OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Misato Nakamura

Misato Nakamura –en japonès, 中村 美里, Nakamura Misato– (Hachioji, 28 d'abril de 1989) és una judoka japonesa.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu, Pequín 2008 i Rio de Janeiro 2016, obtenint una medalla de bronze en cada participació, ambdues la categoria de –52 kg. Als Jocs Asiàtics va aconseguir tres medalles entre els anys 2006 i 2014.
Ha guanyat quatre medalles al Campionat Mundial de judo entre els anys 2009 i 2015.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2008 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 3 | –52 kg |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 3 | –52 kg |
| Campionat del Món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2009 | Rotterdam ( Països Baixos) | 1 | –52 kg |
| 2010 | Tòquio ( Japó) | 2 | –52 kg |
| 2011 | París ( França) | 1 | –52 kg |
| 2015 | Astanà ( Kazakhstan) | 1 | –52 kg |
| Jocs Asiàtics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2006 | Doha ( Qatar) | 3 | –48 kg |
| 2010 | Canton ( R.P. de la Xina) | 1 | –52 kg |
| 2014 | Incheon ( Corea del Sud) | 1 | –52 kg |

## Referències

* ↑ «Misato Nakamura» Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* 1 2 «Misato Nakamura» en Judoinside.com (anglès)

## Enllaços externs

* Athlete bio at official Olympics site
* Nakamura Misato facebook fans page
# Misantropen

Misantropen és un telefilm danès d'Ingmar Bergman estrenat el 10 de maig de 1974 a la televisió.

## Repartiment

* Hanne Borchsenius: Éliante
* Benny Hansen: Dubois
* Holger Juul Hansen: Philinte
* Paul Hüttel: Basc
* Henning Moritzen: Alceste
* Erik Mørk: Acaste
* Ghita Nørby: Célimène
* Lise Ringheim: Arsinoë
* Ebbe Rode: Oronte
* Peter Steen: Clitandre
* Olaf Ussing: Un missatger
# Milford (Nou Hampshire)

Milford és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 13.575 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Milford tenia 13.575 habitants, 5.201 habitatges, i 3.547 famílies. La densitat de població era de 207,1 habitants per km².
Dels 5.201 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 25,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 34,5% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.343$ i la renda mediana per família de 61.682$. Els homes tenien una renda mediana de 42.244$ mentre que les dones 28.220$. La renda per capita de la població era de 24.425$. Entorn del 3,1% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Milford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Milford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Shaib

Shaib o Sha'ib (àrab: شعيب, Xuʿayb) o xeicat de Shaib (àrab: مشيخة الشعيب, maxyaẖat ax-Xuʿayb) fou un petit estat tribal al Protectorat d'Aden, al sud d'Aràbia. La zona és ara part de la República del Iemen.

## Història

El xeicat de Sha'ib va establir-se en una data incerta en el segle xviii sota la dinastia dels al-Saqladi. Després d'establir-se el protectorat britànic al segle xix, formà part del protectorat occidental d'Aden, fins que el 1963 va ingressar a la Federació d'Aràbia del Sud formada l'any anterior. El seu últim xeic Yahya Mohamed Al-Kholaqi Al-Saqladi, va haver de fugir el 1967 després de la fundació de la República Popular del Iemen del Sud; es va refugiar a l'Aràbia Saudita i va morir a Jeddah al juliol de 2001.

## Governants

Els governants del xeicat de Sha'ib rebien el títol de Xaykh Xayb, ‘xeic de Sha'ib’.

### Xeics

* c.1850 - 1880 Mani al-Saqladi
* 1880 - 1915 Ali ibn Mani al-Saqladi
* 1915 - 1935 Mutahhar ibn Mani al-Saqladi
* 1935 - 1948 Muhammad ibn Muqbil al-Saqladi
* agost de 1948 - 1954 Kassem ibn Mused ibn Ali al-Saqladi
* 1955 - 30 de març de 1963 Yahya ibn Muhammad al-Saqladi
* 1963 - 7 de juliol de 1965 Nashir ibn Abd Allah al-Saqladi
* 10 de juliol de 1965 - juny de 1967 Yahya ibn Muhammad Al Kholaqi al-Saqladi

## Referències

* ↑ Paul Dresch, A History of Modern Yemen, Cambridge, UK: Cambridge University Press, 2000.
* ↑ States of the Aden Protectorates
# Balboa (ball)

El balboa és un ball de swing que va sorgir al Sud de Califòrnia als anys vint com a resultat de les pistes saturades de gent a la platja de Newport. Els moviments son curts i ràpids, de manera que no es necessita molt d'espai per a ballar. Normalment es balla en posició tancada i amb música de tempo ràpid. El nom del ball ve de la zona dels EUA on es va inventar: la península de Balboa.
Després de la Segona Guerra Mundial aquest ball va anar quedant en l'oblit, fins que als anys vuitanta fou redescobert i popularitzat novament de la mà dels ballarins Sylvia Sykes y Jonathan Bixby. Actualment el Balboa és un estil practicat en molts països, i se celebren tallers i festivals a nivell internacional.
Hi ha dos tipus de Balboa: el Balboa i el Bal swing.

## Referències

* 1 2 3 «http://lindyhopmoves.com/more-lindy-hop/balboa/». Arxivat de l'original el 14 de maig 2019. [Consulta: 14 maig 2019].
* ↑ «https://traveltodance.com/la-historia-del-swing/». Arxivat de l'original el 25 de març 2019. [Consulta: 14 maig 2019].
* ↑ «http://www.animaljazz.es/animal-jazz-radio-podcast-balboa/». Arxivat de l'original el 14 de maig 2019. [Consulta: 14 maig 2019].
* 1 2 3 Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«[{{{url}}} http://www.lindycircle.com/history/balboa/]». http://www.lindycircle.com/history/balboa/.+[Consulta: 14 maig 2019].
* ↑ «https://bigkick.es/que-es-el-balboa/». Arxivat de l'original el 14 de maig 2019. [Consulta: 14 maig 2019].
# Aigars Kalvītis

Aigars Kalvītis (Riga, 27 de juny de 1966) és un polític letó que va ocupar el càrrec de primer ministre.

## Biografia

Kalvītis es va graduar en econòmiques el 1992 a la Universitat d'Agricultura de Letònia. Des de 1992 fins a 1998 va estar treballant com a gerent en diverses empreses en temes relacionats amb l'agricultura. El 1997, Kalvītis va ser un dels fundadors del Partit Popular (TP) i el 1998 va ser elegit per primera vegada per al Saeima. Va ser ministre d'agricultura des de 1999 fins al 2000 i ministre d'economia del 2000 al 2002. El 2002, Kalvītis va ser reelegit per al Saeima i es va convertir en el líder del grup parlamentari del Partit Popular.
El 2 de desembre de 2004, es va convertir en el primer ministre de Letònia. Al principi Kalvītis va portar un govern de coalició format pel seu partit, el Partit de la Nova Era, la Unió de Verds i Agricultors i el Partit Letònia Primer. L'abril de 2006, el Partit de la Nova Era va deixar el govern i Kalvītis va liderar un govern de coalició en minoria format pels altres tres partits.
La coalició de govern es va mantenir en el poder fins al 7 d'octubre de 2006 i a les eleccions parlamentàries va obtenir un lleuger increment dels escons. Kalvītis va convertir-se en el primer govern a ser reelegit des de la independència de Letònia el 1991. El nou govern de coalició va estar format pel Partit Popular (TP), la Unió de Verds i Agricultors, el Partit Letònia Primer (LPP), Via Letona (LC) i el partit Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK (TB/LNNK). Després de les eleccions de 2006, el partit Per la Pàtria i la Llibertat/LNNK va ser afegit al govern, reforçant així la majoria de la coalició pujant els escons de 59 dels 100 que hi ha en total. En aquelles mateixes eleccions de l'any 2006, el Partit Popular (TP) va convertir-se en el partit amb més representació al Saeima.
El 7 de novembre de 2007, Kalvītis va anunciar que deixaria el càrrec el 5 de desembre, després d'haver trobat una forta oposició a la destitució del cap de l'oficina d'anticorrupció, Aleksejs Loskutovs. Arran de la situació, el 5 de desembre Kalvītis va reunir-se amb el President República Valdis Zatlers i va anunciar la seva renúncia juntament amb la del seu govern. Segons Kalvītis, en una declaració a la televisió aquell mateix dia, va dir que la renúncia era necessària per refredar la situació política del moment. Kalvītis va romandre en el càrrec fins al nomenament del seu successor, Ivars Godmanis.
La seva dona és Kristīne Kalvīte. Té tres fills Kärlis, Roberts i Rudolfs.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Roberto Ortiz de Zárate. «Aigars Kalvitis» (en castellà). CIDOB. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ «AIgars Kalvitis». lg.lv. [Consulta: 13 maig 2019].
* ↑ www.DELFI.lv. «Aigara Kalviša pirma valdiba» (en letó). delfi.lv, 01-02-2012. [Consulta: 13 maig 2019].
* ↑ Collier, Mike. «NEWS FLASH: Kalvitis to quit on Dec 5». www.baltictimes.com, 08-11-2007. [Consulta: 13 maig 2019].
* ↑ «Aigars Kalvitis» (en anglès). Biografijas, 29-11-2009. [Consulta: 13 maig 2019].

## Vegeu també

* Primer Gabinet Kalvītis
* Segon Gabinet Kalvītis
# Bárcenas

«Bárcenas» té aquests significats:
* Bárcenas de Espinosa, localitat a la província de Burgos, comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya)
* Cas Bárcenas, cas de corrupció política que investigà el delicte de finançament il·legal del Partit Popular a Espanya
* Édgar Yoel Bárcenas (Colón, 1993), jugador de futbol panameny
* Luis Bárcenas Gutiérrez (Huelva, 1957), polític espanyol que fou gerent (1982-1987, 1993-2008) i posteriorment tresorer (2008-2009) del Partit Popular, així com senador del Partit Popular per Cantàbria (2004-2010)
# Lydekkerina

Lydekkerina és un gènere extint d'amfibi prehistòric que va viure al període Triàsic.

## Referències

* ↑ http://www.palaeos.com/Vertebrates/Units/160Temnospondyli/160.500.html#Lydekkerinidae Arxivat 2010-11-26 a Wayback Machine.
# Josep Rovira i Sentiás

Josep Rovira i Sentiás (Santa Maria d'Oló, 16 de maig de 1971) és un ex-pilot d'enduro català que guanyà un Campionat d'Europa i tres d'Espanya al llarg de la seva carrera. En obtenir el títol europeu (125cc, 1993) esdevingué el primer català a guanyar un campionat internacional d'enduro.
Membre del Moto Club Moianès, debutà en motocròs el 1989 i canvià a l'enduro el 1990. El 1991 guanyà el Campionat d'Espanya Júnior de 125cc amb una Yamaha. El 1992 entrà a l'equip oficial de Gas Gas i fou subcampió d'Espanya. El 1993 guanyà els campionats de 125 cc europeu i estatal (en aquest darrer, també l'Scratch). El 1994 fou tercer en el Campionat d'Espanya. Pel que fa als Sis Dies Internacionals d'Enduro, hi guanyà dues medalles de bronze individuals (1991 i 1994) i una per equips (1993). A banda, va formar part de l'equip guanyador de les 24 Hores de Moià en tres ocasions (1995-1996 i 2002).

## Palmarès

* 1 Campionat d'Europa d'enduro en 125 cc 2T (1993, Gas Gas)
* 3 Medalles de bronze als ISDE
* 3 Campionats estatals d'enduro:
** 1991: Júnior 125 cc (Yamaha)
** 1993: 125cc i Scratch (Gas Gas)

## Referències

* 1 2 «Josep Rovira Sentiás». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'Esport Català. [Consulta: 19 octubre 2021].
* ↑ «RFME - Campeonatos de España de Enduro» (PDF) (en castellà). fedemoto.info. RFME. Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2021. [Consulta: 19 octubre 2021].
# Aglae coerulea

Aglae coerulea és una espècie d'himenòpter àpid (Apidae) de la tribu Euglossini (abelles de les orquídies). Única espècie del gènere Aglae, es distribueix per Brasil, Colòmbia, el Perú, Panamà, Surinam i Veneçuela. Aglae coerulea és paràsita obligada d'espècies d'Eulaema.

## Referències

* ↑ «ITIS - Aglae coerulea» (en anglès). [Consulta: 13 agost 2023].
* ↑ «BioLib - Aglae coerulea» (en anglès). [Consulta: 13 agost 2023].
# Charles Lebouc

Charles Joseph Lebouc (Besançon, 22 de desembre de 1822 - Hyères, 6 de març de 1893) fou un violoncel·lista i compositor musical francès.
Arribà a París als divuit anys i ingressà en el Conservatori, on fou deixeble de Franchomme, de Colet i de Halévy. El 1842 guanyà el primer premi de violoncel, el 1843 el segon d'harmonia i el 1844 el primer. Entrà a formar part de l'orquestra de l'Òpera, i va romandre en aquesta fins al 1848. Fou secretari del Societat de Concerts del Conservatori. Fundà les Soirées de musique classique, que veié prosperar. Va compondre diverses obres: La vision de Sainte Cécile, Souvenirs d'Italie, Ave verum, etc.

## Referències

* ↑ Enciclopedia Vniversal Ilvstrada Evropeo-Americana (en castellà). vol. 29. Madrid: Espasa-Calpe, 1915, p. 1249. ISBN 84-239-4519-7.
* ↑ Ratner, Sabina Teller. Camille Saint-Saëns, 1835-1921 : a thematic catalogue of his complete works. Oxford: Oxford University Press, 2002-. ISBN 0-19-816320-7.
# Albert II de Wittelsbach

Albert II (alemany Albrecht) (1368 - 21 de gener de 1397 a Kelheim) va ser un co-regent feudal, junt amb el seu pare Albert I, del ducat de Baviera-Straubing que va administrar per delegació del seu pare des 1389 fins a la seva mort el 1397. La mare d'Albert II va ser Margarida de Brieg, besneta de Wenceslao II de Bohèmia.
Albert II va passar la major part del seu temps a Straubing, organitzant tornejos; va ordenar la introducció de superfícies de carreteres però també va encoratjar a l'església. No va intervenir en el conflicte intern dels seus cosins, els tres fills del seu oncle Esteve II, duc de Baviera, però va donar suport a la guerra contra una confederació de ciutats de Suàbia i l'arquebisbe de Salzburg. Albert va visitar els Països Baixos en diverses ocasions i va lluitar contra els frisons el 1396 al costat del seu pare i el seu germà gran, Guillem II. Albert va morir després del seu viatge de tornada, a Kelheim.

## Referències

* Michaela Bleicher: Das Herzogtum Niederbayern-Straubing in den Hussitenkriegen. Kriegsalltag und Kriegsführung im Spiegel der Landschreiberrechnungen. Dissertació, Regensburg 2006, en línia a «Enllaç».
# Passavant

«Passavant» té aquests significats:
* Passavant (Doubs), municipi al departament del Doubs (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Passavant-en-Argonne, municipi al departament del Marne (regió del Gran Est, França)
* Passavant-la-Rochère, municipi al departament de l'Alt Saona (regió de Borgonya - Franc Comtat, França)
* Passavant-sur-Layon, municipi al departament de Maine i Loira (regió del País del Loira, França)
# Ossa

«Ossa» té aquests significats:
* Ossa, conjunt d'ossos
* Ossa, femella de l'os
* Geografia:
** Ossa (Bearn), municipi occità, al departament dels Pirineus Atlàntics
** Ossa e Susan, municipi occità, al departament de les Landes
** Ossa de Bisàltia, ciutat dels bisaltes
** Ossa de Montiel, municipi al nord-oest de la província d'Albacete
* Topografia:
** Mont Ossa, muntanya de Tessàlia a la costa de Magnèsia
** Puig d'Ossa, cim a la serra de Collserola, conegut també com a muntanya de Sant Pere Màrtir
* Indústria:
** Ossa (empresa), empresa catalana fabricant d'aparells cinematogràfics i de motocicletes operativa entre 1924 i 1982
** Ossa Factory, empresa catalana fundada el 2009 amb l'objectiu de rellançar la històrica marca
Viccionari
# Pau Giera

Pau Giera (Avinyó, 22 de gener de 1816 - Avinyó, 26 d'abril de 1861) fou un escriptor occità i un dels fundadors del Felibritge.
Giera era el propietari del castell de Fòntsegunha, a Castèunòu de Gadanha, on el 24 de maig de 1854 hi convidà Josèp Romanilha, Frederic Mistral, Teodòr Aubanèu, Joan Brunet, Anfós Tavan i Ansèume Matieu i fundaren el Felibritge.

## Referències

* ↑ Antonin Paul Louis Ange François Giéra, GeneaNet
* ↑ Joep Leerssen, Ann Rigney, Commemorating Writers in Nineteenth-Century Europe: Nation-Building and Centenary Fever, London: Palgrave Macmillan, 2014, chapter 7
# Pau Ginés i Sala

Pau Ginés i Sala (Barcelona, 25 de desembre de 1911- maig 1979)va ser un activista cultural que va dedicar la vida al coneixement de les llengües. Va arribar a conèixer i a saber traduir unes 30 llengües.
Com a defensor del català, va adquirir qualsevol publicació a la que tingués accés durant la prohibició de la postguerra. Interessat per les llengües minoritàries, va atesorar una biblioteca amb uns 5.000 títols sobre gairebé 86 llengües, algunes encara no identificades.
L'any 2003 la seva família va llegar la seva col·lecció a la Biblioteca de Catalunya, uns 600 volums, i a la Biblioteca de la Universitat de Barcelona, més de 2.000 títols. La tasca d'aquest humanista, en un període on la diversitat lingüística quedava molt lluny de les preocupacions dels catalans, va avançar-se al seu temps.
El Grup d'Estudi de Llengües Amenaçades va instituir, el 2010, el premi "Pau Ginés" per a «impulsar treballs de recerca de batxillerat sobre les llengües parlades a Catalunya».

## Referències

* ↑ «esquela Pau Ginés i Sala». La Vanguardia, 29-05-1979, pàg. 32.
* ↑ Bases premi Pau Ginés.
* 1 2 «AVUI. 27-03-2003». Arxivat de l'original el 2003-04-01. [Consulta: 1r abril 2003].
* ↑ Fons Pau Ginés a la BNC
* ↑ Catàleg del fons Pau Ginés a la UB
* ↑ Lliurament 1r premi Pau Ginés

## Enllaços externs

* Col·lecció Biblioteca Pau Ginés.Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació (CRAI), Universitat de Barcelona.
* Bloc de Lletres. Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació (CRAI), Universitat de Barcelona.
# Albéniz

«Albéniz» té aquests significats:
* (10186) Albéniz, asteroide descobert el 1996 pel belga Eric Walter Elst
* Albéniz (pel·lícula), film argentí estrenada el 1947, dirigida per Luis Cèsar Amadori
* Baltasar Albéniz Martínez (Eibar, 1905 - Pamplona, 1978), entrenador de futbol basc
* Isaac Albéniz i Pascual (Camprodon, 1860 - Kanbo, França, 1909), compositor i intèrpret de piano
* Pedro Albéniz y Basanta (Logronyo, 1795 - Madrid, 1855), pianista i compositor espanyol
* Palauet Albéniz, palau construït el primer quart del segle XX, a la muntanya de Montjuïc de Barcelona
* Institut Albéniz de Badalona, escola d'ensenyament secundari de la ciutat
# Cervesa per a tots

Cervesa per a tots (títol original en anglès: The Private Navy of Sgt. O'Farrell) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Frank Tashlin i estrenada el 1968. Ha estat doblada al català.

## Argument

Durant la Segona Guerra Mundial, xafarranxo a bord d'un vaixell mercant americà torpedinat pels japonesos, feliçment a les tropes de la Navy no els falten recursos.

## Repartiment

* Bob Hope: el sergent Dan O’Farrell
* Phyllis Diller: la infermera Nellie Krause
* Jeffrey Hunter: el tinent Lyman P. Jones
* John Myhers: el tinent-cap Roger N. Snavely
* Mako: Calvin Coolidge Ishimura
* Henry Wilcoxon: Arthur L. Stokes
* Dick Sargent: el capità Elwood Prohaska
* Christopher Dark: George Strongbow
* Michael Burns: Johnny Bannon
* William Wellman Jr.: Kennedy
* Robert Donner: el mariner Ogg
* Jack Grinnage: Roberts
* William Christopher: Jack Schultz
* Mylène Demongeot: Gaby
* Gina Lollobrigida: Maria

## Referències

* ↑ esadir.cat. Pel·lícula al portal esadir. esadir.cat.
* ↑ «The private navy of sgt. O’Farrell». The New York Times.
# Cervesa Cristal (Perú)

La cervesa Cristal és una marca de cervesa propietat de la Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston S.A.A. la qual es consumeix al Perú. Aquesta beguda, segons informacions de 2006, és la marca més consumida al país.

## Referències

* ↑ «Backus consiguió frenar a Ambev durante el verano» (en castellà). El Comercio.

## Vegeu també

* Sporting Cristal

## Enllaços externs

* Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston S.A.A. «Cerveza Cristal - LA CERVEZA DE LOS PERUANOS» (en castellà).
# Alps i Prealps de la Provença

Els Alps i Prealps de la Provença (en francès, Alpes et Préalpes de Provence; en italià, Alpi Marittime e Prealpi di Nizza) són una secció (concretament la 3) del sector dels Alps del sud-oest, segons la classificació SOIUSA, amb el seu punt més elevat a 2.961 msnm al cim de la Tête de l'Estrop.

## Classificació

* Classificació SOIUSA
* Segons la SOIUSA els Alps Marítims i prealps de Niça són una secció alpina amb la següent classificació:
* Gran part = Alps occidentals
* Gran sector = Alps del sud-oest
* Secció = Alps i Prealps de la Provença
* Codi = I/A-3
La Partició dels Alps que es va adoptar l'any 1926, després del IX Congrés Geogràfic Italià de 1924, considerava aquesta partició com dues seccions: els Alps de Provença i els Prealps de Provença.
La nova classificació internacional SOIUSA, publicada el 2005, la considera una secció dels Alps occidentals (sector dels Alps del sud-oest). A la vegada aquesta secció es divideix en les subseccions següents:
Subsecció: Alps de la Provença (3.I)
* Cadena Séolane-Estrop-Caduc-Blanche
Subsecció: Prealps de Digne (3.II)
** Prealps meridionals de Digne
** Prealps septentrionals de Digne
Subsecció: Prealps de Grasse (3.III)
* Cadena Bernarde-Monte Brune-Teillon
* Cadena Cheiron-Audibergue
* Cadena Malay-Barjaude
Subsecció: Prealps de Vaucluse (3.III)
* Muntanyes de Vaucluse i de Lura
** Massís del Luberon
Les tres subseccions: Prealps de Digne, Prealps de Grasse i Prealps de Vaucluse venen a anomenar-se Prealps de la Provenza.

## Referències

* ↑ Marazzi, Sergio. Priuli & Verlucca. Atlante Orografico delle Alpi. SOIUSA (en italià), 2005.

## Vegeu també

* Alps
* Prealps francesos
* Geografia dels Alps
* SOIUSA
# Alpthal

Alpthal és un municipi suís situat al cantó de Schwyz, situat al districte de Schwyz.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística (Suïssa). [Consulta: 8 gener 2021].
# Partnoera

Partnoera és un paratge del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme ribagorçà de Sapeira.
Està situat a la riba esquerra de la Noguera Ribagorçana, al nord d'Escarlà i al sud del Pont d'Orrit. És en el contrafort nord-occidental del turó de Sant Cosme, a la dreta del barranc de Tamassi.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Christine Ebner

Christine Ebner (c. 1277, Nuremberg - † 1355, Engelthal) fou una escriptora alemanya, mística i visionària.
Amb dotze anys es va fer monja dominica i va començar a tenir visions i entrar en èxtasi a partir dels 37. El seu confessor, Conrad de Füssen, va animar a posar aquelles visions per escrit.
A la seva època va gaudir de gran popularitat i ascendència sobre els polítics del seu país. Tanmateix, els escrits de Christine no van començar a editar-se fins al 1872.

## Referències

* ↑ Konzett, Matthias. Encyclopedia of German Literature, 2015, p. 235–236. ISBN 978-1-135-94122-2 [Consulta: 18 gener 2019].
# Al·loimmunitat

Al·loimmunitat (de vegades dita isoimmunitat) és una resposta immune a antígens no propis de membres de la mateixa espècie, que es diuen al·loantígens o isoantígens. Hi ha dos tipus principals d'al·loantigens: són els antígens del grup sanguini i els antígens d'histocompatibilitat. En l'al·loimmunitat, el cos crea anticossos contra els al·loantígens, atacant la sang tranfusionada, el teixit al·lotrasplantat i fins i tot el fetus en alguns casos. L'autoimmunitat és una resposta immune als antígens propis. (El prefix "allo-" significa "altre", mentre que el prefix "auto" significa "jo mateix").
Al·loimmunització ( isoimmunització) és el procés d'esdevenir al·loimmune, és a dir, desenvolupar els anticossos corresponents per primera vegada.
L'al·loimmunitat és causada per la diferència entre els gens d'alt polimorfisme, principalment gens del complex principal d'histocompatibilitat del donant i del receptor d'empelt. Aquests productes són reconeguts per T-linfocits i altres leucòcits mononuclears que s'infiltren en l'empelt i el danyen.

## Bibliografia

* Cellular and Molecular Immunology, 7th edition by Abul K. Abbas, Andrew H. Lichtman, Shiv Pillai, Saunders Copyright

## Referències

* ↑ Isoantigen Arxivat 2016-10-09 a Wayback Machine. at eMedicine Dictionary

## Enllaços externs

* «Al·loimmunitat» (en anglès). Medical Subject Headings., per al·loantigen.
* «Al·loimmunitat» (en anglès). Medical Subject Headings., per isoantigen.