OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marquesat de Sant Antoni

El Marquesat de Sant Antoni va ser un títol nobiliari pontifici creat l'11 d'octubre de 1905 pel Papa Pius X a favor de Narcís Sicars i Salvadó, i autoritzat el seu ús a Espanya per Reial Autorització de data 24 d'agost de 1914 concedida pel rei Alfons XIII.
Narcís Sicars i Salvadó fou Doctor en Dret i en Filosofia i Lletres per la Universitat de Barcelona; escriptor i traductor; publicista.
Va adaptar al català obres de teatre franceses, com ≪Por!≫, del dramaturg Felix Duquesnel, estrenada en el Teatre Principal de Barcelona en 1907; i ≪Fugir del foch…≫, estrenada al Teatre Principal de Barcelona en 1908.
Membre del Consell d'Administració de la Caixa de Barcelona.
Fill i net de destacats carlistes:
El seu pare era Emili Sicars i de Palau (1841-1913), diputat a Corts en el període 1871-1872 per la circumscripció de Girona en representació de la Comunió Catòlico-Monàrquica. Candidat carlista en les eleccions generals de 1872 i 1891 per Girona. Senador del Regne entre 1907-1910 per la circumscripció de Barcelona en la coalició Solidaritat Catalana.
El seu avi era Narcís Sicars i Lligoña (1801-1877), Alcalde de Girona en 1841, i diputat a Corts per Girona en dues ocasions: en 1840 i en el període 1844-1846. Doctor en Dret per la Universitat d'Osca. President de la Sala dels jutjats de la província de Girona.

## Marquesos de Sant Antoni

| | Titular | Període |
| Creat en 1905 pel Papa Pius X |||
| I | Narcís Sicars i Salvadó | 1905-1918 |

## Història dels marquesos de Sant Antoni

* Narcís Sicars i Salvadó (†1918), I marquès de San Antonio
* Casat en 1909 amb María del Rosario Schwart y Nanot (†1968). Narcís Sicars va morir pocs anys després, en 1918. No van tenir descendència. La seva vídua va casar en segones nupcias amb Juan Fort i Galcerán, amb qui va tenir dos fills: Juan (casat amb Monique Fonthier Brasseur) i Enrique (casat amb María Luisa Rocamora Llusá).y.
Extingit.

## Marquesat de San Antonio del s.XVIII

En el s.XVIII va haver-hi un altre títol d'igual denominació: Marquesat de San Antonio, títol espanyol creat en 1755 pel rei Carles III i transmès el 12 de març de 1833 amb facultat Reial per Manuel Bustamente a favor d'Antonio Ponce de León i Maroto, amb nova denominació: Marquesat d'Aguas Claras.

## Referències

* ↑ Fernández-Mota de Cifuentes, María Teresa (1984), Relación de títulos nobiliarios vacantes, y principales documentos que contiene cada expediente que, de los mismos, se conserva en el Archivo del Ministerio de Justicia, Ediciones Hidalguía, Madrid.
* ↑ Breve, en La Vanguardia, 15 de desembre de 1901, pàgina 2.
* ↑ Breu, a La Vanguardia, 17 de gener de 1900, pàgina 2.
* ↑ Breve, La Vanguardia, 10 de desembre de 1907, pàgina 10.
* ↑ Breu, a La Vanguardia, 12 de febrer de 1908, pàgina 9.
* ↑ ≪Entre Espartero y la huelga general de 1902≫, en DiarioEl País, 30 de juliol de 1989.
* ↑ «Sicars, Emilio», a Arxiu del Congrés dels Diputats.
* ↑ «Breve: En Gerona», a La Vanguardia, 3 febrer 1891, pàgina 2.
* ↑ «Sicars y de Palau, Narciso», a Arxiu del Senat.
* ↑ «Sicars, Narciso», a Arxiu del Congrés dels Diputats.
* ↑ Breve, La Vanguardia, 1 de juny de 1909, página 3.
# Maniquí cap-ratllat

El maniquí cap-ratllat (Lonchura tristissima) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb herba a prop de l'aigua i medi urbà, a les terres baixes de l'oest i centre de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Maniquí cap-ratllat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Maniquí capgrís

El maniquí capgrís (Spermestes griseicapilla) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita sabanes espinoses de Sudan del Sud, nord-est d'Uganda i sud d'Etiòpia, cap al sud, a través de l'est i sud-est de Kenya fins al centre de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Maniquí capgrís». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Marlyn Wescoff Meltzer

Marlyn Wescoff Meltzer (1922, Filadèlfia, Pennsilvània - 4 de desembre de 2008, Yardley, Pennsilvània) va ser una de les sis programadores originals de l'ordinador ENIAC.

