OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barbus pobeguini

Barbus pobeguini és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sant Miquel de Montadó

Sant Miquel de Montadó és una altra església, a més de la parroquial de Santa Anna, situada en el poble de Montadó, de l'antic terme de Benavent de la Conca, integrat actualment en el d'Isona i Conca Dellà.
Només se'n conserven unes filades i uns munts de pedres, que tot just permeten endevinar-ne el perímetre.
No se'n coneix documentació suficient per aportar-ne dades. De tota manera, per la seva advocació a sant Miquel, sembla associada a una construcció defensiva, potser situada en aquest indret. Podria tractar-se de l'origen de la parròquia, més endavant, i en una altra església, dedicada a santa Anna, com hem dit anteriorment (la devoció a santa Anna és força més moderna que la de sant Miquel).

## Bibliografia

* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Dia Internacional de la Cobertura Sanitària Universal

El Dia Internacional de la Cobertura Sanitària Universal és un dia internacional, que es commemora cada 12 de desembre. És l'aniversari de la primera resolució unànime de les Nacions Unides on es demana als països que brindin atenció mèdica assequible i de qualitat a totes les persones i a tot arreu. La cobertura universal de salut s'ha inclòs als nous Objectius de desenvolupament sostenible adoptats per les Nacions Unides. La Salut Universal significa que totes les persones tinguin accés, sense cap discriminació, a serveis integrals de qualitat, quan i on els necessiten, sense exposar-les a dificultats financeres. El 6 de desembre de 2017 l'Assemblea General de les Nacions Unides a través de la Resolució A/72/L.27 proclama el 12 de desembre Dia Internacional de la Cobertura Sanitària Universal.

## Referències

* ↑ «International Universal Health Coverage Day, 12 December». Nacions Unides. [Consulta: 21 juny 2022].
* ↑ «12 de desembre Dia Mundial per a la Cobertura Sanitària Universal». Xarxanet, 09-12-2014 [Consulta: 21 juny 2022].
* ↑ «Dia Internacional de la Cobertura Sanitària Universal». L'Onada, 12-12-2018 [Consulta: 21 juny 2022].
# Atiyya

Atiyya és el nom dels següents personatges:
Atiyya forma part del nom de molts personatges:
* Atiyya ibn Sàlih, emir mirdàsida d'Alep i Rahba
* Muqàtil ibn Atiyya, emir maghrawa
* Ziri ibn Atiyya, emir maghrawa
* Atiyya ibn Sad, tradicionista
* Attia Sharara, músic egipci
* Abu-Jàfar ibn Atiyya, escriptor i visir almohade

## Notes

* ↑ Per a l'elaboració d'aquesta llista s'ha respectat la forma emprada a la Viquipèdia i s'ha seguit estrictament una ordenació alfabètica. S'ha pres com a criteri per a la inclusió a la llista que en el nom de l'article hi aparegués el nom Atiyya, tot i que no en fos el nom principal
# Sistema de gestió ambiental

Un Sistema de Gestió Ambiental o (SGA) és un instrument de caràcter voluntari dirigit a empreses o organitzacions, que volen garantir un nivell de protecció del medi ambient en la seva activitat. El seu objectiu és millorar el comportament ambiental de l'entitat, en àmbits com l'ús de recursos, les emissions a l'atmosfera, la generació de residus, entre d'altres.

## Característiques

El SGA és un sistema estructurat de gestió, integrat en l'activitat de gestió total de l'organització, que inclou l'estructura organitzativa, la planificació de les activitats, les responsabilitats, les pràctiques, els procediments, processos i recursos per a desenvolupar, implantar, portar a terme, gestionar i actualitzar els compromisos en matèria de protecció ambiental (política ambiental), que subscriu l'organització. Per la implantació d'un SGA a l'estat espanyol s'utilitzen majoritàriament la Norma UNE-EN ISO 14001 y el Reglament EMAS.

## Requisits per la implantació d'un SGA

Per implantar un SGA, cal que l'organització compleixi el següent:
* mantenir una política i objectius ambientals dirigits a la millora continua de les seves actuaciones en relació al medi ambient, planificant en tot moment les seves actuacions.
* Identificar i valorar els aspectes ambientals associats a les seves activitats, productes i serveis
* garantir el compliment de la normativa ambiental aplicable
* designar i documentar les funcions, responsabilitats i recursos necessaris per al compliment de les seves
* assegurar la formació i sensibilització del seu personal en matèria de gestió ambiental.
* Establir mecanismes de comprovació per a assegurar el complimiento de la política ambiental de l'organització.

