OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa al carrer del Mar, 10 (el Port de la Selva)

La Casa al carrer del Mar, 10 és una obra del Port de la Selva (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població del Port de la Selva, a la zona de tramuntana del terme, delimitada entre els carrers del Mar i Nou.
Casa unifamiliar entre mitgeres de planta rectangular, amb la coberta de teula de dues vessants amb un espai de terrat davanter i distribuïda en planta baixa i dos pisos. La façana principal presenta a la planta baixa un gran portal d'arc rebaixat, actualment d'accés al garatge. Al seu costat hi ha unes escales exteriors bastides amb maons, que donen accés al porxo de la primera planta. Aquest espai s'obre a l'exterior mitjançant dos arcs de mig punt amb els emmarcaments arrebossats i està cobert per un sostre pla amb embigat de fusta. La segona planta sobresurt respecte la línia de façana dels dos pisos inferiors, amb la part volada formada per biguetes i revoltons. Les obertures dels pisos superiors són rectangulars i força senzilles. La façana està rematada per un doble ràfec de dents de serra i teula àrab damunt del qual s'assenta la barana del terrat.
La construcció està arrebossada i emblanquinada.

## Història

Casa projectada entre els anys 1945-1946 per l'arquitecte Pelai Martínez Paricio, a la mateixa època que la casa de la Vila.
L'edifici presenta clares referències a les cases populars de pescadors autòctones. Alhora és una obra característica de l'etapa de postguerra de l'arquitecte Pelai Martínez, l'obra del qual presenta bàsicament, una vessant classicista i una altra d'eclèctica. Aquesta casa pertany al grup d'obres d'aquest autor, de caràcter populista, d'inspiració en l'arquitectura tradicional procurant, tanmateix, reinterpretar-la amb sensibilitat moderna, sense caure en el tipisme.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa al carrer del Mar, 10». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Isle au Haut

Isle au Haut és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 79 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Isle au Haut tenia 79 habitants, 32 habitatges, i 20 famílies. La densitat de població era de 2,4 habitants/km².
Dels 32 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,4% hi vivien parelles casades, en un 3,1% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 118,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000 $ i la renda mediana per família de 34.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 16.563 $. La renda per capita de la població era d'11.723 $. Cap de les famílies i el 17,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Isle au Haut». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Isle au Haut». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mas Rovira (Vilamacolum)

El Mas Rovira és un mas situat al municipi de Vilamacolum, a la comarca catalana de l'Alt Empordà.
# Jaume Guixà Vallès

Jaume Guixà Vallès (Els Hostalets de Pierola, Anoia, 13 d'abril de 1924 - Rubí, Vallès Occidental, 21 de febrer de 2009) fou un atleta, corredor de cros, fondista i maratonià català.
Després de pràcticar la boxa durant un temps, acabà per dedicar-se a l'atletisme, on debutà l'any 1942 a la Jean Bouin. Competí amb les seccions d'atletisme del RCD Espanyol i del FC Barcelona. Fou campió de Catalunya de cros l'any 1951, i tres vegades campió d'Espanya de marató el 1955 a Barcelona, i el 1960 i 1962 a Saragossa. Amb la selecció espanyola, disputà sis edicions del Cros de les Nacions, aconseguint com a millor registre el 26è lloc l’any 1950 a Brussel·les A més, aconseguí la medalla de bronze a la marató del Jocs Iberoamericans el 1962. Resident a Rubí des dels 19 anys, la milla que se celebra cada any a la ciutat vallesana porta el seu nom.

