OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Breitenbach (Baix Rin)

Breitenbach (en alsacià Braitebàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 652 habitants.
Forma part del cantó de Mutzig, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes de la Vall de Villé.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 714 | 726 | 747 | 642 | 671 | 652 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Pierre Piela | Les Verts |

## Galeria d'imatges

* Petita font del centre de la vila
* Antiga font a l'església de Saint Gall
* Antiga porta tradicional de Breitenbach
# Gobiobotia kolleri

Gobiobotia kolleri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina (Hainan) i el Vietnam.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jin, X., 1991. Gobiobotinae. p. 231-234. A J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dècada del 1180 aC
## Esdeveniments

* 1186 aC: Fi de la Dinastia XIX d'Egipte, inici de la Dinastia XX.
* 1184/83 (11 de juny) - Data tradicional de la caiguda de Troia d'acord amb els càlculs d'Eratòstenes.
* 1183 aC: data tradiconal (segons determinats autors) de la presa de Troia.
* 1182 aC-Una carta desesperada d'Ammurapi, l'últim rei d'Ugarit, informa que s'aproxima una flota dels Pobles de la mar. Poc després van destruir tant Ugarit com Alasiya (Xipre).
* 1181 aC-Menesteu, llegendari rei d'Atenes, mor durant la Guerra de Troia després d'un regnat de 23 anys i és succeït pel seu nebot Demofont, fill de Teseu. Altres relats situen la seva mort una dècada abans i durant la Guerra de Troia (vegeu 1190 aC).
* C. 1180 aC- Pobles invasors arrasen Hattusa i causen el col·lapse de l'Imperi hitita

## Referències

* ↑ Kokkinos, Nikos «Ancient chronography, Eratosthenes and the dating of the fall of Troy». Ancient West and East, 8, 2009, pàg. 45 [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ Guinart Parra, Oriol «L’incendi i saqueig de Troia segons Eratòstenes». Ab Origine [Consulta: 2 gener 2021].
# Estadi Poliesportiu Idriss Mahamat Ouya

L'Estadi Nacional o Estadi Poliesportiu Idriss Mahamat Ouya (en àrab: ملعب وطني, en francès: Stade Nacional o Stade Omnisports Idriss Mahamat Ouya) és un estadi multiusos situat a N'Djamena, Txad.
Majoritàriament és utilitzat per la pràctica del futbol. Té una capacitat per a 20.000 espectadors ampliable fins a 30.000, amb gespa artificial. El seu nom fa referència al saltador d'alçada Mahamat Idriss (1942—1987).
És utilitzat per la selecció del Txad de futbol, i dels clubs Tourbillon, CotonTchad, Gazelle, Renaissance N'Djamena, Postel 2000, Foullah Edifice i AS DGSSIE.

## Referències

* ↑ Benamsse, Joseph «Central African Rebel Leader Disarms». Associated Press, 20-03-2003 [Consulta: 28 octubre 2011]. Arxivat 24 de juny 2016 a Wayback Machine.
* ↑ «World Stadiums - Stadiums in Chad». Arxivat de l'original el 2017-12-13. [Consulta: 8 novembre 2019].
# Joseph Labitzky

Joseph Labitzky (Schönfeld, Saxònia, 4 de juliol de 1802 - Karlovy Vary, Txèquia, 18 d'agost de 1880) fou un compositor i director d'orquestra alemany.
El 1834 fundà a Karlovy Vary una orquestra de ball a la manera de les de Strauss i de Joseph Lanner, amb la qual donà alguns concerts que li donaren fama universal.
El 1853 confia la direcció d'aquesta orquestra al seu fill, August Labitzky (1832-1903), i ell prengué el càrrec de director de l'orquestra de Karlovy Vary, càrrec en el qual també el succeí el seu fill.
Va compondre nombrosos valsos, polques, masurques, quartets i alguns concerts.