## Avantatges

Un sistema de gestió ambiental té diferents avantatges per l'empresa u organització que la implanta.
* ambientals: principalment, l'optimització de la gestió de recursos, la reducció de residus, la minimització de l'impacte ambiental derivat de la seva activitat i altres riscs associats.
* econòmiques: la implantació d'un sistema de gestió ambiental permet la reducció de costos en la gestió de recursos i residus, redueix el risc de sancions econòmiques i facilita l'accés a subvencions o altres línies de finançament. Potencia la innovació fent que l'organització sigui més competitiva i augmenta la seva reputació.

## Referències

* ↑ [PRIETO GONZALEZ, Mª José Sistemas de gestión ambiental, 2011]

## Vegeu també

* ISO 14001
* EMAS

## Enllaços externs

* ISO 14000-Environmental Management Arxivat 2011-10-12 a Wayback Machine. ISO (anglès)
# Judici a l'Alba Daurada

El judici a l'Alba Daurada és un procés penal de Grècia en el qual es van jutjar 69 membres i partidaris del partit grec d'extrema dreta Alba Daurada, inclòs el seu líder, Nikólaos Mikhaloliakos, acusats de pertànyer en una organització criminal en virtut de l'article 187 del Codi Penal grec. També s'acusa tots els 18 diputats del partit, que van ser escollits el juny de 2012, de dirigir una organització criminal. El judici va començar el 20 d'abril de 2015 en el Primer Tribunal d'Apel·lació, de tres jutges per delictes greus, a la sala d'audiències de les presons de dones de Korydallos.
En el marc del judici per organització delictiva, es jutjaven conjuntament tres delictes: l'assassinat de Pavlos Fussa (18 de setembre de 2013), l'intent d'assassinat del pescador egipci Abuzide Ebarak (12 de juny de 2012) i l'intent d'assassinat de membres del sindicat Front Militant de Tots els Treballadors i del Partit Comunista de Grècia (12 de setembre de 2013), mentre que altres 60 casos, que ja havien estat jutjats o estaven sent jutjats en paral·lel en altres tribunals, es referien a delictes pels quals els membres de l'Alba Daurada que estaven sent jutjats ja havien estat condemnats o acusats.
El 7 d'octubre de 2020, es va sentenciar que el partit Alba Daurada operava com una organització criminal, atacant sistemàticament els migrants i els esquerrans. El tribunal també va anunciar veredictes per a 68 acusats, incloent la direcció política del partit. Nikólaos Mikhaloliakos i altres sis membres destacats i exdiputats van ser declarats culpables de dirigir l'organització delictiva.

## Referències

* ↑ Trilling, Daniel «Golden Dawn: the rise and fall of Greece’s neo-Nazis» (en anglès). The Guardian, 03-03-2020. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «Neo-Nazi Golden Dawn party members go on trial in Greece» (en anglès). France 24, 20-04-2015.
* ↑ «Η Δίκη» (en anglès americà), 10-05-2015. [Consulta: 4 setembre 2020].
* ↑ «60 υποθέσεις «δένουν» τη Χρυσή Αυγή | Εφημερίδα των Συντακτών | online έκδοση». [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ Kokkinidis, Tasos. «Neo-Nazi Golden Dawn is a Criminal Organization, Greek Court Rules | GreekReporter.com» (en anglès americà). [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ «El partit neonazi Alba Daurada, condemnat per organització criminal a Grècia». 3/24, 07-10-2020 [Consulta: 7 octubre 2020].
* ↑ «La justícia grega considera els neonazis d'Alba Daurada una "organització criminal"». ara.cat, 07-10-2020 [Consulta: 7 octubre 2020].
# El Puig (Capolat)

El Puig és una masia del municipi de Capolat (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una masia d'origen medieval, documentada al fogatge de 1553, malgrat l'obra actual és ja del s. XVII o principis del s. XVIII.

## Descripció

Masia de planta quadrangular estructurada en planta baixa i tres pisos superiors. La coberta és a quatre vessants de teula àrab i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a ponent. A la façana de ponent presenta tres pisos de galeries o porxos, avui el primer totalment cegat. El mur de llevant presenta la part més antiga de la casa, molt visible per la diferència de l'aparell, de petites dimensions i irregular.

## Referències

* 1 2 «Mas el Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 febrer 2015].
# Barbus plebejus

Barbus plebejus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 70 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Croàcia, Itàlia, Eslovènia, Suïssa i Turquia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Bianco, P.G., 1998. Diversity of barbine fishes in southern Europe with description of a new genus and a new species (Cyprinidae). Ital. J. Zool. 65:125-136.
* ↑ Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. IUCN, Gland, Suïssa. 378 p.
* ↑ Karaman, L.S., 1971. Süsserwasserfische der Turkei. 8 Teil. Revision der Barben Europas, Vorderasiens und Nordafrikas. Mitt. Hamburg. Zool. Mus. Inst. Band. 67:175-254.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sant Miquel de Monteia

Sant Miquel de Monteia és una església romànica de principi del segle xiii que es troba al municipi de Sales de Llierca (Garrotxa), a prop del Mas Monteia, una casa de pagès rellevant d'aquesta zona de l'Alta Garrotxa.

## Descripció

Es tracta d'un temple d'una sola nau, amb volta apuntada, de finals del segle xii o començament del següent. Les restes de dos capcers esglaonats, de pedra més treballada, i d'una coberta de llosa, abaixada de nivell en la construcció arribada als nostres dies, constaten l'existència d'un temple anterior que es pot considerar del segle xi. A migdia, s'aprecia una porta d'entrada amb un arc de mig punt i un llum rectangular, així com una finestra i cornisa. A ponent, hi ha una finestra i un campanar d'espadanya d'un sol ull, descentrat vers la banda de migjorn. També cal destacar la presència d'un absis a llevant amb tres finestres.
La pica romànica d'immersió conservada a l'interior no té cap tipus d'ornamentació. El diàmetre exterior amida 72 cm, l'interior 56 cm i l'alçada és de 64 cm.
A l'interior, també destaca la cornisa que corre els murs i els seients de pedra adossats als laterals, així com la volta de quart de cercle de l'absis.

## Història

L'any 1228 el noble Bernat de Sales va fer donació de les dècimes de la parròquia anomenada "Sancti Michaelis de Montilia" a l'església de Santa Magdalena de Palau de Montagut aleshores consagrada. Igual denominació apareix en un document del 1341, redactat amb motiu de la venda d'un bosc existent a la parròquia, situada en terres pertanyents al castell de Sales. Més tard, el 1362, se cita com a "Sancti Michaelis de Montilias", topònim que, al mateix segle, es convertí en "Monteya".

## Referències

* ↑ «Sant Miquel de Monteia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Monteia, un mas de l’Alta Garrotxa», 2022. [Consulta: 29 octubre 2023].
* 1 2 3 4 «Església de Sant Miquel de Monteia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2013].
# Domní de Laodicea

Domní de Laodicea (en llatí Domninus, en grec Δομνίνος) fou un jurista grecoromà que va viure una mica abans que Justinià I o al començament del seu regnat. Podria ser la mateixa persona a qui l'emperador Zenó va dirigir un rescripte.
Fou comentador dels codis Gregorià, Hermogenià, i Teodosià. Teodor, un jurista contemporani de Justinià I, l'anomena "el meu mestre molt preuat". Un jurista de nom Domnus és esmentat per Libani, però era una persona diferent. Nicolau Comnè Papadopoli diu que va escriure també uns comentaris a les Novellae de Constantí, però aquest autor és poc fiable.

## Referències

* ↑ Domninus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1064
# Aurèu

* Per a altres significats, vegeu «Aurèu (Droma)».
Aurèu (occità) o Aurel (francès) és un municipi francès al departament de la Vauclusa de la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 127 | 132 | 113 | 126 | 128 | 156 | 220 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Francis Jouve | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Valclusa
# Atizapán de Zaragoza

Atizapán de Zaragoza (del nàhuatl, que vol dir Lloc on la tiza) és un municipi metropolità de l'estat de Mèxic, que forma part de l'àrea metropolitana de la ciutat de Mèxic. Ciudad Adolfo López Mateos és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat.
Aquest municipi es troba a la part nord-central de l'estat de Mèxic. Limita al nord amb els municipis de Nicolas Romero i Cuautitlán Izcalli, al sud amb Naucalpan de Juárez, a l'oest amb Tlalnepantla de Baz i a l'est amb Isidro Fabela. Dista de la capital de l'estat uns trenta-vuit quilòmetres

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Notes i referències

* ↑ «Monografia municipal d'Atizapán de Zaragoza (castellà)». Arxivat de l'original el 2017-04-15. [Consulta: 26 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# AET

AET té els següents significats:
* Agrupación Electoral de Trabajadores, partit polític històric d'Espanya
* Agrupació d'Estudiants Tradicionalistes, associació d'estudiants carlista d'Espanya
* Associació Europea de Tennis, màxim organisme regidor del tennis a Europa
* Associació Europea de Terminologia, organització que acull les entitats dedicades a la terminologia d'Europa
* Administració d'Investigacions Tècniques (del seu nom en francès Administration des Enquêtes Techniques), organisme del Ministeri de Transports de Luxemburg dedicat a la investigació d'accidents
* Associació d'Espectadors de Teatre, associació per al foment del teatre de Reus (Baix Camp)
* Pròrroga (del seu nom en anglès After Extra Time), en diversos esports, temps afegit a un partit per a evitar un empat.
* Aberració esfèrica transversal, variació en la mida d'una imatge virtual per efecte de l'aberració esfèrica
* Alfaetiltriptamina, estimulant psicodèlic de la família de les triptamines
# Helden

Helden (limburguès Helje) és una població i antic municipi de la província de Limburg, al sud-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 19.631 habitants repartits sobre una superfície de 69,22 km² (dels quals 0,13 km² corresponen a aigua). Limitava al nord amb Deurne i Sevenum, a l'oest amb Meijel, a l'est amb Maasbree i al sud amb Leudal i Kessel.
L'1 de gener de 2010, juntament amb Kessel, Maasbree i Meijel es van unir per a formar el nou municipi de Peel en Maas.

## Centres de població

* Beringe
* Egchel
* Grashoek
* Helden
* Koningslust
* Panningen

## Administració

El consistori municipal consta de 17 membres, format des del 2006 per:
* CDA, 7 regidors
* PvdA/GroenLinks, 4 regidors
* IH82, 4 regidors
* VVD, 2 regidors

## Enllaços externs

* www.helden.nl
# Barbus pumilus

Barbus pumilus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Nil Blanc i al llac Núbia (Àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Torre d'en Gelmar

La Torre d'en Gelmar, o Torre de Can Gelmà o Jalmar, és una torre de defensa del municipi de Fogars de la Selva (Selva) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

La Torre d'en Gelmar és un conjunt de restes situat dalt un turonet, en una zona emboscada, sobre la vall de la Tordera, just a tocar del traçat actual del ferrocarril Blanes-Maçanet i prop del límit dels termes municipals de Fogars de la Selva (Girona) i Tordera (Barcelona).
L'estructura en ruïnes és quadrangular, amb unes mides de 19 x 19,55 m, i es conserven bàsicament quasi totes les parets el perímetre a l'alçada d'entre 1 i 2 metres. Aquestes parets són gruixudes, d'uns 120 centímetres aproximadament i en el tram occidental presenten una construcció en filades i una interessant espitllera angular. D'altra banda, cal remarcar que hi ha elements interessants de l'antic lloc d'habitatge, com ara el pou interior, les nombroses espitlleres del recinte i el gran tram de tàpia (de cap a 6 metres d'alçada) conservat a la part sud-est.

## Història

La tipologia de les espitlleres de la torre correspon a l'alta edat mitjana a cavall dels segles XII-XIII. Les restes ens parlen d'una casa fortificada. Són d'especial interès algunes parts del mur ja que permeten entendre visualment les construccions medievals fetes amb base de pedra i morter i alçat de tàpia.

## Referències

* 1 2 Bou i Illa, Joan; Bou i Pla, Joan; Vellvehí i Altimira, Jaume «La Torre de Can Gelmà o Jalmar. Tordera / Fogars de la Selva. Estat de la qüestió (1999-2015)». Trobada d’Entitats de Recerca Local i Comarcal del Maresme. Núm. 9, 2015, pàg. 111-123.
* 1 2 3 «Torre d'en Gelmar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 juny 2020].
# Manadixi

Manadixi (en rus: Манадыши) és un poble de la República de Mordòvia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 147 habitants, pertany al municipi de Sabantxéievo.

## Referències

* ↑ И. К. Инжеватов. Топонимический словарь Мордовской АССР. Мордовское книжное издательство, 1987.
# Critèrium dels Abruços

El Critèrium dels Abruços fou una cursa ciclista italiana que es disputa a la regió dels Abruços. La primera edició de la cursa es disputà el 1993, i es va disputar fins al 2004.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1993 | Gianluca Bortolami | Andrea Ferrigato | Michele Bartoli |
| 1994 | Michele Bartoli | Maximilian Sciandri | Rolf Sørensen |
| 1995 | Alberto Elli | Andrea Ferrigato | Gian Matteo Fagnini |
| 1996 | Stefano Colagè | Mirko Gualdi | Claudio Chiappucci |
| 1997 | Daniele Nardello | Giorgio Furlan | Stefano Colagè |
| 1998 | Francesco Casagrande | Alessandro Bertolini | Fausto Dotti |
| 1999 | Pascal Richard | Gianmario Ortenzi | Luca Mazzanti |
| 2000 | Massimo Apollonio | Alberto Loddo | Sandro Giacomelli |
| 2001 | Milan Kadlec | Ruggero Marzoli | Saso Sviben |
| 2002 | Salvatore Commesso | Daniele Bennati | Ruggero Marzoli |
| 2003 | Matteo Carrara | Eddy Serri | Daniele Bennati |
| 2004 | Enrico Degano | Matteo Carrara | Paolo Bossoni |

## Referències

* ↑ «Critérium d'Abruzzo (Ita) - Ex.». [Consulta: 31 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# 4 de 6

El 4 de 6 és un castell de sis pisos d'alçada i quatre castellers per pis en el seu tronc, excepte els tres pisos superiors que són formats, com en la majoria de castells, per una parella de dosos, un aixecador i un enxaneta. Sol ser el primer castell de sis pisos que habitualment assoleixen les colles als seus inicis.

## Variants

El 4 de 6 té diverses variants:

### Aixecat per sota

El 4 de 6 aixecat per sota és una variant del 4 de 6 realitzada amb la tècnica d'aixecar-lo per sota. El castell s'inicia amb el pom de dalt a terra i progressivament es van afegint pisos per sota que es van aixecant un per un amb l'ajuda directa de tres persones per cada pilar i el suport d'alguns més. Es tracta d'una construcció molt poc freqüent.

### Amb l'agulla

Una variant d'estructura d'aquest castell és el 4 de 6 amb l'agulla. Es tracta d'un 4 de 6 que al mig té un pilar de 4.

### Net

El 4 de 6 net és una variant del 4 de 6 normal que es fa sense el suport de la pinya. Com la resta de castells sense pinya, es tracta d'un castell que no se sol veure gaire a les places, ja que normalment les colles el fan a l'assaig com a prova prèvia de tronc i pom de dalt per fer el 4 de 7, el mateix castell amb un pis superior.

### 7 de 6

El 7 de 6 és una construcció inèdita durant el segle xix i XX. Va ser una innovació dels Margeners de Guissona, que van assolir-lo per primera vegada a la història el 14 de juny del 2009 a Tàrrega en el marc de la II Mostra d'Entitats del Municipi.

### 12 de 6

El 12 de 6 és un castell d'estructura composta de 6 pisos d'alçada i 12 persones per pis. La construcció parteix d'una estructura central de quatre, on s'adossa una torre (o dos) a cada rengla.

## Galeria d'imatges

* Primer 4 de 6 dels Castellers de Barcelona (1969)
* 4 de 6 dels Tirallongues de Manresa
* 4 de 6 dels Castellers d'Esparreguera
* 4 de 6 dels Castellers d'Esplugues

## Referències

* ↑ «Tàrrega. 2a. Mostra d'Entitats del Municipi». Webcasteller, 14-06-2009. Arxivat de l'original el 2014-02-24. [Consulta: 23 gener 2012].

## Vegeu també

* 4 de 7
* 4 de 8
* 4 de 9 amb folre
* 3 de 6
* 5 de 6

## Enllaços externs

* Castells de 6: 4de6 (castell.manies.cat)
Construccions castelleres :
Castells de la gamma de nou i deu :
Castells de la gamma de vuit :
Castells de la gamma de set :
Castells de la gamma de sis :
Els pilars, malgrat no tenir igual nombre de pisos que els castells de la mateixa gamma, sí que comparteixen un nivell de dificultat semblant als castells de la gamma corresponent. *: La cursiva indica castells mai assolits. :