloc a temps complet. Al 2009, Crispin es traslladà a Berlín. El novel·lista de Chicago Charles Blackstone passà a ser l'editor gerent de Bookslut. Al març del 2016, Crispin anuncià que el darrer número de Bookslut seria al maig; els arxius romanen en el lloc web.
Bookslut ha estat esmentada en molts diaris dels Estats Units i internacionals, inclosos The New York Times Book Review i The Washington Post. Al 2005, Crispin escrigué un diari sobre el seu treball per a The Guardian.
Crispin, tenia una columna, "Bookslut", en la revista en línia The Smart Set, publicada per la Universitat Drexel. Era crítica de llibres per a NPR i col·laboradora de Need to Know de PBS. També ha col·laborat amb el Washington Post, Chicago Sun-Times i Toronto Globe and Mail. Va escriure l'epíleg de la reedició de Melville House Books de Billiards at Half-Past Nine de Heinrich Böll.

## Obres

* The Dead Ladies Project: Exiliïs, Expats, and Ex-Countries.Chicago: La Universitat de Premsa de Chicago, 2015, ISBN 9780226278452.
* The Creative Tarot: A Modern Guide to an Inspired Life. Nova York: Simon i Schuster, 2016, ISBN 9781501120237.
* Why I Am Not a Feminist: A Feminist Manifesto (Per què no soc feminista: Un manifest feminista) Nova York: Melville Casa, 2017, ISBN 9781612196015.

## Referències

* ↑ Publishers Weekly.
* ↑ Daily Nebraskan. Arxivat 2011-08-09 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-08-09. [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ Burbank, Megan (2026-03-09), "A Farewell to Bookslut, a Lit Blog After My Own Heart", The Portland Mercury. Retrieved 2016-03-11.
* ↑ «Strange meetings» (en anglès). Support the Guardian. Guardian News & Media Limited, 5 /2/2005. [Consulta: 10 maig 2023].
* ↑ «Jessa Crispin». NPR.org. [Consulta: 27 febrer 2016].
* ↑ Brown, Liz. «Jessa Crispin's 'Dead Ladies Project' braids travelogue, literary criticism and emotional honesty». Los Angeles Times, 15-10-2015. [Consulta: 27 febrer 2016].
* ↑ Upchurch, Michael. «Review: 'The Dead Ladies Project' by Jessa Crispin». Chicago Tribune, 01-10-2015. [Consulta: 27 febrer 2016].
* ↑ Evans, Kristen. «Jessa Crispin embraces her inner mystical weirdo». Los Angeles Times, 17-02-2016. [Consulta: 27 febrer 2016].
* ↑ «Why I Am Not a Feminist: A Feminist Manifesto». Melville House. [Consulta: 8 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Lloc oficial de BookSlut.
* Un extracte de The Dead Ladies Project.
# Jerònim (poeta tràgic)

Jerònim (en llatí Hieronimus, en grec antic Ἱερώνυμος) fill de Xenòfanes, fou un poeta tràgic i ditiràmbic grec. Per alguna raó va patir els atacs d'Aristòfanes (Els acarnesos 387, Els núvols 347, i escolis d'aquestes obres). Suides el menciona (s. v. Κλεῖτος "Kleitos").

## Referències

* ↑ 1.Hieronymus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 459
# Josep Lluís Sirera Turó