## Referències

* ↑ Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. volum 29, L-Leon.. (Repr. d. Ausg. 1916). Espasa-Calpe, 1976, p. 33. ISBN 84-239-4529-4.
* ↑ von Wurzbach, Constantin. «Labitzky, Joseph». A: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich (en alemany). 13.. Viena: Kaiserlich-königliche Hof- und Staatsdruckerei, 1865, p. 449 ss.
# Antígenes

Antígenes és el nom dels següents personatges:
* Antígenes (general)
* Antígenes (historiador)
* Antígenes (metge del segle III aC)
* Antígenes (metge del segle II)
# Breitensteinia cessator

Breitensteinia cessator és una espècie de peix de la família dels akísids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Indonèsia.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Tan, H.H. i H.H. Ng, 2000. The catfishes (Teleostei: Siluriformes) of central Sumatra. J. Nat. Hist. 34:267-303.
* ↑ Kottelat, M. i E. Widjanarti, 2005. The fishes of Danau Sentarum National Park and the Kapuas Lakes area, Kalimantan Barat, Indonesia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):139-173.
* ↑ Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* ↑ Weber, M. i L.F. de Beaufort, 1913. The fishes of the Indo-Australian Archipelago. II.- Malacopterygii, Myctophoidea, Ostariophysi: I.- Siluroidea. E.J. Brill, Leiden. 404 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Gobiobotia naktongensis

Gobiobotia naktongensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Corea del Sud.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Chyung, M.-K., 1977. The fishes of Korea. Il Ji Sa Publishing Co. Seül, Corea. 727 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Trifosfat de desoxiguanosina

El trifosfat de desoxiguanosina de fórmula C$_{10}$H$_{16}$N₅O$_{13}$P₃, (en anglès: Deoxyguanosine triphosphate abreujat com dGTP és un nucleòtid que es fa servir en les cèl·lules en la síntesi d'ADN. Aquesta substància es fa servir en la tècnica de la reacció en cadena de la polimerasa en seqüenciació i en clonatge molecular. També és el competidor de l'acció de l'acyclovir en el tractament del virus de l'herpes simplex (HSV).

## Referències

* ↑ Lehninger4th
* ↑ Furman PA, Lambe CU, Nelson DJ «Effect of acyclovir on the deoxyribonucleoside triphosphate pool levels in Vero cells infected with herpes simplex virus type 1». Am. J. Med., 73, 1A, juliol 1982, pàg. 14–7. PMID: 6285704.
# Arkagalà

Arkagalà (en rus: Аркагала) és un poble (possiólok) de l'óblast de Magadan, a Rússia, que el 2019 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ Leóntiev, V. V.; Nóvikova, K. A.. Menovxikov, G. A. (editor). Toponimítxeski slovar Severo-Vostoka SSSR (en rus). Delegació de l'Extrem Orient de l'Acadèmia Russa de les Ciències, 1989, p. 351. ISBN 5-7581-0044-7.
# Esin Sağdıç

Esin Sağdıç (İzmir, 1 de gener de 1988) és una jugadora d'handbol turca. Juga al Muratpaşa Belediyespor d'Antalya i amb aquest club va formar part del primer equip turc que va jugar una semifinal europea d'handbol el 2015. Des de 2014, quan jugava al İzmir Büyükşehir Belediyespor, també és jugadora de la selecció nacional turca d'handbol femení.

## Referències

* ↑ http://www.antalyadaspor.com/32-hentbol-turk-hentbol-tarihinde-bir-ilk.html Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/izmirlilerin-milli-gururlari-24961117

## Vegeu també

* Diğdem Hoşgör
* Sibel Karameke

## Enllaços externs

* Fitxa de Esin Sağdıç a la Arxivat 2017-12-05 a Wayback Machine. Federació d'Handbol d'Europa
# Anna Maria Pardo Balagueró

Anna Maria Pardo Balagueró (Barcelona, 14 d'octubre de 1966) és una atleta catalana especialitzada en curses de fons i de cros.
Competí pel FC Barcelona, el Club Natació Montjuïc i el Club Atlètic Vic, i es proclamà campiona de Catalunya dels 3.000 metres el 1994, i els 5.000 metres el 1998. Fou subcampiona catalana de cros el 1993, i formà part de la selecció catalana que guanyà el Campionat d'Espanya de cros el 1994. Competint amb el CA Vic, aconseguí diverses victòries i en curses de fons de diverses distàncies, que figuren en els "Rànquing de les millors marques de l'atletisme català de tots els temps en posta coberta". Així, aconseguí una marca de 9:30.61 en 3.000 metres llisos el 1994 a Sevilla, 16:20.28 en 5.000 metres llisos el 1998 a Sant Sebastià, 34:24.91 en 10.000 metres llisos el 1998 a Barakaldo, 1:15:01 en Mitja Marató el 1996 a Sitges i 2:44:35 en Marató el 1996 a Sevilla.