## Biografia

Es va graduar en la Temple University el 1942, a finals d'aquest mateix any va ser contractada pel Moore School of Engineering per treballar en càlculs meteorològics, principalment perquè ja sabia operar màquines de calcular. A 1943 es va sumar a l'equip de càlcul de trajectòries balístiques. Va ser en 1945 quan el seu nom es va sumar a la llista de sis dones que van treballar originalment en la programació de la màquina ENIAC, la primera computadora totalment digital. El 1947, abans que l'ENIAC fos reubicada a Aberdeen Proving Grounds, Maryland, va renunciar als seus projectes per contraure matrimoni amb el Dr. Phillip Meltzer. Va ser una dona de gran generositat que va dedicar gran part de la seva vida posterior al treball voluntari; a més de cuidar als seus dos fills assistia a la biblioteca Shir Ami Biblioteca a llegir a l'escola dominical. Durant més de deu anys entregava menjar a la Casa Greenwood al municipi d'Ewing, Nova Jersey, a més de ser un membre molt actiu d'aquesta organització benèfica i humanitària.
L'any 1997, juntament amb . Betty Snyder Holberton, Jean Jennings Bartik, Kathleen McNulty Mauchly Antonelli, Ruth Lichterman Teitelbaum i Frances Bilas Spence el seu nom va ser inclòs en el Women in Technology International Hall of Fame, pel seu treball en la programació oficinal de l'ENIAC.

## ENIAC

L'ENIAC era una gran màquina formada per panells negres i commutadors, que contenia 17.468 tubs buits, 7.200 díodes de vidre, 1.500 relés, 70.000 resistències, 10.000 condensadors i uns 5 milions d'unions soldades a mà. Pesava més de 30 tones, ocupava uns 167m2 i consumia 150kW d'electricitat.
L'ENIAC es va donar a conèixer al públic el 14 de febrer de 1946. El seu programa va captivar la imaginació de la premsa i va ser notícia en tot el país. Es va fer una màquina molt important en aquell temps. Els homes enginyers que havien construït la màquina aviat es van fer famosos. La dona que dirigia aquesta màquina va desaparèixer de la història. Va renunciar a l'equip el 1947 per casar-se, abans que l'ENIAC es traslladés al Aberdeen Proving Grounds.

## Referències

* ↑ Ilecara. «MUJERES QUE HACEN LA HISTORIA - BREVES BIOGRAFIAS: Siglo XX - Marlyn Wescoff Meltzer». MUJERES QUE HACEN LA HISTORIA - BREVES BIOGRAFIAS, 14-04-2016. [Consulta: 14 desembre 2016].
* ↑ «The WITI Hall of Fame».

## Enllaços externs

* Women Proto - Programmers Get Their Just Reward
* The World's First Programmers, the Women of the ENIAC, to come to NYC
* ENIAC Programmers Project - Honoring Computer Pioneers and Preserving Their Stories Arxivat 2009-01-23 a Wayback Machine.
# Marlín

* No s'ha de confondre amb Marlin.
Marlín és un municipi de la província d'Àvila a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
# Marxa del desacord

La Marxa del desacord (en rus: Марш несогласных) fou una sèrie de protestes de caràcter polític que varen tenir lloc els dies 16 de desembre de 2006, a Moscou, el 3 de març de 2007, a Sant Petersburg, el 24 de març de 2007, a Nijni Nóvgorod, el 14 d'abril de 2007, per segon cop a Moscou i el 15 d'abril de 2007, altre cop a Sant Petersburg, el 18 de maig a Samara i el 19 de maig a Txeliàbinsk. Només algunes d'aquestes marxes foren reflectides als mitjans de comunicació occidentals.
La marxa del desacord fou precedida el desembre del 2005 per altres protestes de l'oposició en ciutats russes, que van implicar una menor quantitat de gent.
La majoria de les protestes no estaven autoritzades. En general, les autoritats de les ciutats on la marxa era programada proposaven als manifestants reunir-se en llocs més aviat perifèrics o prohibien les manifestacions. No obstant això, d'acord amb la legislació russa, els organitzadors d'una marxa només han d'informar les autoritats dels propers esdeveniments per evitar qualsevol sanció, mentre que les autoritats no tenen dret a prohibir una marxa en els llocs específics en què ha estat planejada per l'oposició, i els participants a la marxa van normalment desafiar les prohibicions (a més de la manifestació a Sant Petersburg el 15 abril 2007).