Josep Lluís Sirera Turó (València, 14 de gener de 1954- València, 8 de desembre de 2015) va ser un dramaturg i catedràtic d'història del teatre espanyol de la Universitat de València.
Llicenciat en història, doctor en filologia hispànica i catedràtic d'història del teatre espanyol especialitzat en època medieval i dels segles XIX a XXI. Autor de nombrosos articles sobre gèneres populars del teatre espanyol com el melodrama, el sainet i la sarsuela; així com estudis especialitzats sobre l'escriptura i la pràctica teatral contemporània: Moma teatre (1982-2002), Vint anys de coherència (2003), Ananda Dansa, Del ball a la paraula (2007) i Xarxa teatre: 25 anys sense fronteres (2008), aquests dos últims en col·laboració amb l'autora Remei Miralles.
Com a dramaturg va publicar, en col·laboració amb el seu germà gran Rodolf Sirera, nombroses obres de teatre com Homenatge a Florentí Montfort (1974), Cavalls de mar (1988), Silenci de negra (2000), El dia què Bertolt Brecht va morir a Finlàndia (2002) o Benedicat (2006). També va ser guionista en diverses sèries dramàtiques per a televisió, com en Canal 9 (Herència de sang, A flor de pell), TV3 (Setze dobles) i Telecinco (El súper). En els seus últims anys va ser editor de diàlegs de la sèrie Amar en tiempos revueltos. Algunes de les seves obres dramàtiques han estat posades en escena per Assaig, el grup de teatre universitari oficial de la Universitat de València.
Com a professor de la Universitat de València havia ocupat càrrecs de responsabilitat, arribant a ser vicedegà de la Facultat de Filologia (1986-1987), degà de la mateixa Facultat (1987-1989), director del Departament de Filologia Espanyola (1992-1995), director del Servei de Biblioteques i Documentació (2002-2006), i vicerector de Cultura de la UV des de 2010 a març de 2011.

## Referències

* ↑ «Muere el catedrático y dramaturgo Josep Lluís Sirera». , 08-12-2015 [Consulta: 8 desembre 2015].
* ↑ «Sirera Turó, Josep Lluís». Institució de les Lletres Catalanes. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 desembre 2015].
* ↑ «Josep Lluís Sirera Turó». Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 8 desembre 2015].
* ↑ «Charla de los internautas con Josep Lluís Sirera, autor de 'La España de Pelayo, Manolita y Marcelino'», 25-11-2011. Arxivat de l'original el 2015-12-08. [Consulta: 8 desembre 2015].
* ↑ «El Grupo de Teatro de la Universidad de Valencia celebra 25 años», 26-11-2015. [Consulta: 8 desembre 2015].
* ↑ «Muere el catedrático y dramatugo Josep Lluís Sirera a los 61 años». EFE, 08-12-2015 [Consulta: 8 desembre 2015].

## Enllaços externs

* «Josep Lluís Sirera Turó». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
# Josep Maria Aloy

* No s'ha de confondre amb Josep Maria Aloy i Bosch.
Josep Maria Aloy, Txema o Chema fou un infiltrat dels serveis secrets de l'Estat espanyol a Terra Lliure tercera assemblea, que es convertí en la principal font d'informació que va ajudar a realitzar l'operació Garzón contra l'organització armada.
Va participar el març del 1992 en la col·locació d'un explosiu a l'estació de tren de Sant Sadurní d'Anoia, un artefacte que no arribà a explotar i suposadament hauria proporcionat la informació als cossos i forces de seguretat de l'Estat que els permeté desenvolupar l'operació. Aloy va rebre formació i ajut tècnic de Mikel Lejarza (àlies Lobo), l'agent que ja s'havia infiltrat a l'organització armada ETA. En cap dels judicis celebrats en contra dels militants de Terra Lliure, es va fer referència a l'infiltrat, cosa que va fer sospitar d'ell a la resta de detinguts. Garzón i Lejarza confirmaren l'existència d'un talp als seus respectius llibres autobiogràfics. La seva pista es perd el 2002, quan era assessor en temes de seguretat per a l'empresa CIRSA al Brasil.