## Referències

* ↑ «Anna Maria Pardo Balagueró». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Millors marques de l'atletisme català de tots els temps en pista coberta (1960-2020), categoria femenina». Federació Catalana d'Atletisme. Arxivat de l'original el 7 de gener 2021. [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ «Millors marques de l'atletisme català de tots els temps en pista coberta (1915-2019), categoria femenina». Federació Catalana d'Atletisme. Arxivat de l'original el 1 de març 2021. [Consulta: 7 gener 2021].
# Joseph Lacasse

Joseph Lacasse (Tournai, 5 d'agost de 1894 – París, 26 d'octubre de 1975) fou un pintor i escultor belga.
Lacasse és considerat un dels pintors més sorprenents de l'anomenada Escola de Paris i un dels pioners de l'art abstracte. Els seus primers olis abstractes estan signats l'any 1910, però molt abans, quan era un nen, ja havia fet dibuixos amb aquesta intenció. La seva obra es caracteritza per un ús intens i continu del color.
El 1912, Lacasse va entrar a l'École des Beaux-Arts de Tournai, on va explorar una gran diversitat d'estils. El 1914 fa la seva primera exposició a la galeria de la Reina a Brussel·les. El 1921, Lacasse va viatjar a Itàlia, on va treballar sobre la sèrie Maternitat. Es centrà en les obres religioses i dels treballadors amb un estil realista. El 1925, es va traslladar a París. En aquesta època, Robert Delaunay el va influir enormement pel que fa a l'ús del color. Durant la dècada de 1930, Lacasse es va moure cap al tachisme.

## Col·leccions públiques

* Museum Naradow, Varsòvia
* National Gallery of Victoria, Melbourne
* National Museet, Stockholm
* National Museum, Djakarta
* Provinciaal Museum voor Schone Kunsten, Oostende
* Museu d'Art de Tel-Aviv, Israel
* Carnegie Institute, Pittsburgh
* Eilat Museum, Israel
* Musées Royaux des Beaux-Arts de Belgique, Brussel·les
* Musée d'art moderne de La Ville de Paris, Paris
* Musée des Beaux-Arts, Nantes
* Musée des Beaux-Arts, Lieja
* Musée des Beaux-Arts, Tournai
* Musée d'Histoire et d'Art, Luxemburg
* Musée National d'art moderne, París
* Museum of Art, Ein Harod, Israel

## Referències

* ↑ Cor Blok; Juan Manuel Bonet Historia del arte abstracto, 1900-1960. Cátedra, 1982. ISBN 978-84-376-0321-6.
* 1 2 «Joseph Lacasse - All Works - Whitford Fine Art» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-02-02. [Consulta: 27 gener 2016].
* 1 2 «Joseph Lacasse Biography – Joseph Lacasse on artnet» (en francès). [Consulta: 27 gener 2016].

## Bibliografia

* Joseph Lacasse, exhibition catalogue with introduction by VAN DE BUSSCHE, Willy and An Jo FERMON, Whitford Fine Art, London, 2013.
* RENWART, Marc. Joseph Lacasse, exhibition catalogue, Fonds Mercator, Paribas, Liège and Paris, 1994-1995.
* Joseph Lacasse; Maurits Bilcke Joseph Lacasse par lui même. Fonds Mercator, 1974.
# Resolució 931 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 931 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 29 de juny de 1994. Després de recordar la Resolució 924 (1994) sobre la guerra civil al Iemen, el Consell va considerar els resultats de la missió d'investigació que es va desplegar al país i va exigir un alto el foc.
El Consell va donar suport a la crida del Secretari General Boutros Boutros-Ghali per a un cessament immediat del bombardeig a la ciutat d'Aden, condemnant el fracàs de les parts per no prestar atenció a la crida. També es va mostrar molest per la falta d'alto el foc malgrat diverses declaracions del govern del govern del Iemen i dels partidaris del Partit Socialista Iemenita. Es va expressar preocupació pel deteriorament de la situació al Iemen, en particular la situació humanitària i la provisió d'armes i altres materials.
Es va exigir un alto el foc, destacant la importància i la implementació efectiva d'un alto el foc efectiu. La resolució va lamentar l'assalt militar continuat a Aden, demanant que es desplacessin les armes pesants fora de l'abast de la ciutat. Es va demanar al Secretari General i al seu Enviat Especial que continuessin les negociacions amb ambdues parts sobre la possibilitat d'establir un mecanisme que vigilés, fomentés el respecte i ajudés a prevenir violacions de l'alto el foc.
El Consell també va reiterar les seves convocatòries per un cessament immediat a la provisió d'armes i altres materials, i va assenyalar que les diferències polítiques no es poden resoldre mitjançant l'ús de la força. Es va expressar preocupació davant la situació humanitària del Iemen, per la qual cosa es va demanar al secretari general que utilitzés tots els recursos per atendre els afectats pel conflicte i facilitar la distribució de l'ajuda humanitària.
Finalment, es va demanar al Secretari General que informés al Consell de Seguretat en un termini de 15 dies a partir de l'aprovació de la present resolució, que detallaria els progressos realitzats.

