OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manadell

El Manadell, també anomenat Canal o Còrrec del Manadell, és un curs d'aigua de la Catalunya del Nord, a la comarca del Rosselló. Discorre pels termes comunals de Calce, Pesillà de la Ribera, Vilanova de la Ribera i Baó.
Es forma al sud de la comuna de Calce, en el paratge anomenat el Manadell, des d'on s'adreça cap a llevant, en direcció est-sud-est. En una inflexió cap a migdia entra breument dins del terme comunal de Pesillà de la Ribera, per tornar de seguida al de Calce, tot i que al cap de poc torna a fer el mateix. Just al límit d'aquests dos termes amb el de Vilanova de la Ribera s'hi ajunta el Còrrec de la Pedrera.
Des d'aquell punt entra plenament en el darrer d'aquests termes per l'angle nord-oest i hi estén un curs de nord-oest a sud-est, marcant una vall bastant sinuosa que passa pel nord del poble, on, justament, gira cap a llevant fins al límit dels termes comunals de Vilanova de la Ribera i Baó. En aquell punt torna a girar, ara cap al sud, fa de termenal entre els dos darrers termes esmentats i va a abocar-se en la Tet en terme de Baó. La vall d'aquest còrrec es marca de forma clara en el territori pla del Riberal.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «24 - Calce». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «115 - Pesillà de la Ribera i 193 - Vilanova de la Ribera». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Calce, Pesillà de la Ribera i Vilanova de la Ribera». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.

## Referències

* ↑ El curs del Manadell, marcat en el territori des de l'angle nord-oest de l'ortofotomapa de l'IGN fins a l'angle sud-est.
# Macropharyngodon choati

Macropharyngodon choati és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes que es troba a Austràlia. Els mascles poden assolir els 7,6 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
# Barbara Karinska

Barbara Karinska, nascuda Varvara Andreevna Jmuds'ka (en ucraïnès: Bарвара Андріївна Жмудська), i coneguda com a Karinska, (Khàrkiv, Imperi Rus 1886 - Nova York, Estats Units 1983) fou una dissenyadora de roba originària d'Ucraïna. Va guanyar dos Premis Oscar, un primer el 1949 per al vestuari del film Joan of Arc de Victor Fleming i el segon el 1952 per al vestuari de la comèdia musial El fabulós Andersen de Samuel Goldwyn.

## Vida personal

Va néixer el 3 d'octubre de 1886 a la ciutat de Khàrkiv, en aquells moments part de l'Imperi Rus i que avui a part d'Ucraïna. Sos pares tenien un comerç de tèxtil i de ben jove va conèixer els teixits brodats artístics ucraïnesos.
Va estudiar dret a la Universitat de Khàrkiv, i el 1908 es casà amb Alexander Moïssenko, fill d'un industrial tèxtil ucraïnès. Alexander va morir l'any següent, uns mesos abans del naixement de llur filla Irina.
Barbara es tornà a casar amb l'advocat N.S. Karinsky, de qui adoptà el cognom, i es traslladà a viure a Moscou. Va crear un botiga, escola i taller de brodats. El 1921, el seu espòs que havia treballat per el govern se'n va en exil i ella decideix romandre's a Moscou. Va divorciar amb el sistema simplificat dels primers anys de la revolució russo simplement en signar un formulari. Després de la mort de Lenin, el 1924, el seu taller-escola va ser expropiat i convertit en una fàbrica de senyeres soviètiques. Aleshores va emigrar a Berlín, Brussel·les i París, on va col·laborar amb George Balanchine als ballets russos de Monte Carlo. Hi va col·laborar també amb Joan Miró.
Posteriorment se'n va anar a viure a Londres, on va començar a treballar en el disseny de vestuari de comèdies musicals i en cinema. Amb l'inici de la Segona Guerra Mundial decideix traslladar-se a Nova York als Estats Units, on treballava per al teatre teatre i cinema.
Morí el 18 d'octubre de 1983 a la seva residència de Nova York.