## Referències

* ↑ Russian police beat, detain protesters per Douglas Birch, Associated Press, 14 d'abril. (anglès)
* ↑ Федеральный закон Российской Федерации от 19 июня 2004 г. N 54-ФЗ О собраниях, митингах, демонстрациях, шествиях и пикетированиях – text complet de la llei en rus.

## Enllaços externs

* Dissenters March - official community in LJ
* Russian Protests: The Big Guessing Game by Mark Ames, The Nation, 12 June 2007
# Margarida d'Àustria

Margarida d'Àustria és el nom dels següents personatges:
* Margarida d'Àustria muller de Frederic II, elector de Saxònia (1416–1486)
* Margarida d'Àustria (duquessa de Savoia) (1480 - 1530).
* Margarida de Parma, infanta de Castella, governadora dels Països Baixos i duquessa consort de Parma (1522-1586)
* Margarida d'Àustria, arxiduquessa d'Àustria (1567 - 1633)
* Margarida d'Àustria (reina d'Espanya) (1584 - 1611).
* Margarida d'Àustria (princesa de Thurn und Taxis) (1870 - 1955).
* Margarida d'Àustria (duquessa de Württemberg) (1870 - 1902).
# Margarida d'Escòcia i de Beaufort

Margarida d'Escòcia (25 de desembre de 1424 - Chalons-sur-Marne, 16 d'agost de 1445) fou princesa d'Escòcia. Era filla del rei Jaume I d'Escòcia i la comtessa Joana Beaufort. Per línia paterna era neta del rei Robert III d'Escòcia i Anabella Drummond, i per línia materna del duc Joan Beaufort i Margarida Holland. Es casà el 24 de juny de 1436 a la catedral de Tours amb el Delfí i posterior rei Lluís IX de França. D'aquesta unió però no tingueren fills. Margarida morí el 1445 a Chalons-sur-Marne i fou enterrada a l'església de Sant Lleó Thouars.
# María Isabel Garvía Serrano

María Isabel Garvía Serrano (Barcelona, 8 d'agost de 1959) és una compositora i professora de música catalana.
Va estudiar piano i composició al Escola Superior de Música de Catalunya, on posteriorment va donar classes com a professora d'harmonia, contrapunt i fuga. És col·laboradora en el Centre d'Ensenyament Musical de Barcelona, i ha rebut premis i mencions per la seva carrera acadèmica, destacant la menció honorífica en el Premi de Composició Isaac Albéniz de la Generalitat de Catalunya.
Ha escrit diverses obres per a piano, com Simetries, op. 5 (1980), Glossari d'un poeta (1981), sobre un poema de Joan Salvat Papasseit, Tryptich (1982), i Collage, op. 17 (1982). Totes elles estan editades per l'Editorial Clivis i estrenades per la mateixa compositora. Per a cor mixt, va compondre Cançó de la tempestat (1982) sobre un text de Josep Maria de Sagarra, i per a grup de cambra Tres moviments (1984), que estrenà el Grup Instrumental dirigit per Ernest Martínez Izquierdo el 1985. Després d'un parèntesi creatiu, l'any 1988 compongué dos peces breus per a flauta i piano, titulades Dues escenes i Scacs, que es van estrenar a Barcelona l'any següent i que, com les anteriors, foren editades per Clivis.

## Referències

* ↑ MEDINA, Ángel. «Garvía Serrano, María Isabel». A: Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. 5. Madrid: SGAE, 1999-2002, p. 530 [Consulta: 30 desembre 2020].
* ↑ «Portal de datos bibliográficos de la Biblioteca Nacional de España». [Consulta: 30 desembre 2020].
# María Isabel Celaá Diéguez

María Isabel Celaá Diéguez (Bilbao, 1949) és una política i catedràtica d'ensenyament secundari espanyola, membre del Partit Socialista d'Euskadi-Euskadiko Ezkerra (PSOE) i actual portaveu i ministra d'Educació i Formació Professional del Govern d'Espanya.