## Referències

* ↑ «Campionat de Catalunya de cros». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2023-05-20. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 «Jaume Guixà Vallès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Championat de Catalunya de Cross». Association of Road Racing Statisticians (ARRS). [Consulta: 10 novembre 2022].
* ↑ «Atletes catalans Campions d'Espanya en Ruta absolut: Marató». Estadística. Federació Catalana d'Atletisme. Arxivat de l'original el 9 de novembre 2022. [Consulta: 10 novembre 2022].
* ↑ «Historial de Campeonatos de España - Aire Libre: Maratón» pàg.1158. Reial Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 29 de juny 2021. [Consulta: 10 novembre 2022].
* ↑ Pou, Salva. «Ha mort Jaume Guixà, 3 vegades Campió d'Espanya de Marató». Atletisme Català, 23-02-2009. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2022. [Consulta: 10 novembre 2022].
# Choerodon gomoni

Choerodon gomoni és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar del Corall.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Casa al carrer del Mar, 7 (Sant Pere Pescador)

La Casa al carrer del Mar, 7 és una obra amb elements historicistes i eclèctics de Sant Pere Pescador (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Sant Pere Pescador, a l'est de l'antic recinte medieval de la vila. Forma cantonada amb el carrer Bon Aire.
Edifici cantoner de planta rectangular, format per dos cossos adossats, amb un petit pati a la part posterior. Ambdues cobertes són a dues vessants, tot i que la corresponent a l'edifici principal està disposada a diferents nivells, ja que la crugia davantera té un pis més d'alçada que la posterior. La façana principal té dos portals d'arc rebaixat a la planta baixa, tres obertures rectangulars amb balcó exempt, amb les llindes amb decoració vegetal. A la segona planta hi ha una galeria d'arcs de mig punt damunt columnes quadrades, a imitació dels arcs de ferradura, amb l'interior dentat, d'estil neoàrab. Coronant la façana hi ha un voladís de teula decorat, sostingut per mènsules.
La construcció està arrebossada i pintada de color rosat.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer del Mar, 7». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Ismenos (mitologia)

Ismenos (en grec antic Ἰσμηνὸς) és el nom del déu del riu homònim de Beòcia. Com tots els rius, és un fill d'Oceà i de Tetis. De vegades se'l considera fill del déu-riu Asop i de Metope. Una tradició diu que seria fill d'Apol·lo i de la nimfa Mèlia, però aquest és Ismeni, un heroi tebà.
De vegades se'l confon també amb Ismenos, el fill gran de Níobe i d'Amfíon, que va morir, juntament amb els niòbides, a causa de les fletxes d'Apol·lo. Quan va morir es va llançar al riu, que va prendre el nom d'Ismenos.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 298. ISBN 9788496061972.
# Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1968

La cerimònia de lliurament de les medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1968 va tenir lloc el 30 de maig de 1969 al Cinema Amaya de Madrid. Va ser el vint-i-quatrè lliurament de aquestes medalles, atorgades per primera vegada vint-i-tres anys abans pel Cercle d'Escriptors Cinematogràfics (CEC). Els premis tenien per finalitat distingir als professionals del cinema espanyol i estranger pel seu treball durant l'any 1968. Després del repartiment de guardons es va intentar projectar el film Funny Girl, però va ser impossible per raons tècniques. En el seu lloc, quinze dies més tard es va projectar La vergonya, d'Ingmar Bergman.
Es van concedir els mateixos catorze guardons de la edició anterior, inclòs un premi especial al NO-DO. La triomfadora va ser Las Vegas, 500 millones, que va guanyar les medalles a millor pel·lícula i millor director.

## Llistat de medalles

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula | Las Vegas, 500 millones | Pel·lícula |
| Millor director | Antonio Isasi-Isasmendi | Las Vegas, 500 millones |
| Millor actriu | Marta May | La piel quemada |
| Millor actor | Juan Luis Galiardo | Labor de conjunt |
| Millor fotografia | Luis Cuadrado | Stress-es tres-tres |
| Millor música | Antón García Abril | Labor de conjunt |
| Millors decorats | Enrique Alarcón | Cervantes Tuset Street |
| Millor guió | José María Forn | La piel quemada |
| Premi José de la Cueva | José Luis Garci | |
| Millor pel·lícula estrangera | 2001: Una odisea del espacio | Pel·lícula |
| Premi Antonio Barbero | Charo López | El hueso |
| Millor llibre | Pedro Miguel Lamet José María Ródenas Domingo Gallego | Lecciones de cine |
| Labor periodística | Pío García Viñolas | |
| Premi especial | NO-DO | En el seu 26è aniversari |

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1968
* 13a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

## Fonts

* Falquina, Ángel. Círculo de Escritores Cinematográficos. 1945-1975. Madrid: Imprenta del MIT, 1975, p. 53 y 107-108. ISBN 84-500-6968-8.
* «Premios del CEC a la producción española de 1968». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 7 setembre 2018].
# Jaume Gubianas i Escudé

Jaume Gubianas i Escudé (Navàs, 10 de juny de 1966) és un dissenyador gràfic i il·lustrador català. Dibuixos i vinyetes seus van publicar-se entre altres a la revista Cavall fort i El Pou de la Gallina. També és conegut per a la seva il·lustració d'unes auques a temàtica catalana, un gènere gràfic i literari que considera «com una bona eina d'explicar coses».
Entre les auques creades, destaquen Auca de la Catalunya Nord, text de Ramon Cuéllar i Joan Vilamala, 2005 i Auca de les Quatre Columnes Catalanes, text de Ramon Cuéllar i Joan Vilamala, 2011.

## Cartells

* Cartell de les festes de Sant Antolín 2011
* Cartell de la Festa Major de Sants 2022
* Cartell de la Patum 2024

## Referències

* ↑ «L'homenatge a Climent Forner es completa amb una auca. Els autors de la peça són l'il·lustrador Jaume Gubianas i l'escriptor Joan Vilamala», regió7, 1 de novembre de 2009
* ↑ Avui es presenta "Soft Català", i demà Catalunya radio serà en directe de Perpinyà i presentació de l'auca de Catalunya-nord a la Casa de la Generalitat a Perpinyà, Vilaweb, 2 de novembre de 2005
* ↑ Pepa Mañé, «Les columnes recuperades a Montjuïc tenen auca manresana», regió7, 1 de març de 2011, pàgina 42
* ↑ «Un diseñador gráfico catalán, autor del cartel de las Fiestas de San Antolín 2011, en Palencia» (castellà) Europapress, 7 de juliol de 2011 (en català: Un dissenyador gràfic català, autor del cartell de les festes de Sant Antolí 2011 a Palència)
* ↑ Isabel Peláez, «El cartel refleja la alegría de la fiesta, el movimiento y el espíritu de la calle» (castellà), entrevista amb Jaume Gubianas a Elnortedecastilla.es, el 8 de juliol de 2011 (en català: El cartell reflecteix la joia de la festa, el moviment i l'espèrit del carrer.)
* ↑ «Presentat el cartell de la Festa Major de Sants 2022», 04-07-2022.
* ↑ Canturri, Marc. «Aquest és el cartell de la Patum 2024, amb una victòria aclaparadora i havent recollit més del 50% dels vots», 12-05-2024. [Consulta: 26 juliol 2024].
# Wenden (Arizona)

Wenden és una concentració de població designada pel cens del Comtat de La Paz a l'estat d'Arizona (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del 2000 Wenden tenia 556 habitants, 207 habitatges, i 150 famílies La densitat de població era de 14,5 habitants/km².
Dels 207 habitatges en un 28,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 27,5% no eren unitats familiars. En el 21,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 22,3% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 22,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.870 $ i la renda mediana per família de 25.208 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.153 $ mentre que les dones 15.500 $. La renda per capita de la població era d'11.674 $. Aproximadament el 25,1% de les famílies i el 31,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wenden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wenden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Herniaria

Herniaria és un gènere de plantes herbàcies amb flors de la família Caryophyllaceae que creix a terrenys sorrencs d'Europa, Àsia i nord d'Àfrica. Aquest gènere compta amb 115 espècies. Hi ha una creença segons la qual la infusió d'aquestes herbes i subarbustos rastrers cura les hèrnies.

## Algunes espècies

* Herniaria abyssinica
* Herniaria acrochaeta
* Herniaria afghana
* Herniaria africana
* Herniaria algarvica
* Herniaria cinerea DC. o herba del mal de pedra
* Herniaria fructicosa
* Herniaria glabra

## Referències

* ↑ Llista d'espècies d'Herniaria
Viccionari
# Clinton (Ohio)

Clinton és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.337 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clinton tenia 1.337 habitants, 496 habitatges, i 380 famílies. La densitat de població era de 145,4 habitants per km².
Dels 496 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,3% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 23,2% no eren unitats familiars. En el 19,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.353 $ i la renda mediana per família de 53.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.047 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 23.063 $. Aproximadament el 3,6% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# James Longstreet

James Longstreet (Edgefield, Carolina del Sud, 1821 - Gainesville, Geòrgia, 1906) fou un militar sudista. Graduat a l'Acadèmia Militar dels Estats Units el 1842, quan es formà la Confederació hi fou nomenat general de brigada. Va lluitar a les dues batalles de Bull Run, Antietam i Fredericksburg (1862). Nomenat tinent general, participà amb Robert E. Lee a la batalla de Gettysburg (1863), tot atribuint-se-li la responsabilitat de la derrota. Fou vencedor a la batalla de Chickamauga (1863), però fou ferit a Wilderness. Es va rendir amb Robert Lee a Appomatox. Després de la guerra mostrà admiració per Ulysses S. Grant i es va unir al partit Republicà, cosa que el va fer força impopular al Sud. Fou ambaixador a Turquia (1880-1881) i comissionat de ferrocarrils del Pacífic (1898-1904).

## Enllaços externs

* The Longstreet Society (anglès)
* The Longstreet Chronicles (anglès)
* The Longstreet Society (anglès)
# Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1965

La cerimònia de lliurament de les medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1965 va tenir lloc el 22 de març de 1966 al Cinema Palafox de Madrid. Va ser el vint-i-unè lliurament de aquestes medalles, atorgades per primera vegada vint anys abans pel Cercle d'Escriptors Cinematogràfics (CEC). Els premis tenien per finalitat distingir als professionals del cinema espanyol i estranger pel seu treball durant l'any 1965 i van ser lliurats per l'actriu italiana Giulietta Masina. Al seu torn, l'actriu va rebre en nom del seu marit Federico Fellini el diploma que li designava soci d'honor del Cercle. Després del repartiment de guardons es va projectar el film Giulietta dels esperits, dirigit per Fellini i protagonitzat per Masina.
En aquesta ocasió el nombre de guardons va disminuir a dotze. El Premi Antonio Barbero a la millor actuació novella va deixar de desdoblegar-se en diverses subcategories, van desaparèixer els premis als intèrprets estrangers en pel·lícules espanyoles i va desaparèixer la Medalla al millor curtmetratge. Els premis van estar repartits, si bé va destacar la producció hispano-suïssa dirigida per Orson Welles Campanadas a medianoche, que va guanyar les medalles a millor pel·lícula i millors decorats.

## Llista de medalles

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor pel·lícula | Campanadas a medianoche | Pel·lícula |
| Millor director | Antonio Isasi-Isasmendi | Estambul 65 |
| Millor actriu | Sonia Bruno | El juego de la oca |
| Millor actor | Manuel Zarzo | Labor de l'any |
| Millor fotografia | Juan Julio Baena | Con el viento solano |
| Millor música | Antonio Pérez Olea | El juego de la oca Con el viento solano Ninette y un señor de Murcia |
| Millors decorats | José Antonio de la Guerra | Campanadas a medianoche |
| Millor guió | Luis Lucia Leonardo Martín Joaquín Parejo Díaz Raúl Peña | Zampo y yo |
| Premi José de la Cueva | Fernando Vizcaíno Casas | |
| Millor pel·lícula estrangera | My Fair Lady | Pel·lícula |
| Premi Antonio Barbero | Fernando Merino | Lola, espejo oscuro |
| Millor llibre | Fernando Méndez-Leite von Haffe | Historia del cine español |

## Referències

* ↑ Los premios 1965 del Círculo de Escritores Cinematográficos, La Vanguardia, 1 de febrer de 1966

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1965
* 10a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia

## Fonts

* Falquina, Ángel. Círculo de Escritores Cinematográficos. 1945-1975. Madrid: Imprenta del MIT, 1975, p. 53 y 107-108. ISBN 84-500-6968-8.
* «Premios del CEC a la producción española de 1965». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 7 setembre 2018].
# Vostok (coet)

El Coet Vostok (Восток en rus i traduïble com 'Est') va ser una modificació del míssil balístic intercontinental R-7 per adaptar-lo al programa Vostok de vols espacials tripulats. Era un coet homologat per a vols tripulats. Tot i que no era la seva principal missió també es va fer servir per posar en òrbita diversos satèl·lits artificials.
Les principals variants d'aquest coet van ser:
* 8K72 - emprat per llançar els primers vols del programa Luna i alguns prototips de la nau Vostok.
* 8K72K - versió millorada de l'anterior. Aquesta va ser la versió emprada pels vols tripulats.
* 8A92 - usat per llançar els satèl·lits espia Zenit durant els anys seixanta.
* 8A92M - versió revisada de l'anterior emprada per orbitar satèl·lits meteorològics de la classe Meteor.
Al 18 de març del 1980 un coet Vostok-2M va esclatar a la rampa de llançament del cosmòdrom de Plessetsk mentre se'l carregava de combustible. Van morir 48 treballadors. En una investigació d'un incident similar posterior (però en el que es va evitar l'explosió) es va descobrir que la substitució d'una soldadura basada en plom per una soldadura basada en estany als filtres de peròxid d'hidrogen (H₂O₂) va provocar la descomposició del mateix provocant l'explosió.

## Especificacions del Vostok 8K72K

* Etapa núm.: 1 - Acceleradors; 4 x Vostok 8K72K-0
** Massa Total: 43,300 kg
** Massa en buit: 3,710 kg
** Empenta (buit): 4 x 99,000 kgf (971 kN) = 3,88 MN
** Isp: 313 s (3,07 kN·s/kg)
** Temps d'encesa: 118 s
** Isp(sl): 256 s (2,51 kN·s/kg)
** Diàmetre: 2,68 m
** Amplada: 8,35 m
** Longitud: 19,00 m
** Propel·lents: LOX/Querosè
** Motors: 1 x RD-107-8D74-1959 a cada accelerador (4 en total)
* Etapa núm.: 2 - Etapa principal; 1 x Vostok 8K72K-1
** Massa Total: 100,400 kg
** Massa en buit: 6,800 kg
** Empenta (buit): 912 kN
** Isp: 315 s (3,09 kN·s/kg)
** Temps d'encesa: 301 s
** Isp(sl): 248 s (2,43 kN·s/kg)
** Diàmetre: 2,99 m
** Longitud: 28,00 m
** Propel·lents: LOX/Querosè
** Motors: 1 x RD-108-8D75-1959
* Etapa núm.: 3 - Etapa final; 1 x Vostok 8K72K-2
** Massa Total: 7,775 kg
** Massa en buit: 1,440 kg
** Empenta (buit): 54,5 kN
** Isp: 326 s (3,20 kN·s/kg)
** Temps d'encesa: 365 s
** Diàmetre: 2,56 m
** Amplada: 2,56 m
** Longitud: 2,84 m
** Propel·lents: LOX/Querosè
** Motor: 1 x RD-0109

## Enllaços externs

* Vostok 11A510 a Astronautix.com
* Vostok 8A92 a Astronautix.com
* Vostok 8A92M a Astronautix.com
* Vostok 8K72 a Astronautix.com
* Vostok 8K72K a Astronautix.com