## Premis
### Premi Oscar

| Any | Premi | Categoria | Nominat | Resultat | Ref |
| 1948 | Millor vestuari color | Joan of Arc (juntament amb Dorothy Jeakins) | Guanyador |
| 1952 | Millor vestuari color | El fabulós Andersen (juntament amb Antoni Clavé i Mary Wills) | Nominat |

## Referències

* 1 2 3 «Karinska | Artists» (en anglès). Wiener Staatsoper, s.d. [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ Gooch, William S. «Fashion Flashback: Barbara Karinska» (en anglès). Fashin Reverie, 26-11-2018. [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ «Barbara Karinska (1886-1983) - La Dame aux doigts de fée» (en francès). Les chausson Verts, 15-08-2011. [Consulta: 28 gener 2023].

## Enllaços externs

* Barbara Karinska a Internet Movie Database (anglès)
# Manoli Garcia Climent

Manoli Garcia Climent (Alacant, 29 d'octubre de 1950) és una exjugadora i entrenadora de voleibol valenciana.
Jugadora del Club Voleibol Cornellà, arribà a ser-ne la capitana. Guanya dues Lligues espanyoles (1979-80, 1981-82) i una Copa de la Reina (1982), exercint la darrera temporada el rol de jugadora-entrenadora. Dirigí l'equip cornellanenc, amb les seves denominacions posteriors (RCD Espanyol-Cornellà) fins a la temporada 1984-85, amb el qual aconseguí una Lliga (1984-85) i dues Copes de la Reina (1984, 1985). Es llicencià en Educació física per l'Institut Nacional d'Educació Física de Catalunya el 1986 i, després d'aquest breu parèntesi, tornà a formar part del cos tècnic del club blanc-i-blau la temporada 1986-87. Al mateix temps, entrenà l'equip juvenil amb el qual guanyà tres Campionats de Catalunya (1989, 1990, 1991) de forma consecutiva.

## Palmarès
### Com a jugadora

* 1 Lliga espanyola de voleibol femenina (1979-80)

### Com a entrenadora

* 2 Lligues espanyoles de voleibol femenina (1981-82, 1984-85)
* 3 Copes espanyoles de voleibol femenina (1982, 1984, 1985)
* 3 Lligues catalanes de voleibol femenina (1982-83, 1983-84, 1984-85)

## Referències

* ↑ «Manoli Garcia Climent». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ramos, José. «3-0: A.E. Cornellà. gran campeón» (en castellà). Mundo Deportivo, 10-07-2023.
* ↑ «Manoli García Climent». Docusport : la revista, Any XVI, Núm. 32, primavera 2016, pàg. 54 [Consulta: 10 juliol 2023].
* ↑ «Manol Garcia: de vuelta a casa» (en castellà). Mundo Deportivo, 06-08-1986. [Consulta: 10 juliol 2023].
# Baní

Baní és una ciutat, capital de la província de Peravia dins la República Dominicana. La regió que l'envolta és principalment productora de bananes i cafè. La platja local rep el nom de "Playa de los Almendros". La patrona de la ciutat és Nuestra Señora de la Regla.
# Manuel Tarín i Romans

Manuel Tarín i Romans (València, 27 d'octubre de 1938 - 12 d'octubre de 2002) fou un polític i promotor cultural valencià. Treballà de representant comercial. Des de ben jove s'implicà en el moviment cultural, i des del 1969 organitzà el Concurs Infantil Joanot Martorell, concurs literari per a infants. En aquella mateixa dècada impulsà la creació de la Federació d'Entitats Culturals dels País Valencià (FECPV) de la que fou president i que agrupava la major part del valencianisme cultural. El 1974 ingressà en el Partit Socialista d'Alliberament Nacional dels Països Catalans, des d'on en els darrers anys abans de la seua mort havia impulsat la construcció d'un arxiu del partit.

## Referències

* ↑ «Història del PSAN». Arxivat de l'original el 2014-03-22. [Consulta: 22 març 2014].