## Trajectòria política

Va començar les seves responsabilitats institucionals en matèria d'educació en 1987 com a responsable del gabinet del conseller d'Educació, Universitats i Recerca José Ramón Recalde. Després del breu interregne del govern de coalició PNB-EA-EE de 1991, va ser viceconsejera d'Educació, Universitats i Recerca amb Fernando Buesa com a conseller fins a la fi de la legislatura (1995). En la següent legislatura va abandonar les responsabilitats educatives, sent directora de gabinet del conseller de Justícia, Economia, Treball i Seguretat Social, Ramón Jáuregui. Des d'octubre de 1998 és parlamentària autonòmica basca per Biscaia. Com a parlamentària va ser responsable dels temes educatius del seu grup. Entre 2008 i 2009 va ser vicepresidenta primera del Parlament Basc. De 2009 a 2012 va exercir el càrrec de consellera d'Educació, Universitats i Recerca al govern de Patxi López.
Va ser cap de llista del PSE-EE al Senat per la circumscripció de Biscaia en les eleccions generals de 2015 i 2016 però no va resultar triada.

### Ministra d'Educació (2018-)

Celaá va ser triada per Pedro Sánchez com a ministra d'Educació i portaveu del seu nou govern, després de l'èxit de la moció de censura que el PSOE va presentar contra l'anterior govern de Mariano Rajoy (PP) al juny de 2018.

## Càrrecs exercits

* Viceconsejera d'Educació, Universitats i Recerca (1991-1995)
* Membre del Parlament Basc (1998-2009)
* Consellera d'Educació, Universitats i Recerca (2009-2012)
* Membre del Parlament Basc (2012-2016)
* Presidenta de la Comissió d'Assumptes Europeus i Acció Exterior del Parlament Basc (2013-2016).
* Ministra d'Educació (2018-actualitat)

## Vida personal

Isabel Celaá és llicenciada en Filologia Anglesa, Filosofia i Dret per les universitats de Deusto i de Valladolid. Està casada i és mare de dues filles. Té acreditat el nivell C1 de basc mitjançant el títol EGA. Va viure i va estudiar diversos anys a Irlanda.

## Referències

* ↑ «El presidente anuncia la composición del nuevo Gobierno» (en castellà). [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ «Isabel Celaá será la ministra de Educación del Gobierno de Pedro Sánchez» (en castellà). [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ Seguridad, Gobierno Vasco. Departamento de. «Elecciones Senado 2015. Candidaturas Bizkaia» (en castellà). [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ Procesos electorales, Gobierno Vasco. «Elecciones Senado 2016. Candidaturas proclamadas Bizkaia» (en castellà). [Consulta: 6 juny 2018].
* ↑ «Las ministras y los ministros de Sánchez». [Consulta: 6 juny 2018].

## Enllaços externs

* Composició del Govern Basc en la IX Legislatura
* Fitxa d'Isabel Celaá al Parlament Basc Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine.
# Martin Dúbravka

Martin Dúbravka (Žilina, 15 de gener de 1989) és un futbolista eslovac que juga com a porter al Manchester United FC, cedit pel Newcastle United FC. Format a les categories inferiors del MŠK Žilina, també ha jugat per l'Esbjerg fB, l'FC Slovan Liberec i l'Sparta Praga, fitxant pel Newcastle a l'estiu de 2018 després d'haver estat cedit a l'equip anglès per mig any. Dúbravka és el porter titular de la selecció d'Eslovàquia, amb qui ha jugat des del 2012.