## Referències

* ↑ Newman, Edward. The UN Secretary-General from the Cold War to the new era: a global peace and security mandate?. Palgrave Macmillan,, 1998, p. 173. ISBN 978-0-312-21101-1.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 901 a la 1000 (1994 - 1995)
* Guerra Civil del Iemen de 1994
* República Democràtica del Iemen

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Kristalina Gueorguieva

Kristalina Ivanova Gueorguieva-Kinova (en búlgar: Кристалина Иванова Георгиева-Кинова; nascuda a Sofia el 13 d'agost de 1953) és una administradora i economista búlgara. Des de l'1 d'octubre del 2019, és Directora Gerenta del Fons Monetari Internacional.
Prèviament havia exercit càrrecs directius al Banc Mundial, del qual va ser Vicepresidenta del 2008 al 2010, quan el va deixar per formar part de la Comissió Europea, per a retornar-hi el gener de 2017 amb el càrrec de Directora General i posteriorment també Presidenta del Grup del Banc Mundial, fins a l'1 d'octubre de 2019. A la Comissió Europea va ser responsable de Cooperació Internacional en la Comissió Barroso II, i vicepresidenta i responsable de Programació Financera i Pressuposts, a la Comissió Juncker.
Ha estat, així mateix, professora d'Economia internacional de la Universitat de Sofia.
El 2019 va aparèixer per primer a la Llista de les 100 dones més poderoses del món segons Forbes, en la posició número 15. En la següent edició del 2020 repetiria presència, en la 18a posició.

## Referències

* ↑ «Kristalina Georgieva, una optimista al frente del presupuesto comunitario». La Vanguardia. [Consulta: 16 desembre 2014].
* ↑ «Kristalina Georgieva» (en anglès). Forbes. [Consulta: 17 agost 2021].
# Trifosfat de citidina

Trifosfat de citidina, amb fórmula C$_9$H$_{16}$N₃O$_{14}$P₃ (en anglès: Cytidine triphosphate, abreujat CTP) és un nucleòtid de pirimidina.
El CTP és un substrat químic en la síntesi d'ARN. El CTP és una molècula d'alta energia igual a la de l'ATP, però el seu paper en l'organisme és més específic que el de l'ATP. El CTP es fa servir com a font d'energia i com coenzim en reaccions metabòliques com la síntesi de glicerofosfolípids i glucosilació de proteïnes.

## Referències

* ↑ «Trifosfat de citidina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Buchanan, Bob B.; Gruissem, Wilhelm; Jones, Russell L. Biochemistry & molecular biology of plants. 1st. American society of plant physiology, 2000. ISBN 978-0-943088-39-6.
* ↑ Blackburn, G. Michael. Nucleic Acids in Chemistry and Biology. The Royal Society of Chemistry, 2006, p. 119-120.
# Principat de Phrae

El principat de Phrae fou un estat que va existir entre els segles XV i XVIII, feudatari del regne de Lanna.
El regne de Lanna va conquerir Phare en 1443 en una expedició del rei Tolokaraj per conquerir el regne de Nan. Va formar un principat feudatari que va seguir les vicissituds del regne de Lanna. El 1875 va quedar en mans de Siam i poc després fou integrat en el sistema administratiu d'aquest regne.