## Enllaços externs

* Tret de marxists.org (amb llicència GFDL).
# Manuel Tena López

Manuel Tena López (Alcalá de Henares, Madrid, 3 de febrer de 1978) és un exfutbolista madrileny que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Sorgit del planter del Reial Madrid, Tena va passar pels equips C i B abans de saltar a la primera esquadra en la 98/99, en la qual hi jugaria un encontre de la màxima categoria amb el conjunt madridista.
Sense lloc al Reial Madrid, la temporada 99/00 juga només tres partits amb el Reial Valladolid. Ja la temporada 00/01 aconsegueix la titularitat amb el Córdoba CF de Segona Divisió (39 partits i 2 gols), que li valen el retorn al conjunt blanc-i-violeta. En la segona etapa val·lisoletana, el defensa disputa 20 partits.
L'estiu del 2002 fitxa pel Getafe CF. És titular indiscutible la temporada 02/03, però a la següent ja perd eixa condició. Des de la temporada 04/05, amb el Getafe ara en primera divisió, el d'Alcalá no va deixar la suplència en les quatre següents campanyes, jugant al voltant d'una quinzena de partits per temporada.
La temporada 08/09 s'incorpora al Rayo Vallecano, en aquesta època a Segona Divisió, tot aparixent en 27 ocasions.

## Enllaços externs

* Fitxa de Tena
# Joan Malatesta de Ciola

Joan Malatesta de Ciola fou fill de Rambert Malatesta de Ciola. Fou senyor de senyor de Ciola dei Malatesti, Castiglione i Roncofreddo i fou armat cavaller per Pandolf I Malatesta el 1324. Va morir a l'exili a Ragusa el juny del 1374.
# Cantó de Souilly

El cantó de Souilly és un cantó francès del departament del Mosa, situat al districte de Verdun. Té 18 municipis i el cap és Souilly.

## Municipis

* Ancemont
* Heippes
* Julvécourt
* Landrecourt-Lempire
* Lemmes
* Les Monthairons
* Nixéville-Blercourt
* Osches
* Rambluzin-et-Benoite-Vaux
* Récourt-le-Creux
* Saint-André-en-Barrois
* Senoncourt-lès-Maujouy
* Les Souhesmes-Rampont
* Souilly
* Tilly-sur-Meuse
* Vadelaincourt
* Villers-sur-Meuse
* Ville-sur-Cousances

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1970 | Pierre Jolly | radical |
| 1970-1994 | Robert Louppe | Divers droite |
| 1994- | Serge Nahant | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 3.711 | 3.541 | 3.242 | 3.522 | 3.561 | 3.446 | 3.705 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cessna Citation II

El Cessna Citation II (Model 550) és un avió de negocis lleuger anunciat per Cessna el 1976, com una versió allargada i millora de l'anterior Citation I.

## Desenvolupament

El Citation II afegeix una secció d'1,14 m a l fuselatge del Citation I. Això permet incrementar les capacitats de passatgers, fins a 10, i equipatge. També es va augmentar la longitud de les ales i la capacitat de combustible. A més de motors més potents que permeten una major velocitat de creuer i un major abast.

## Especificacions (Cessna S550 Citation SII)

Dades de Jane's All the World's Aircraft 1993–94
Característiques generals
* Tripulació: 2 pilots
* Capacitat: 8 passatgers
* Longitud: 14,39 m
* Envergadura: 15,90 m
* Alçada: 4,57 m
* Superfície de l'ala 31,83 m²
* Pes buit: 3.655 kg
* Pes màxim d'enlairament: 6.849 kg
* Motor: 2× turbofan Pratt & Whitney Canada JT15D-4B , 11,12 kN cada un
Rendiment
* Velocitat màxima: Mach 0,70 (746 km/h) (a 35.000 peus (10.670 m))
* Velocitat de creuer: 357 nusos (662 km/h)
* Velocitat d'entrada en pèrdua: 82 nusos (152 km/h)
* Abast: 1.998 milles nàutiques (3.701 km)
* Sostre de servei: 43.000 peus (13.106 m)
* Ràtio d'ascens: 15,4 m/s

## Referències

* 1 2 The Cessna Citation II & Bravo from Airliners.net
* ↑ Lambert 1993, pp. 465–466.
# Litoria nyakalensis

Litoria nyakalensis és una espècie de granota que viu a Austràlia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Cunningham, M., Alford, R., McDonald, K. & Retallick, R. 2004. Litoria nyakalensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 29 d'abril del 2008.
# Hirano

Hirano (平野区, Hirano-ku) és un dels 24 districtes urbans de la ciutat d'Osaka, capital de la prefectura homònima, a la regió de Kansai, Japó. Hirano és el districte més populós d'Osaka i l'únic que ha passat mai dels 200.000 habitants.

## Geografia

El districte de Hirano està situat al cantó més sud-oriental de la ciutat d'Osaka, al centre de la prefectura homònima. La part nord-oest del districte es troba a la zona sud de l'altiplà d'Uemachi, tot i això, la pràctica totalitat del districte està plà. El riu Yamato flueix i passa per la part meridional de Hirano. El terme del districte de Hirano limita amb el districte d'Ikuno i el municipi de Higashiosaka, a l'oest amb el districte de Higashi-Sumiyoshi i el municipi de Yao cap a l'est i al sud amb el municipi de Matsubara.

### Barris

Els barris del districte de Hirano són els següents:
* Uriwari (瓜破)
* Uriwari-Higashi (瓜破東)
* Uriwari-Nishi (瓜破西)
* Uriwari-Minami (瓜破南)
* Kami-Kuratsukuri (加美鞍作)
* Kami-Shōgakuji (加美正覚寺)
* Kami-Higashi (加美東)
* Kami-Nishi (加美西)
* Kami-Minami (加美南)
* Kami-Kita (加美北)
* Kire (喜連)
* Kire-Higashi (喜連東)
* Kire-Nishi (喜連西)
* Setoguchi (背戸口)
* Nagayoshi-Kawanabe (長吉川辺)
* Nagayoshi-Deto (長吉出戸)
* Nagayoshi-Nagahara (長吉長原)
* Nagayoshi-Nagahara Higashi (長吉長原東)
* Nagayoshi-Nagahara Nishi (長吉長原西)
* Nagayoshi-Rokutan (長吉六反)
* Nagare-machi (流町)
* Nishiwaki (西脇)
* Hirano-Ichimachi (平野市町)
* Hirano-Uemachi (平野上町)
* Hirano-Baba (平野馬場)
* Hirano-Honmachi (平野本町)
* Hirano-Miyamachi (平野宮町)
* Hirano-motomachi (平野元町)
* Hirano-Higashi (平野東)
* Hirano-Nishi (平野西)
* Hirano-Minami (平野南)
* Hirano-Kita (平野北)

## Història

El districte de Hirano es fundà el 22 de juliol de 1974 fruit d'una escissió del districte de Higashi-Sumiyoshi, del qual formava part. El territori que actualment forma part de Hirano va ser annexionat a la ciutat d'Osaka l'1 d'abril de 1925, constituint-se originalment dins del districte de Sumiyoshi, del qual s'escindí l'1 d'abril de 1943 el districte de Higashi-Sumiyoshi.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| ND | ND | ND | 59.128 | 90.289 | 188.977 | 198.880 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 198.550 | 201.722 | 200.205 | 191.664 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Kami - Shin-Kami - Hirano (JR) - Kizuri-Kamikita
* Metro d'Osaka
** Hirano - Kire-Uriwari - Deto - Nagahara

### Carretera

* Autopista Hanshin - Autopista de Kinki
* Nacional 25 - Nacional 165 - Nacional 309 - Nacional 479

## Referències

* ↑ https://map.yahoo.co.jp/address?ac=27126
* ↑ https://minchizu.jp/osaka/o-hirano.html
* ↑ https://www.city.osaka.lg.jp/shimin/page/0000084689.html
* ↑ https://www.oml.city.osaka.lg.jp/index.php?page_id=1149
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Zegerscappel

Zegerscappel (en neerlandès Zegerskappel) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 1.463 habitants. Limita al nord-oest amb Eringhem, al nord-est amb Crochte, al nord amb Pitgam, a l'est amb Esquelbecq, a l'oest amb Bollezeele, al sud amb Arnèke, i al sud-est amb Ledringhem.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 650 | 1 707 | 1 769 | 1 823 | 1 775 | 1 805 | 1 875 | 1 746 | 1 709 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 702 | 1 739 | 1 768 | 1 762 | 1 771 | 1 699 | 1 608 | 1 568 | 1 545 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 535 | 1 611 | 1 497 | 1 400 | 1 367 | 1 341 | 1 306 | 1 344 | 1 242 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1 193 | 1 202 | 1 208 | 1 179 | 1 252 | 1 200 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Gérard Bécue | |
| 2008- | Béatrice Ryckebusch | |
# Zegen

Zegen (女衒 ZEGEN) és una pel·lícula de comèdia negra japonesa de 1987 del director Shohei Imamura. Va ser inscrita al 40è Festival Internacional de Cinema de Canes. La pel·lícula va ser seleccionada com a entrada japonesa per al Millor pel·lícula en llengua estrangera als Premis Oscar de 1987, però no va ser acceptada com a nominada.

## Argument

La pel·lícula explica la història d'Iheiji Muraoka, que va construir bordells per a l'exèrcit japonès.

## Repartiment

* Ken Ogata com Iheiji Muraoka
* Mitsuko Baisho com a Shiho
* Bang-ho Cho com a Komashitai
* Yuki Furutachi
* Shino Ikenami com a Tome
* Kozo Ishii com a Kumai
* Satoko Iwasaki
* Kurenai Kanda com a Otsuno
* Choichiro Kawarazaki com a Kunikura
* Chun Hsiung Ko com a Wang (com a Chun-Hsiung Ko)
* Hiroyuki Konishi com a Uehara
* Mami Kumagaya com a Kino
* Leonard Kuma com a propietari de la botiga
* Norihei Miki com a Tomonaga
* Sanshō Shinsui com a Chota
* Tetta Sugimoto com a Genkichi
* Minori Terada com a Hisamitsu
* Taiji Tonoyama com a Shimada
* Fujio Tsuneta com a Nishiyama
* Kimiko Yoshimiya com a Takeyo

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Zegen». festival-cannes.com. [Consulta: 19 juliol 2009].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences

## Enllaços externs

* Tràiler a YouTube
# Zosterop gros de Lifou

El zosterop gros de Lifou (Zosterops inornatus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de Lifou, a les illes de la Lleialtat.

## Referències

* ↑ «Zosterop gros de Lifou». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Westport (Washington)

Westport és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 2.137 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Westport tenia 2.137 habitants, 983 habitatges, i 547 famílies. La densitat de població era de 229,2 habitants per km².
Dels 983 habitatges en un 23,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,9% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 44,3% no eren unitats familiars. En el 34,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 27,3% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.037 $ i la renda mediana per família de 40.037 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.173 $ mentre que les dones 23.889 $. La renda per capita de la població era de 17.362 $. Aproximadament el 9% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Westport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Westport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Ínkino

Ínkino (en rus: Инкино) és un poble de l'óblast de Tomsk, a Rússia, que el 2015 tenia 557 habitants.

## Referències

* ↑ Ворбьёва И. А. Язык Земли. — Новосибирск: Западно-Сибирское книжное издательство. — 1973. — 152 стр.
# Manuel Tenenbaum

Manuel Tenenbaum (Montevideo, 1934 - Ib., 2 de febrer de 2016) va ser un professor, historiador, filantrop i activista jueu uruguaià. Entre 1978 i 2007 va ser director executiu del Congrés Jueu Llatinoamericà, branca del Congrés Jueu Mundial. Va escriure nombrosos llibres i articles sobre història jueva.

## Biografia

Va néixer el 1934 a Montevideo, Uruguai, i els seus pares eren jueus immigrants de Polònia. Gairebé la resta de la seva família resident a Polònia va morir víctima del nazisme.
Com a educador, va ser professor en secundària i de seminari universitari, director d'un liceu d'ensenyament secundari a Montevideo i també va dirigir un institut de formació per a docents jueus. Va ser autor de diversos llibres i assajos sobre història jueva.
Va presidir el capítol uruguaià de la B'nai B'rith entre 1972 i 1974, primer president del Consell de la Joventut Jueva Llatinoamericana, president del Comitè Central Jueu d'Uruguai entre 1976 i 1978 i director executiu del Congrés Jueu Llatinoamericà, branca del Congrés Jueu Mundial, entre 1978 i 2007.
Entre altres reconeixements a la seva tasca, al maig de 2005 va rebre el premi AMIA.
Va morir l'1 de febrer de 2016 a Montevideo, als 81 anys. Va ser sepultat en el cementiri Israelita de la Paz de la ciutat de La Paz, departament de Canelones.

## Obres

* Sionismo: a cien años de Herzl (Organització Sionista de l'Uruguai, 2004)
* Talmud y derecho (Facultat de Dret (Universitat de la República): Fundació de Cultura Universitària, 2005)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mor Manuel Tenenbaum Z'L, fou director del CJL per tres dècades». Iton Gadol, 01-02-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 4 març 2016].
* ↑ «World Jewish Congress mourns passing of Manuel Tenenbaum» (en anglès). Congrés Jueu Mundial, 02-02-2016. [Consulta: 3 març 2016].
* 1 2 3 4 «Manuel Tenenbaum, Latin American Jewish Congress Head for 30 Years, Dies at 81» (en anglès). Haaretz, 03-02-2016. [Consulta: 3 març 2016].
* 1 2 3 «Manuel Tenenbaum, Latin American Jewish Congress head for 3 decades, dies» (en anglès). Jewish Telegraphic Agency, 03-02-2016. [Consulta: 3 març 2016].

## Enllaços externs

* Quin futur espera a les comunitats jueves d'Amèrica Llatina? Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine. (De la conferència dictada pel Prof. Manuel Tenenbaum en ocasió de la Convenció de Lideratge Jove de FeSeLa, Con Sud. Publicat en Separata, N°2, 1996)
* L'aquelarre antisemita, per Manuel Tenenbaum, Cadena Jueva d'Informació Visàvis, 15 d'agost de 2014.
* Estima per Manuel Tenenbaum, Món Israelita, 30 d'agost de 2007.
* Homenatge al Prof. Manuel Tenenbaum (Z'L) Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine., Comitè Central Israelita de l'Uruguai, 26 de febrer de 2016.
* Professor Manuel Tenenbaum (Z'L) Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine., per Eduardo Kohn, JAI, 5 de febrer de 2016.
# Joan Malales

Joan Malales o Joan Maleles (grec antic: Ἰωάννης ὁ Μαλέλα o Ἰωάννης ὁ Μαλάλα; llatí: Ioannes Malalas o Ioannes Malelas) va ser un historiador romà d'Orient nadiu d'Antioquia, del qual es desconeix quan va viure, però se'l situa entre el segle vii i el segle ix. Malalas o Malelas és una paraula del siríac i vol dir 'orador'.
Va escriure una història voluminosa, o més aviat un Cronicó, amb especial atenció a la història grega, romana i sobretot de l'Imperi Romà d'Orient. Comença amb la creació del món, però una primera part s'ha perdut, i acaba sobtadament amb l'expedició de Marcià el nebot de Justinià I a Àfrica. La història està plena de fets absurds i altres de curiosos, i només té importància per l'època de Justinià i els seus immediats antecessors. Altres emperadors són tractats molt breument (Arcadi només té set línies) especialment els d'Occident. L'estil és bàrbar excepte quan copia d'altres autors, com ara el Chronicon Paschale o els textos de Jordi Cedrè, dels que n'extreu llargs fragments.

## Referències

* ↑ Malelas or Malalas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 908
# Hiranai

Hiranai (平内町; Hiranai-machi) és un poble del Japó situat a la prefectura d'Aomori.

## Referències

* ↑ «Aomori (Japan): Prefecture, Cities, Towns and Villages - Population Statistics, Charts and Map» (en anglès).