## Referències

* ↑ «Martin Dubravka». [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ «Martin Dubravka: Overview». Premier League. [Consulta: 21 febrer 2020].
* 1 2 «Martin Dubravka statistics history, goals, assists, game log - Newcastle United» (en anglès). FcTables.com. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ «Martin Dúbravka Newcastle United videos, transfer history and stats» (en anglès). SofaScore. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ «Dúbravka helps Slovakia record emphatic win» (en anglès). Newcastle United, 12-06-2019. [Consulta: 25 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Perfil de Dúbravka al lloc web de la Premier League
Martin Dúbravka amb la selecció eslovaca - plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Eslovàquia – Eurocopa 2020
1 Dúbravka •
2 Pekarík •
3 Vavro •
4 Valjent •
5 Šatka •
6 Greguš •
7 Weiss •
8 Duda •
9 Boženík •
10 Suslov •
11 Bénes •
12 Kuciak •
13 Hrošovský •
14 Škriniar •
15 Hubočan •
16 Hancko •
17 Hamšík (c) •
18 Haraslín •
19 Kucka •
20 Mak •
21 Ďuriš •
22 Lobotka •
23 Rodák •
24 Koscelník •
25 Hromada •
26 Schranz •
Entrenador: Tarkovič
Selecció de futbol d'Eslovàquia – Eurocopa 2024
1 Dúbravka •
2 Pekarík •
3 Vavro •
4 Obert •
5 Rigo •
6 Gyömbér •
7 Suslov •
8 Duda •
9 Boženík •
10 Tupta •
11 Bénes •
12 Rodák •
13 Hrošovský •
14 Škriniar (c) •
15 De Marco •
16 Hancko •
17 Haraslín •
18 Strelec •
19 Kucka •
20 Ďuriš •
21 Bero •
22 Lobotka •
23 Ravas •
24 Sauer •
25 Kóša •
26 Schranz •
Entrenador: Calzona :
# Pedro Lafuente

Pedro Lafuente (Leintz-Gatzaga, 1891 - 1972) fou un tenor d'origen basc, tot i que la seva formació va tenir lloc a Buenos Aires seguint els ensenyaments del baríton Tullio Quarcia i el tenor Carlo Callione Romanini.

## Biografia

El seu debut musical tingué lloc al Teatre Coliseu de Buenos Aires el 1914 a l'òpera Pagliacci de Ruggero Leoncavallo. Dos anys després va estrenar a Roma, al Teatro Costanzi, diverses obres, entre les quals destaquen els seus papers amb Gabriella Besanzoni a Carmen de Georges Bizet, a Samson et Dalila de Camille Saint-Saëns, i a Aida de Giuseppe Verdi. L'èxit, però, li arribà al seu retorn a l'Argentina, on va cantar al Teatro Colón el 1919 i més endavant a les temporades 1932, 1937 i 1938.
Lafuente va exercir també a Barcelona, on la temporada 1927-1928 va encarnar Otello de Verdi al Gran Teatre del Liceu. A La Vanguardia se'l presentava com «el famós divo, el tenor de la veu d'or, que ocupa avui el primer lloc entre els més famosos tenors dramàtics del món».

## Referències

* 1 2 «Biografia» (en castellà). Teatro Colón. [Consulta: 26 agost 2021].
* ↑ «Biografia» (en castellà). Auñameni Eusko Entziklopedia. [Consulta: 14 febrer 2018].
* ↑ «Anunci de l'òpera» (en castellà). La Vanguardia. [Consulta: 26 agost 2021].
# Preconscient

En psicoanàlisi, la paraula preconscient s'aplica a pensaments que són inconscients en un moment en particular, però que no estan reprimits i que per tant poden esdevenir conscients.
# Al-Futowa SC Dayr al-Zor

L'Al-Futowa Sports Club (àrab: نادي الفتوة الرياضي, ‘Club Esportiu de la Joventut’) és un club de futbol sirià de la ciutat de Deir al-Zor. Va ser fundat el 1950.

## Palmarès

* Lliga siriana de futbol:
** 1990, 1991, 2023, 2024
* Copa siriana de futbol:
** 1988, 1989, 1990, 1991

## Referències

* ↑ «Syria - Foundation Dates». [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ «Syria - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Syria - List of Cup Winners». [Consulta: 23 desembre 2017].
# Jan Riesenkampf

Jan Riesenkampf (Zabrze, Polònia, 1963) és un escriptor, poeta i traductor polonès. Va estudiar filologia polonesa a la Universitat Jagellònica de Cracòvia.
Ha traduït al polonès obres franceses de Jacques Brel, gregues de Konstandinos P. Kavafis, russes d'Okudzhava, Rozenbaum i Tsvetàieva, italianes de Cesare Pavese i obres catalanes de Lluís Llach com L'estaca, El bandoler o La gallineta.

## Obra seleccionada

* 1992: Koszula (Cracòvia, 1992)
* 1999: Wybrane (Varsòvia, 1999)
* 2002: jan.riesenkampf.com
* 2005: Zwykly poeta (Varsòvia, 2005)

## Referències

* ↑ Entrevista a Jan Riesenkampf Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (polonès)
* ↑ Breu biografia de l'escriptor (polonès)
* ↑ Fitxa del llibre Wybrane amb Arxivat 2009-05-24 a Wayback Machine. ISBN 83-86735-51-1 (polonès)
* ↑ Comentari sobre Wybrane (polonès)
* ↑ Fitxa de jan.riesenkampf.com amb ISBN 83-86735-83-X (polonès)
* ↑ Fitxa de Zwykly poeta amb Arxivat 2013-11-08 a Wayback Machine. ISBN 83-89603-16-0 (polonès)
# Salvatore Schillaci

Salvatore Schillaci (Palerm, 1 de desembre de 1964 - Palerm, 18 de setembre de 2024) va se un futbolista italià que jugava com a davanter.

## Biografia

Durant la seva carrera de club, va jugar pel Messina (1982–1989), Juventus FC (1989–1992), Internazionale (1992–1994) i Júbilo Iwata (1994–1997).
A nivell internacional va disputar 16 partits amb la selecció italiana, i va ser l'estrella sorpresa de la Copa del Món de la FIFA 1990, ja que va ajudar Itàlia a assolir un tercer lloc al seu mundial. Entrant com a suplent en el primer partit d'Itàlia, Schillaci va acabar marcant sis gols durant la Copa del Món, obtenint la Bota d'Or com a màxim golejador, i va rebre el premi Pilota d'Or com a jugador del torneig per davant de Lothar Matthäus i Diego Maradona, que foren segon i tercer respectivament. Aquell any també va quedar segon classificat al premi Pilota d'Or al millor futbolista europeu de l'any el 1990, rere Matthäus.

## Referències

* ↑ Simon, Lluís. «Dol a Itàlia per la mort de Toto Schillaci». L'Esportiu. [Consulta: 20 setembre 2024].
* 1 2 «Salvatore Schillaci». Arxivat de l'original el 12 de novembre 2014. [Consulta: 12 novembre 2014].
* ↑ rsssf
* ↑ estadístiques de Salvatore Schillaci a la FIFA. Consultat 25 gener 2010.
# Samsimuruna

Samsimuruna fou una ciutat fenícia esmentada per primer cop en una inscripció de Sennàquerib vers el 701 aC, quan estava regida per un rei, Menahem, que va pagar tribut a Assíria. El nom del rei, Menahem, va fer pensar que es podia tractar de Menahem del regne d'Israel (conegut també com a Samària) que va governar de vers el 749 aC al 738 aC, però finalment es va descartar perquè el rei jueu havia mort molt abans de la inscripció i Samària no podria deformar-se a Samsimuruna. Segurament es tractava d'una ciutat fenícia que estava situada a la costa de la mediterrània libanesa al nord de Nahr al-Kalb, al sud de Biblos. El nom de la ciutat, sota un rei, torna a aparèixer sota Assarhaddon, que anomena al sobirà com Abibaal de Samsimuruna, i sota Assurbanipal, que igualment anomena el rei (Abibaal encara regnava) durant la seva campanya a Egipte del 664 aC. Només dos regnes continentals (Biblos i Samsimuruna) i dos insulars (Arvad i Tir) van evitar esdevenir províncies assíries. Encara tenia un rei en temps de Nabucodonosor II el Gran (605-562 aC).

## Referències

* ↑ Nadav Na'aman, Ancient Israel and its neighbors: interaction and counteraction
# Samson

«Samson» té aquests significats:
* Topònims:
** Samson (riu), riu de Bèlgica que neix al Condroz al nucli Sorée de Gesves (Província de Namur)
** Saint-Samson-sur-Rance, municipi francès a la regió de Bretanya, departament de Costes del Nord
** Samson (Alabama)
* Biografies:
** Samson Occom (New London, Connecticut, 1723-1792), predicador pequot
** Peter Samson (1941, Fitchburg, Massachusetts, EUA), científic expert en ciències de computació
** Polly Samson (Londres, 1962), periodista i muller del membre de Pink Floyd David Gilmour
* Música:
** Samson (grup), banda britànica de heavy metal formada el 1977 pel guitarrista i cantant Paul Samson
** Samson et Dalila (Samsó i Dalila) òpera en tres actes de Camille Saint-Saëns amb llibret en francès de Ferdinand Lemaire
** Samson (Händel), oratori de Georg Friedrich Händel