## Referències

* ↑ També escrit Aloi
* 1 2 3 4 «El talp manresà de Terra Lliure». Diari de Girona, 11-01-2007. [Consulta: 18 febrer 2012].
* 1 2 Doble Joc

## Fonts

* «El Talp de Terra Lliure». Doble Joc. Tarasca. TV3, 09-01-2007. [Consulta: 18 febrer 2012]. Part 1, Part 2 Part 3, Part 4

## Enllaços externs

* http://historiesmanresanes.blogspot.com.es/2010/01/pere-bascompte-i-el-talp-de-terra.html
# Josep Maria Ametlla i Peris

Josep Maria Ametlla i Peris (Figueres, 1918 - Barcelona, 1999) fou un advocat i polític català. Fill de Claudi Ametlla, fou un dels integrants del grup dels Quaderns de l'exili. D'idees socialistes, fou el primer alcalde democràtic de Figueres després de la dictadura franquista. Només va ser-ho el 1979, perquè va dimitir per discrepàncies amb el PSC.

## Referències

* ↑ Garcia, Josep Vicent «Quatre cartes de Joan Sales a Ferran de Pol (Mèxic, 1947-1948)». Rels, 2, 2010 [Consulta: 21 agost 2012].
| Precedit per: Josep Fajol Mercader | Alcalde de Figueres 3 d'abril de 1979 - 13 de juliol de 1979 | Succeït per: Miquel Esteba Caireta |
# Jesús Yagüe Arechavaleta

Jesús Yagüe Arechavaleta (Portugalete, 12 de desembre de 1937 - Madrid, 31 de març de 2021) fou un director de cinema i guionista espanyol.

## Biografia

Jesús Yagüe Arechavaleta va néixer en Portugalete, un municipi situat a la província de Biscaia, en el País Basc.
Des de molt jovenet va mostrar un gran interès pel setè art, treballant al principi com a ajudant de direcció i script per a altres directors.
Els seus primers projectes particulars són curts de temàtica documental. Pel curt Los seis días de 1964, fou guardonat amb el Premio Nacional de Cinematografía i amb el Premi Federación de Deportes.
En 1965 va dirigir el seu primer llargmetratge titulat Megatón Ye-Ye. Quatre anys després, rodaria la seva pel·lícula més personal, Los escondites, que seria fins i tot programada per al Festival de Sitges l'any 2016, en estar dins de la filmografia de Terele Pávez que va rebre un premi homenatge en aquest festival.
Amb els anys 70 i el cinema de destape, va realitzar els seus llargmetratges més populars. No obstant això, va tenir algunes topades amb els productors per desacords artístics. D'aquesta època són les seves pel·lícules més conegudes com a Préstame tu mujer.
En 1971 va iniciar la seva labor com a director de sèries de televisió, on va arribar a treballar fins que es va retirar en 1995.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Tipus |
| 1964 | Vivir en Castilla | Curtmetratge documental |
| 1964 | Vivir por un 7 de julio | Curtmetratge |
| 1964 | Un escenario Blanco | Curtmetratge documental |
| 1964 | Sevilla otro año | Curtmetratge documental |
| 1964 | Los seis días | Curtmetratge documental |
| 1964 | Domingo de julio | Curtmetratge |
| 1965 | Megatón Ye-Ye | Llargmetratge |
| 1966 | Tres perros locos, locos | Llargmetratge |
| 1967 | Pamplona en Hemingway | Curtmetratge documental per televisió |
| 1968 | Los flamencos | Llargmetratge |
| 1969 | Los escondites | Llargmetratge |
| 1976 | La mujer es cosa de hombres | Llargmetratge |
| 1977 | Más fina que las gallinas | Llargmetratge |
| 1978 | Cara al sol que más calienta | Llargmetratge |
| 1981 | Préstame a tu mujer | Llargmetratge |

### Televisió

| Període | Títol | Episodis |
| 1971 | Del dicho al hecho | 13 |
| 1971-1972 | Las doce caras de Eva | 12 |
| 1972 | Aventuras y desventuras de Mateo | 25 |
| 1972-1973 | Tres eran tres | 13 |
| 1974 | Mundo pop | Desconegut |
| 1974-1975 | Suspiros de España | 5 |
| 1975 | El teatro | 1 |
| 1975 | A simple vista | Desconegut |
| 1976 | Novela | 20 |
| 1978 | El hotel de mil y una estrellas | 11 |
| 1979 | Estudio 1 | 1 |
| 1982 | Teatro | 1 |
| 1983-1984 | Lecciones de tocador | 11 |
| 1986 | Media naranja | 12 |
| 1986 | Tarde de teatro | 1 |
| 1986-1987 | La voz humana | 2 |
| 1992 | Crónicas urbanas | 1 |
| 1994-1995 | El día que me quieras | 2 |

## Referències

* ↑ Jesús Yagüe a Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ «Ayuntamiento de Portugalete». Arxivat de l'original el 2020-03-20. [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ «Monografías de Portugalete».
* ↑ «Ficha de Megatón Ye-Ye».
* ↑ «Préstame tu mujer». [Consulta: 13 abril 2018].

## Enllaços externs

* Jesus Yagüe Arechavaleta Filmaffinity
# Josep Potellas i Casals

Josep Potellas i Casals (Sallent, 14 de novembre de 1889 - 24 de novembre de 1984) fou mossèn, organista, compositor i director de coral.
Va començar els estudis amb Josep Mercadal "Ramonet", músic fundador de l'Orfeó Sallentí. Va fundar i dirigir l'Escolania Nostra Senyora de Montserrat de Sallent des del 1915 fins al 1971. També va ser director de l'Orfeó Sallentí, amb el qual es va situar a l'elit catalana del cant coral fent tres actuacions al Palau de la Música Catalana i compartint escenari amb l'Orfeó Català.
Va compondre molts cants per a coral, sardanes i cançons de caramelles. Des de 1983, un carrer de Sallent porta el seu nom.
Cal destacar, també, el recull de material que va fer Potellas per a l'Obra del Cançoner Popular de Catalunya sobre composicions de Sallent, que va presentar a la Festa de la Música Catalana.

## Referències

* ↑ «Persones (Compositors, Lletristes, Músics, Escriptors). Potellas i Casals, Josep». Confederació Sardanista de Catalunya. [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ «Necrològica de Josep Potellas i Casals». Butlletí Oficial del Bisbat. Església de Vic, Any 137-7, Núm. 2.802, 03-12-1984, pàg. 443.
* ↑ Fàbregas, Josep. Un home per un poble. Impremta de Montserrat, 1982. ISBN 8430067914.
* ↑ Alturo i Perucho, Jesús. Memòries de la guerra civil i notes parroquials de postguerra de Mn. Joan Agut i Ribera, rector de Santa Maria de Montmaneu. Universitat Autònoma de Barcelona, juny 2011, p. 79. ISBN 978-84-490-2675-1.
* ↑ «Potellas i Casals, Josep». Centre de Documentació de l'Orfeó Català. [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ Vilar i Herms, Ramon «La comarca del Bages i l'Obra del Cançoner Popular de Catalunya». Dovella, Núm.: 95 [La recerca del Cançoner popular a la comarca del Bages], 2008, pàg. 16 [Consulta: 17 juliol 2016].
# Cantó de Seta

Seta és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió d'Occitània. Forma part del districte de Montpeller, compta amb la ciutat de Seta.

## Referències

* ↑ «Décret no 2014-258 du 26 février 2014» (en francès). Légifrance. [Consulta: 25 abril 2021].

## Enllaços externs

* Prefectura (en francès)
* Consell General d'Erau Arxivat 2017-06-25 a Wayback Machine. (en francès)
# Raab

Raab és un petit municipi de l'Alta Àustria. Raab és també el nom alemany de la ciutat de Győr a Hongria.

## Història

El lloc fou bavarès des de la fundació del ducat de Baviera fins al 1780, en què, pels acords del tractat de Teschen, que va posar fi a la Guerra de Successió bavaresa, fou cedit a Àustria. Durant el període les Guerres Napoleòniques, fins al 1814, fou incorporat temporalment a Baviera.
Després de l'annexió d'Àustria al III Reich el 13 de març de 1938 passà a formar part de la Província d'Oberdonau i, finalment, el 1945 tornà a l'alta Àustria.

## Referències

* ↑ «Ein Blick auf die Gemeinde Raab» (pdf). Österreich besser verstehen. [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ Moser, Johann Jacob. Der Teschenische Fridensschluß vom Jahr 1779. mit Anmerkungen: Als eine Fortsetzung der Staatsgeschichte des zwischen Oesterreich und Preussen in denen Jahren 1778. und 1779. geführten Krieges (en alemany). bey Johann Gottlieb Garbe, 1779.
* ↑ Beller, Steven. Geschichte Österreichs, 2007. ISBN 978-3-205-77528-7.
* ↑ «Gau Oberdonau der NSDAP». [Consulta: 2 gener 2022].
# Home (desambiguació)

«Home» té aquests significats:
Viccionari
# Can Grauperó Vell

Can Grauperó Vell és una masia de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Masia de tres cossos de planta baixa i pis, coberta a dues aigües. A la façana principal hi ha la porta d'entrada amb llindar, igual que la resta d'obertures. Les finestres del primer pis, però, tenen una sanefa de biaix. A dins una bona part del sostre conserva l'embigat de fusta original, i les finestres a l'interior tenen festejadors de forma arquejada. Corona la façana una petita cornisa. A la façana posterior hi ha un porxo adossat.

## Història

Aquesta masia fou construïda o reedificada l'any 1626, està molt ben conservada. Tant la casa com les terres estan situades a l'indret de la Roca de la Nau, i són termenals amb el municipi de Sant Vicenç de Montalt. Fou la masia pairal dels Graupera que ja vivien en el segle xv fins al segle xix en què es van traslladar a la casa del poble.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Grauperó Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Geni

«Geni» té aquests significats:
* La genialitat és la característica pròpia d'una persona genial, amb una habilitat intel·lectual, creativitat o originalitat excepcional.
* Genius, en la religió romana, eren els esperits inherents a cada ésser i objecte.
* Geni (ésser fantàstic) és un ésser fantàstic de la mitologia de diversos pobles.
* Genius és el títol original anglès de la pel·lícula de 2016 L'editor de llibres
# Tetraleurodes bireflexa

Tetraleurodes bireflexa és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Nakahara el 1995.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
* ↑ Nakahara, Sueo «[https://digitalcommons.unl.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1152&context=insectamundi Taxonomic Studies of the Genus Tetraleurodes (Homoptera: Aleyrodidae)]». Insecta Mundi, 01-03-1995.
# Gert Verheyen

Gert Verheyen (20 de setembre de 1970) és un exfutbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1998.

## Referències

* ↑ Euro 2000 profile; BBC Sport
* ↑ «Whistler Dallas in red card storm». The Free Library, 21-06-1998 [Consulta: 24 juliol 2010].
* ↑ Gert Verheyen Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Coordinació motora

La coordinació motora és la combinació de moviments corporals creats segons la direcció volguda (cinemàtica) i la força adequada (cinètica) que donen com a resultat les accions previstes. La coordinació motriu s'aconsegueix quan les diferents parts del mateix moviment es combinen d'una manera ben cronometrada, suau i eficaç respecte a l'objectiu previst (prendre un objecte, caminar, etc.). Es tracta de la integració de la informació propioceptiva (que detalla la posició) i el moviment del sistema musculoesquelètic amb els processos neuronals del cervell, cerebel i la medul·la espinal que controlen, planifiquen i executen els moviments. El cerebel té un paper crític en aquest control neuronal del moviment i les lesions en aquesta part o en les seves estructures de connexió (vies neuronals) comporten un deteriorament de la coordinació, coneguda com a atàxia.