## Referències

* History of Yonok, Chiang Saen and Lanna Arxivat 2017-01-13 a Wayback Machine.
# Esomus longimanus

Esomus longimanus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Tailàndia, Cambodja i Malàisia, incloent-hi el riu Mekong.

## Referències

* ↑ Swainson W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2. i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma. 265 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Antoni Cuccu

Antoni Cuccu (San Vito (Sardenya), 1921 - 2003) fou un editor de llibres sard. Conegut com a Tziu Antoni era un editor que venia en persona les seves produccions fent gires de fira en fira arreu de Sardenya. D'aquesta manera, ha contribuït enormement a la difusió de la poesia en sard de poetes gairebé oblidats i ha permès que la seva poesia hagi estat recordada per autors posteriors. A la seva mort fou enterrat amb el símbol de Sardigna Natzione i li ha pres el relleu en la venda ambulant de llibres en llengua sarda el senegalès Cheikh Tidiane Diagne.

## Referències

* S.Tola, La Poesia dei poveri. La letteratura in lingua sarda, AM&D Edizioni, Cagliari, 1997
* Diagne, vu’ cumprà di libri in limba
* La valigia dei sogni del più piccolo editore del mondo Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Kasim Khan (Kassímov)

Kasim Khan fou un kan mongol fundador del Kanat de Kassímov.
Quan Ulugh Muhammad Khan fou assassinat pel seu fill Mahmutek, els seus altres dos fills Kasim i Yakub van fugir a Cherkask i d'allí al Gran Principat de Moscou (primavera del 1446). Van esdevenir lleials servidors del gran príncep i el van ajudar en la seva lluita contra Shemiaka. El 1449 apareixen a l'exèrcit del gran príncep contra Shemiaka però no hi va haver combats, ja que es va acordar la pau. El mateix any Sayyid Ahmad I de la Gran Horda va fer una incursió fins a Pokhra, i es va emportar a Maria l'esposa del príncep Basili Obolenski. Kasim quan se'n va assabentar va marxar amb la seva gent i va recuperar la presonera i el botí. A la primavera del 1450 els dos germans van prendre part a la lluita sagnant a Galítzia contra Shemiaka i a la tardor el gram príncep, que era a Kolomna, al saber que Malim Birdei Oghlan amb altres prínceps i un cos tàtar de l'estepa havia envaït el seu territori va enviar a Kasim contra ells junt amb tropes de Kolomna manades pel voivoda Constantí Alexandrovitx Bessutzof; van derrotar els invasors i els van expulsar cap a l'altre costat del riu Betius.
El 1452 el gran príncep va enviar el seu fill, junt amb el príncep Yakub i un exèrcit, contra Shemiaka; van fer una incursió que els va portar fins a Koksheng saquejant el territori i fent molts presoners arribant fins a la boca del riu Waga, retornant després a casa. Així entre 1446 i 1552 sempre apareixen un o l'altra o ambdós al servei de Rússia. Després del 1452 Yakub no torna a ser esmentat i no se sap si va morir o emigrar.
Kasim fou recompensat pels seus serveis amb la concessió d'un feu, la ciutat de Gorodetz al riu Oka, al govern de Riazan, amb un territori a l'entorn. De Kasim el feu va agafar el nom de Kassímov portant el governant el títol de kan. Ibrahim ibn Mahmud de Kazan, que era el seu nebot (fill d'un germà), va pujar al tron el 1467. Kasim s'havia casat amb la mare del kan, la vídua de Mahmudek (Mahmud) i va conspirar per obtenir el tron de Kazan i va negociar amb diversos notables com Abdul Mamun, per deposar al seu fillastre, demanant suport al gran príncep de Moscou Ivan III el Gran. Va marxar a Kazan amb les seves forces i l'aprovació del gran príncep el setembre de 1467, amb forces russes dirigides pels voivodes Ivan Jurgivitch i Ivan Obolenski Striga; però el fred fou molt intens i els invasors es van haver de retirar; els tàtars van enviar un destacament fins a Qalitx que no va fer gaire malt a les forces en retirada, més afectades pel temps.
Va morir vers el 1469. Se'l considera el constructor de la primera mesquita de Gorodetz. El va succeir el seu fill Daniyar Khan

## Referències

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Kúibixev

«Kúibixev» té aquests significats: