OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Radiografia computada

La radiografia computada, també coneguda per CR (especialment als països de parla anglesa), és un tipus de procediment dins de l'entorn de la radiologia digital.
El principi de funcionament de la CR consisteix a gravar una placa fotoestimulable (o placa de suport de fòsfor generalment continguda en una casset) amb la imatge dels raig X i després explorar la casset en un dispositiu dedicat per passar la imatge a format digital. La placa de fòsfor és llavors sotmesa a una radiació per esborrar la imatge memoritzada i es pot reutilitzar immediatament. El procediment dura aproximadament d'1 a 2 minuts.

## Format casset

En el context de la radiologia digital, aquest format té l'avantatge de ser immediatament extrapolable als sistemes convencionals de raigs X en el sentit que la casset CR es comercialitza en les mateixes dimensions mecàniques que la casset de pel·lícula tradicional i el seu ús permet conservar la font de raigs X i la totalitat de l'equipament de radiologia existent. En comparació del sistema DR (radiografia digital), el seu preu és molt més econòmic, però la qualitat de la imatge generalment és millor per als sistemes de DR, que també tenen l'avantatge de proporcionar una imatge amb un temps d'espera d'aproximadament 10 segons i no requereixen cap manipulació.

## Vegeu també

* Radiologia digital
* Panell sensor pla (també conegut com a DR per "Radiografia Digital ")
* Radiografia
* Placa fotoestimulable
* Imatge mèdica
* Fluoroscòpia

## Referències

* ↑ Spectroscopic Properties of Rare Earth in Optical Materials. Springer, 1 d'agost de 2005, p. 514 -.

## Enllaços externs

* Fuji Image Plate Website
# Decidix

Decidix és una federació valenciana de partits de tendència blavera formada l'any 2021 a partir de les formacions Poble Democràtic, Acció Nacionalista Valenciana i Avant, membres de les quals havien format l'espai L'Encontre l'any anterior. Posteriorment s'hi han sumat altres formacions municipals com ara Sumant per Torrent, Gent per Benifayó, Valencians per Moncada, Independents per Montroy o Units per Gandia, així com alguns antics militants de Som Valencians.

## Referències

* ↑ «Estatuts» (en castellà). Decidix. [Consulta: 13 maig 2023].
* ↑ Ricós, Francisco. «El valencianismo político, dos décadas estancado en la irrelevancia». Las Provincias, 10-10-2020.
* ↑ «Sumant Per Torrent se suma a la plataforma Decidix». Levante-EMV, 09-05-2022.
* ↑ «Más militantes de SOM Valencians se afilian a DECIDIX». El Periódico de Aquí, 17-01-2023.
# Can Palet

«Can Palet» té aquests significats:
# Can Palaudàries

Can Palaudàries és una masia de Lliçà d'Amunt, al barri de Palaudàries, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular composta de diversos edificis al voltant d'un gran pati tancat. Està formada per tres crugies paral·leles, i una altra afegida a la banda esquerra, coberta a dos vessants i carener perpendicular a la façana. La façana és de paredat i totxo, parcialment arrebossada, acabada amb ràfec imbricat. A la façana hi ha un poral adovellat de mig punt i al seu damunt una finestra coronela. Hi ha tres finestres de pedra, esculpides amb un regust gòtic, d'arc conopial i el·líptic.

## Història

La masia formava part del nucli de població de Palaudàries, que antigament era una parròquia. El terme de Palaudàries apareix sovint en la documentació dels s. X-XIII sota la grafia de "palatio aries" o "palatio daries". Formava part de la baronia de Montbui. En el fogatge de 1553 apareix esmentat Benet Palaudàries. La casa es degué aixecar en el segle passat segons la tipologia decorativa de la casa. Així i tot, ha sofert moltes transformacions posteriors.

## Enllaços externs

* «Masia de Can Palaudàries», foto antiga a l'arxiu de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Referències

* 1 2 «Can Palaudàries». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r març 2013].
# Can Palau del Sot

Can Palau del Sot és un edifici a tocar de l'autopista C-32 al seu pas pel terme de Pineda de Mar (al Maresme). L'edifici bàsic primitiu té tres cossos, de baixos i pis. La teulada és a dues vessants, però té el frontó a la façana lateral, i el portal rodó adovellat, principal, a la façana que suporta la teulada sobre l'esmentat portal, de la qual rep l'aigua de la pluja. La façana principal, orientada al nord, és més antiga; la porxada del pis sembla més moderna, del segle xviii. Les teules per les cobertes i la pedra (maçoneria) pels murs, són els materials bàsics de construcció.

## Referències

* ↑ «Masia de Can Palau del Sot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Can Palauet

* Per a altres significats, vegeu «Can Palauet (masia)».
Can Palauet és una casa al centre de la ciutat de Mataró protegida com a bé cultural d'interès local.

## Arquitectura

Casal de quatre cossos de planta baixa i tres plantes pis. La façana del segle xvii, conté un finestral gòtic del segle xv. A la planta baixa s'hi conserva una part del celler amb una gran sala coberta amb volta, del segle xvi i les restes d'una torre medieval. Al primer pis, destaquen unes sales nobles, fruit de les reformes fetes al segle xix, una d'elles amb una sumptuosa decoració mural amb pintures al·legòriques. Ha estat restaurat l'any 1996 per Isidre Molsosa i Montserrat de Torres.

## Història

Antic casal de la família Palau, adquirit per l'Ajuntament de Mataró l'any 1983. Bastit al segle xv damunt estructures més antigues, experimenta importants transformacions als segles XVI, xviii i xix, que li donen l'aspecte actual. Un dels seus propietaris, Joan de Palau, va ésser rector de Santa Maria de Mataró a la segona meitat del segle xvi i bisbe electe d'Elna; és enterrat a Santa Maria, a la capella de les Santes.
A la capella de Can Palauet, el 26 de març de 1626, fou celebrat el matrimoni de Luis de Haro, nebot del Comte duc d'Olivares que després seria el primer ministre de Felip IV (1644) i signatari de la Pau de Westfàlia (1648) i del Tractat dels Pirineus (1644) amb Caterina de Córdova, filla dels ducs de Cardona. des de 1997 és la seu de l'Arxiu Comarcal del Maresme.

## Referències

* 1 2 3 «Can Palauet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 5 març 2019].

## Enllaços externs

* «Can Palauet». entari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1937

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1937 es disputaren el 6 de setembre a Copenhaguen, Dinamarca.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Professionals |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Eloi Meulenberg Bèlgica | 7h 59' 48" | Emil Kijewski Alemanya | m. t. | Paul Egli Suïssa | m. t. |
| Amateurs |||||||
| Cursa en línia masculina | Adolfo Leoni Itàlia | 5h 48' 20" | Frode Sørensen Dinamarca | m. t. | Fritz Scheller Alemanya | m. t. |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Bèlgica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Alemanya | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 | Dinamarca | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* «11a edizione World Championship Road Race - Copenaghen (DEN) (1937)» (en italià). museociclismo.it. Arxivat de l'original el 2019-04-11. [Consulta: 20 setembre 2012].
* Resultats de la cursa professional a les-sports.info
* Resultats de la cursa amateur a sitiodeciclismo.net
# Can Pujató (Arbúcies)

Can Pujató és una masia d'Arbúcies (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Can Pujató és una masia recentment restaurada que manté la fesomia bàsica d'una construcció del segle xix. Es tracta d'un edifici amb planta baixa i dos pisos, coberta a dues aigües de pedra de pissarra, refeta l'any 1981, i envoltat d'una finca ballada, ajardinada i molt ben cuidada.
Destaca el cos de la solana afegit pel costat de ponent. A la façana principal veiem una porta d'arc rebaixat i les obertures són totes quadrangulars amb llinda monolítica. Les finestres de la planta noble donen a una balconada correguda, de ferro forjat, mentre que una de les façanes laterals mostra una important galeria d'arcades de mig punt. En una llinda d'una finestra de la façana lateral dreta, hi ha la inscripció de la data de 1667. Aquesta llinda es trobà a pocs metres de la casa, abans de fer la reconstrucció i es recol·locà en aquesta part que el més probable és que no fos el seu lloc d'origen. Hi ha però, altres inscripcions com la de la dovella de la porta principal de ?8?4, o un finestral del segon pis amb data de 1760.
A la part posterior hi ha un cos adossat que corresponia a la masoveria, que actualment és el garatge. Les obertures són diferents a les originals i s'han fet segons les noves necessitats, però segueixen l'estil que hi ha en tota la casa, envoltades amb pedra monolítica.
D'un extrem de l'edifici en surt un mur baix que delimita el pati, amb una entrada amb porta de ferro, flanquejada per dues pilastres. Hi ha una altra entrada a uns metres de la casa amb un mur que segueix el camí forestal i limita la finca de Can Pujató.

## Història

La primera notícia històrica del mas és de 1343. Més endavant apareix en els fogatges de la Batllia de n'Orri de 1497 i 1515.
En la presa de possessió del vescomtat de Cabrera de l'any 1527 per l'almirall Federique Henríquez ens apareix un tal Bernat Pujató d'Arbúcies. Documentada en el Cadastre de 1743 i de 1800, i seguidament en el llistat de les cases de pagès del rector de la parròquia del 1826. També ens apareix en el mapa de Juli Serra de 1890.
En el padró de 1883 s'esmenta la família de masovers que viu a Can Pujató, formada per set membres. En el padró de 1940 apareixen tres famílies, la dels amos de quatre persones, i dues de masovers una de quatre i altra de tres membres.
Antigament en aquesta casa hi havia hagut un oratori dedicat a la Mare de Déu dels àngels. Posteriorment, durant la guerra s'hi va instal·lar un cuartel.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Pujató». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Canandaigua

Canandaigua és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 11.264 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Canandaigua tenia 11.264 habitants, 4.762 habitatges, i 2.666 famílies. La densitat de població era de 945,4 habitants/km².
Dels 4.762 habitatges en un 27,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,7% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 44% no eren unitats familiars. En el 35,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 18,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.197 $ i la renda mediana per família de 47.388 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.950 $ mentre que les dones 26.538 $. La renda per capita de la població era de 20.153 $. Entorn del 5,9% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Canandaigua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Canandaigua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Can Llinars

«Can Llinars» té aquests significats:
* Can Llinars (Girona), mas al veïnat gironí de Sant Daniel
* Can Llinars (Llordà), edifici adossat a l'església parroquial del poble de Llordà (Pallars Jussà)
* Can Llinars (Sant Pere de Vilamajor), masia a Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental)
# Cantons de Finisterre

Fins al 2015 els Cantons de Finisterre (Bretanya) eren 54 i s'agrupaven en quatre districtes:
L'any 2015 va entrar en vigor una redistribució cantonal, resultant-ne els següents 27 cantons:
Brest-1, Brest-2, Brest-3,Brest-4, Brest-5, Briec, Carhaix-Plouguer, Concarneau, Crozon, Douarnenez, Fouesnant, Guipavas, Landerneau, Landivisiau, Lesneven, Moëlan-sur-Mer, Morlaix, Plabennec, Plonéour-Lanvern, Plouigneau, Pont-de-Buis-lès-Quimerch, Pont-l'Abbé, Quimper-1, Quimper-2, Quimperlé, Saint-Pol-de-Léon, i Saint-Renan.

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-151 du 13 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département du Finistère a Legifrance
# Cantons de Sena Saint-Denis

Els cantons de Sena Saint-Denis (Illa de França) són 21 i s'agrupen en tres districtes. Fins al 2015 hi havia 43.

## 1984 - 2015

* Districte de Bobigny (17 cantons - prefectura: Bobigny) : cantó de Bagnolet - cantó de Bobigny - cantó de Bondy-Nord-Oest - cantó de Bondy-Sud-Est - cantó de Le Bourget - cantó de Drancy - cantó de Les Lilas - cantó de Montreuil-Est - cantó de Montreuil-Nord - cantó de Montreuil-Oest - cantó de Noisy-le-Sec - cantó de Pantin-Est - cantó de Pantin-Oest - cantó de Les Pavillons-sous-Bois - cantó de Romainville - cantó de Rosny-sous-Bois - cantó de Villemomble
* Districte de Le Raincy (13 cantons - sotsprefectura: Le Raincy) : cantó d'Aulnay-sous-Bois-Nord - cantó d'Aulnay-sous-Bois-Sud - cantó de Le Blanc-Mesnil - cantó de Gagny - cantó de Livry-Gargan - cantó de Montfermeil - cantó de Neuilly-Plaisance - cantó de Neuilly-sur-Marne - cantó de Noisy-le-Grand - cantó de Le Raincy - cantó de Sevran - cantó de Tremblay-en-France - cantó de Villepinte
* Districte de Saint-Denis (10 cantons - sotsprefectura: Saint-Denis) : cantó d'Aubervilliers-Est - cantó d'Aubervilliers-Oest - cantó de La Courneuve - cantó d'Épinay-sur-Seine - cantó de Pierrefitte-sur-Seine - cantó de Saint-Denis-Nord-Est - cantó de Saint-Denis-Nord-Oest - cantó de Saint-Denis-Sud - cantó de Saint-Ouen - cantó de Stains.

## 2015

Una nova redistribució territorial va ser definida per decret del 23 de febrer de 2014, per al departament de Sena Saint-Denis, que va entrar en vigor en el moment de la primera renovació general d'assemblearis departamentals després d'aquest decret, qüestió que va passar al març de 2015.
Es va reduir de 43 a 21 cantons.
* Aubervilliers
* Aulnay-sous-Bois
* Bagnolet
* Le Blanc-Mesnil
* Bobigny
* Bondy
* La Courneuve
* Drancy
* Épinay-sur-Seine
* Gagny
* Livry-Gargan
* Montreuil-1
* Montreuil-2
* Noisy-le-Grand
* Pantin
* Saint-Denis-1
* Saint-Denis-2
* Saint-Ouen
* Sevran
* Tremblay-en-France
* Villemomble

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-217 du 21 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département de la Seine-Saint-Denis
# Cantó de Negrapelissa

El cantó de Negrapelissa és un cantó francès del departament de Tarn i Garona, situat al districte de Montalban. Té sis municipis i el cap és Negrapelissa.

## Municipis

* Negrapelissa
* Albiàs
* Biule
* Montricós
* Sent Estèfe de Tulmon
* Baissac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1982- | Jean Cambon | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cantó de Narbona-Sud

El cantó de Narbonne-Sud és un cantó francès del departament de l'Aude, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Narbona, té 2 municipis i el cap cantonal és Narbona. Està creuat per l'autopista coneguda per La Llenguadociana. Arriba fins a l'estany de Sijan (en francès, Sigean).

## Municipi

* Bajas
* Narbona

## Vegeu també

* Cantons de l'Aude
* Cantó de Narbona-Est
* Cantó de Narbona-Oest
# Cantó de Nerac

El cantó de Nérac és un cantó francès del departament d'Òlt i Garona, a la regió de la Nova Aquitània. Està inclòs al districte de Nerac, té 8 municipis i el cap cantonal és Nerac.

## Municipis

* Andiran
* Calinhac
* Espiens
* Hrèisho
* Montcaut
* Montanhac sus Auvinhon
* Nerac
* Saumont

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1982 | André Garbay | PCF |
| 1982-2001 | Jean-Louis Brunet | UDF |
| 2001-2008 | Gabriel Chazallon | UDF |
| 2008- | Nicolas Lacombe | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 8.572 | 9.458 | 9.303 | 9.015 | 9.233 | 9.024 | 9.349 |

## Vegeu també

* Cantons de l'Olt i Garona
# Cap de la Pala del Tésol

El Cap de la Pala del Tésol és una muntanya de 2.439 metres que es troba al municipi d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà.
# Cap de la Ginebrera

El Cap de la Ginebrera és un cim de 1.772,2 metres d'altitud que està situat al límit dels termes de la Torre de Cabdella (dins de l'antic terme de Mont-ros, al Pallars Jussà i Baix Pallars, al Pallars Sobirà (dins de l'antic terme de Montcortès de Pallars). És, per tant, també partió de comarques.
Està situat just al sud-oest del Tossal de Sant Quiri (Pobellà i Ancs), al sud-est del poble de Pobellà i al nord-oest d'Ancs.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cap de la Montserrat cridant

Cap de la Montserrat cridant és una escultura de Juli González que es conserva al Museu Nacional d'Art de Catalunya des de 1973. És una donació de Roberta González, filla de l'artista, de 1972.

## Descripció

La participació de Juli González al Pavelló Espanyol de l'Exposició Universal de París del 1937 amb una obra de caràcter tan emblemàtic com és La Montserrat, símbol de la resistència de Catalunya en la Guerra Civil espanyola, va dur l'artista, en plena Segona Guerra Mundial, a un nou plantejament d'aquesta figura femenina, que apareix cridant per manifestar el seu horror davant la barbàrie de la guerra i la denúncia contra la repressió. González va morir abans d'acabar-la, però l'expressió d'aquest cap mostra la seva capacitat per a reflectir uns sentiments que van més enllà del plantejament formal de l'obra.

## Tècnica

Per dur a terme aquesta escultura, González no va utilitzar planxa de ferro, sinó que va optar per modelar-la en guix, possiblement perquè va considerar que una obra figurativa s'adequava millor al caràcter expressionista que volia donar a la figura de la dona catalana. El model de dimensions reduïdes de La Montserrat cridant permet valorar els valors plàstics i expressius de l'escultura en el seu conjunt, però els fragments que va fer abans de morir, les dues mans i molt especialment el cap de la Montserrat cridant, són prou eloqüents del talent de González per a representar en una imatge simbòlica el seu propi crit contra la injustícia de la guerra.

## Referències

* ↑ (Stedelijk Museum, Amsterdam)
* ↑ Fitxa de l'obra 113413-000 al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
# Capalbio

Capalbio és un municipi situat al territori de la província de Grosseto, a la regió de la Toscana (Itàlia).
Limita amb els municipis de Manciano, Montalto di Castro i Orbetello.
Pertanyen al municipi les frazioni de Borgo Carige, Capalbio Scalo, Carige Alta, Chiarone, Giardino, La Torba, Pescia Fiorentina i Selva Nera

## Galeria

* Vista de Capalbio
* Torre Senese
* Església de San Nicola
* Oratori de la Providència
* Localització de Capalbio a la província de Grosseto

## Referències

* ↑ Comune di Capalbio - Statuto.
# Capannori

Capannori és un municipi italià, situat a la regió de la Toscana i a la província de Lucca. L'any 2004 tenia 42.849 habitants.
# Can Rossell (Barcelona)

* Aquest article tracta sobre Can Rossell de Barcelona. Vegeu-ne altres significats a « Can Rossell (desambiguació)».
Can Rossell fou una masia a tocar de can Travi Nou i Can Brasó, entre el camí de la riera Marcel·lí i el camí dit del Purgatori, a ponent de can Travi Vell, en el que avui és el districte barceloní d'Horta-Guinardó. Can Rossell era camí obligat per a la comunicació de les masies i cases senyorials de la part alta d'Horta.
La finca tenia deu mujades (prop de 5 hectàrees).S'hi conreava vinya i arbres fruiters.
Documentada del segle xvi, el nom li venia de Joan Francesc Rossell, ciutadà honrat de Barcelona, que la comprà el 1637. Joan Francesc i el seu fill Pere Joan eren metges, advocats i grans defensors del Principat contra els excessos de les tropes castellanes; membres del consell reial i consellers en cap de 1623 a 1638.
El 1857 Josep de Travi, propietari de la finca veïna can Travi, va comprar unes parcel·les de can Rossell per a construir la mina de can Travi.
La masia va desaparèixer amb les remodelacions de la Vall d'Hebron.

## Referències

* ↑ Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó
* ↑ «Can Rossell (Barcelona)». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).
* 1 2 Díez i Quijano, Desideri. Les masies d'Horta. quarta edició. Barcelona: El Tinter, SAL, abril 2003, p. 135-136.
* ↑ Fernández, Juanjo; Giménez, Carlota «La mina de can Travi. 160 anys d'aigua corrent a Horta». EL POU, publicació del Grup d'Estudis de la Vall d'Horta i la Muntanya Pelada, 2017, pàg. 10-21.
* ↑ Giménez i Compte, Carlota. L'Abans: Recull gràfic de la Vall d'Horta (1861 - 1978). El Papiol: Efadós, juny 2012. ISBN 978-84-15232-22-3.