OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# ADM-Aeolus

ADM-Aeolus, o, pel nom llarg, Atmospheric Dynamics Mission Aeolus, és un satèl·lit de l'ESA inicialment programat per a ser llançat en el 2013-14, que finalment ho fou el 22 d'agost del 2018 a les 21:20 GMT (23:20 CEST, 18:20 hora local) des de la base de Kourou a la Guaiana Francesa. L'ADM-Aeolus és el primer equip capaç de dur a terme observacions dels vents mundials i proporcionarà informació sol·licitada per millorar els pronòstics meteorològics.
El satèl·lit Aeolus és una part integral de la Atmospheric Dynamics Mission (ADM) programada per l'Agència Espacial Europea (ESA) com la quarta Missió Earth Explorer. L'objectiu central d'aquesta missió és promoure el coneixement de l'atmosfera de la Terra i els sistemes meteorològics. Per registrar i supervisar el temps en diferents parts del món, l'Aeolus permetrà als científics construir models complexos de l'entorn terrestre, que després es pot utilitzar per ajudar a predir la manera com el medi ambient es comportarà en el futur. Aquestes prediccions seran útils a curt termini, ja que es pot aplicar al Numerical Weather Prediction (NWP) per tal de fer pronòstics més precisos. D'aquesta manera, la missió millorarà el coneixement de tots els camps dels fenòmens meteorològics, des de l'escalfament global als efectes de la contaminació.
Els perfils del vent seran mesurats pels instruments de l'Aeolus, anomenat l'Atmospheric Laser Doppler-Lidar Instrument (Aladin). Això és un Lidar de detecció directa que incorpora un receptor dimatges en franges (analitzant els aerosols i els núvols de difusió d'ones) i un receptor de doble costat (analitzant la difusió d'ones molecular). El processament de senyals de difusió d'ones produirà perfils de línies de visió de vent per sobre dels núvols gruixuts o cap avall a la superfície en aire clar al llarg de la trajectòria del satèl·lit, cada 200 km. També pot aconseguir informació del vent en els núvols fins o al capdamunt dels núvols gruixuts. Amb el processament de dades, es pot extreure informació sobre altres elements com els núvols i els aerosols. Les dades seran disseminades als centres principals de NWP quasi en temps real.
L'ADM-Aeolus, es veu com una missió que aplanarà el camí per a futurs satèl·lits meteorològics operacionals dedicats al mesurament dels camps de vent de la Terra.

## Característiques de la missió

* Funció: Observació terrestre
* Data de llançament: 22 d'agost de 2018
* Massa de llançament: ~1000 kg
* Òrbita: Òrbita heliosíncrona en crepuscle de l'alba
* Altitud: 408 km
* Duració nominal: 3 anys

## Referències

* ↑ «ESA's Aeolus wind satellite launched» (en anglès). ESA, 23-08-2018. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* Aeolus pages at ESA, with latest news
* Aeolus page at ESA Spacecraft Operations
Agència Espacial Europea :
# Resolució 480 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 480 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada per unanimitat el 12 de novembre de 1980 després de la mort dels jutges Richard R. Baxter i Salah El Dine Tarazi, decideix que l'ocupació de les seves vacants a la Cort Internacional de Justícia resolta per l'Assemblea general que i el Consell de Seguretat el 15 de gener de 1981.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Saori Ariyoshi

Saori Ariyoshi (有吉 佐織, 1 de novembre de 1987) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2012. Va disputar 63 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 2015.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2012 | 5 | 0 |
| 2013 | 8 | 0 |
| 2014 | 17 | 0 |
| 2015 | 12 | 1 |
| 2016 | 7 | 0 |
| 2017 | 0 | 0 |
| 2018 | 14 | 0 |
| Total | 63 | 1 |

## Referències

* ↑ 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Saori Ariyoshi, Fitxa a Soccerway
# Frigil

Frigil (Phrygillus, ΦΡFΓΙΛΛΟΣ) fou un artista grec, un dels més cèlebres i destacats elaboradors de medalles i gravadors de pedres precioses. Pel seu estil es pot determinar que va pertànyer a la primera escola grega i probablement siracusà per la similitud d'algunes de les seves realitzacions, i podria haver-se format a Atenes.

## Referències

* ↑ Fowler, Harold North; Wheeler, James Rignall; Stevens, Gorham Phillips. A Handbook of Greek Archaeology (en anglès). Biblo & Tannen Publishers, 1969, p. 390. ISBN 0819620092.
# Thomas Aquino Manyo Maeda

Thomas Aquino Manyo Maeda (japonès: 前田万葉) (Tsuwasaki, 3 de març de 1949), és un arquebisbe catòlic japonès, des del 2014 arquebisbe metropolità d'Osaka.
Va ser ordenat prevere el 1975 per la diòcesi de Nagasaki. Ha ocupat els càrrecs de vicari, rector, editor del butlletí diocesà. Va ser secretari general de la conferència episcopal del Japó des del 2006 fins a la seva elecció a bisbe (2011).
El 20 d'agost de 2014 el papa Francesc el nomenà arquebisbe metropolità d'Osaka. Des del 2016 é vicepresident de la conferència episcopal del Japó.
El 20 de maig del 2018 el Papa Francesc anuncià que seria creat cardenal en el consistori del 28 de juny.
# Pluzunet

Pluzunet (en bretó Plûned) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 986 habitants. El 13 de juliol de 2006 el consell municipal va aprovar la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.159 | 1.149 | 1.058 | 1.036 | 1,021 | 986 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Pierre Gautier | |
| 2008- | Jean-Claude Jegou | |
# Emperadriu Ma (Ming)

Emperadriu Ma (馬皇后, nom personal desconegut) (40-16 d'agost del 79 EC), formalment Emperadriu Mingde (明德皇后, literalment, "la comprensiva i virtuosa emperadriu"), va ser una emperadriu durant la Dinastia Han des de l'any 60 fins a la seva mort. El seu marit era l'Emperador Ming.

## Rerefons familiar i casament amb el Príncep Hereu Zhuang

En el 40 EC, la finalment Emperadriu Ma was va nàixer de Ma Yuan un General de l'Emperador Guangwu's General, conegut per les seves expedicions contra les revoltes vietnamites i les seves exhortacions sobre la vida personal, i de la seva esposa la Dama Lin (藺夫人). Ma era un marquès, i la Dama Ma va nàixer doncs en la comoditat i la riquesa, com a membre d'una família noble.

## Referències

* ↑ «兩千年中西曆轉換». Arxivat de l'original el 2018-11-12. [Consulta: 5 febrer 2011].
* Llibre del Han Tardà, vols. 10, Part 1, 24.
* Zizhi Tongjian, vols. 44-46.
# Casa Abelló

Casa Abelló (o Ca l'Abelló) és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Reus (Baix Camp). Es coneix també com a Cal Munné, nom del propietari i constructor.

## Descripció

Es tracta d'un edifici modernista de planta baixa i tres plantes, projectat i construït el 1904 per l'arquitecte Pere Caselles i Tarrats. Aquest edifici dona a tres carrers: la façana principal al raval de Martí Folguera, la lateral al carrer de Jesús i la posterior al carrer de Barreres. Malgrat tenir diferents amplades, les tres façanes tenen les mateixes característiques constructives i ornamentals. Cal destacar la decoració escultòrica de la planta baixa, amb sanefes de fulles de sòcol que ressegueixen tot l'edifici.
L'eix principal de la casa és el mirador cantoner de planta poligonal i estructura de ferro i de vidre, que s'eleva fins al terrat. A la base d'aquesta tribuna hi ha una columna cilíndrica adossada amb capitell floral.
Totes les baranes són de ferro forjat d'estructura bombada, excepte les dels dos pisos superiors del mirador, que són planes i molt més decorades.
Les obertures de la planta baixa són arcs plans amb la llinda decorada amb motllures de línies sinuoses i d'elements florals. També segueixen aquesta línia la decoració floral de les llindes, les quals varien a cada planta. El coronament de tot l'edifici és una barana de pedra amb motius geomètrics trencada per uns pinacles amb decoració vegetal. Al vestíbul es conserva un interessant sostre enteixinat suportat per mènsules en forma de drac.

## Història

L'edifici no va ser construït de nova planta sinó que les reformes d'estil modernista projectades per Pere Caselles només en van modificar la façana. N'era el propietari el constructor Pere Munné Domingo, que a la mateixa època estava construint la Casa Navàs, amb la qual coincideix amb el material del sòcol, marbre rosat, i amb la pedra vermella del basament, que la tradició oral diu que era manllevada per Munné de la casa que també construïa al Mercadal. Mentre duraven les obres de la casa es van mantenir dempeus les antigues façanes situades al davant, i no s'enderrocaren fins que el nou no va estar acabat, cosa que deixà meravellats els reusencs que no havien pogut veure el nou aspecte de l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 March Barberà, Jordi. "Catàleg de l'arquitectura modernista de Reus. A: Arquitectura modernista a Reus. Reus: Pregma, 2003. Pàg. 92. ISBN 8493315125
* 1 2 Guia modernista. Reus: L'Ajuntament. Patronat de Turisme, 2011, p. 19.
* «Casa Abelló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 abril 2012].

## Enllaços externs

* «Casa Abelló». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Immortal de Kaspàrov

| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
La Immortal de Kaspàrov és una famosa partida d'escacs jugada el 1999 al Torneig Hoogovens a Wijk aan Zee entre Garri Kaspàrov, el llavors campió del món, amb les peces blanques i el GM búlgar Vesselín Topàlov amb les peces negres.
Aquesta partida és, per alguns, la millor partida de la història dels escacs i, sens dubte, per a molts, la millor partida de Kaspàrov. La partida inclou molts sacrificis i una brillant combinació de més de 15 moviments.

## Partida

Blanques: Garri Kaspàrov (2812)
Negres: Vesselín Topàlov (2700)
Torneig: Torneig d'escacs Tata Steel (en aquell moment, se l'anomenava torneig Hoogovens).
Lloc: Wijk aan Zee, Holanda Septentrional, Països Baixos
Data: 20 de gener de 1999
Ronda: 4a
ECO: B07, Defensa Pirc
   1.e4 d6 2.d4 Cf6 3.Cc3 g6 4.Ae3 Ag7 5.Dd2 c6 6.f3 b5 7.Cge2 Cbd7 8.Ah6 Axh6 9.Dxh6 Ab7 10.a3 e5 11.O-O-O De7 12.Rb1 a6 13.Cc1 O-O-O 14.Cb3 exd4 15.Txd4 c5 16.Td1 Cb6 17.g3 Rb8 18.Ca5 Aa8 19.Ah3 d5 20.Df4+ Ra7 21.The1 d4 22. Cd5 Cbxd5 23.exd5 Dd6 24.Txd4!! cxd4? 25.Te7+ Rb6 26.Dxd4+ Rxa5 27.b4+ Ra4 28.Dc3 Dxd5 29.Ta7 Ab7 30.Txb7 Dc4 31.Dxf6 Rxa3 32.Dxa6+ Rxb4 33. c3+ Rxc3 34.Da1+ Rd2 35.Db2+ Rd1 36. Af1 Td2 37.Td7 Txd7 38.Axc4 bxc4 39.Dxh8 Td3 40. Da8 c3 41.Da4+ Re1 42. f4 f5 43.Rc1 Td2 44.Da7 i Topàlov decidí abandonar.

## Referències

* ↑ García, Leontxo «La más brillante de Kaspárov». El País, 07-12-2020 [Consulta: 25 març 2021].
* ↑ Pathak, Harik. «Kasparov’s Immortal: Greatest Chess Game Ever?». essentiallysports.com. [Consulta: 25 març 2021].

## Enllaços externs

* Kasparov's Immortal a ChessGames.com (anglès)
* Anàlisi de Kaspàrov (anglès)
* Anàlisi a Youtube (anglès)
* Anàlisi de Gert Ligterink
# Rhiannon

Rhiannon és, en la mitologia celta, la deessa dels cavalls. Té els seus equivalents així com en la mitologia gal·lesa és Epona i en la irlandesa és la deessa Macha. És coneguda per la col·lecció de contes medievals gal·lesos The Mabinogion, en la qual fa la seva primera aparició en forma de corb el qual es troba amb el rei Pwyll, amb qui es casa. Posteriorment, va ser acusada injustament de matar el seu fill menor i, amb el càstig, es va veure obligada a ser un cavall i dur els visitants a la cort reial. D'acord amb una altra història, es va fer posar els colls d'ase sobre el seu coll adoptant forma de bèstia.

## Referències

* ↑ «Rhiannon | Celtic deity» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# Carpo

«Carpo» té aquests significats:
* Carpo (Hores), una de les Hores de la mitologia grega.
* Carpo (satèl·lit), una lluna de Júpiter.
Viccionari
# Theophanes (cràter)

Theophanes és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 46 km de diàmetre. Porta el nom del pintor bizantí Teòfanes el Grec (c. 1330-1405), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.

## Referències

* ↑ «Theophanes». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 14-10-2016. [Consulta: 18 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Tierra baja (1907)

Terra baixa és una pel·lícula de ficció del 1907 dirigida per Fructuós Gelabert i Badiella amb una durada de 20 minuts. Produïda per Films Barcelona (Empresa Diorama), es basa en el drama homònim (1895) d'Àngel Guimerà. El guió i la fotografia són de F. Gelabert (blanc i negre, normal); l'ambientació i decoració de Joan Morales i els intèrprets són Enric Guitart (Sebastià), Maria Llorente (Marta), Emília Baró (Núria), Emília Matas, i Miquel Sirvent. S'estrenà a Madrid el 31 d'octubre del 1916.
La durara és aproximada, establerta a partir d'un metratge de 400 m. La cinta fou rodada als estudis Fils Barcelona amb intèrprets de la companyia del Teatre Romea, i els exteriors són de Vallvidrera i el Prat de Llobregat. El film tingué un gran èxit tant de crítica com de públic.

## Argument

En Sebastià, un propietari rural que té dificultats econòmiques, fa casar la noia que té recollida a casa i amb qui manté relacions, amb el pastor Manelic, per poder maridar-se, al seu torn, amb una rica pubilla i continuar veient la Marta. Quan en Manelic descobreix el pla, vol fugir amb ella, però Sebastià el fa fora del poble. La Marta, amb l'ajuda de la Núria, una veïna, prepara la fugida al costat del seu marit. Quan Sebastià ho descobreix s'inicia una violenta baralla entre els dos antics amants, interrompuda per l'entrada de Manelic, el qual, furiós, mata Sebastià.

## Referències

* ↑ Romaguera i Ramió, Joaquim. Diccionari del cinema a Catalunya. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2005, p. 567. ISBN 84-412-1379-8 [Consulta: 10 març 2017].
# Santa Maria de Vilamajor

Santa Maria de Vilamajor és l'església parroquial del poble de Vilamajor, al municipi de Cabanabona (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Els primers esments documentals són de la segona meitat del segle xi. El 1077 s'hi jurà el testament sacramental d'Adelaida, muller de Bernat Senmir, senyor de Vilamajor. Adelaida establí que els seus successors paguessin tasca a Santa Maria de Vilamajor per a la lluminària de l'església i per a fornir-la de llibres litúrgics. El 1084, Bernat Senmir donà a la canònica de Santa Maria de la Seu D'Urgell el castell de Vilamajor amb els seus termes i aquesta església amb els seus delmes, primícies i obligacions. Aquesta donació no es feu efectiva perquè Ramon Gombau de Ribelles retingué injustament el castell de Vilamajor per la qual cosa fou excomunicat. La seva vídua, Sicarda, per tal que s'aixequés l'excomunió, l'any 1104 donà el castell al bisbe i els canonges d'Urgell, com també l'església del castell, amb les seves pertinences i clergat. A partir d'aquest moment, la parròquia de Vilamajor restà sempre més sota l'autoritat dels bisbes d'Urgell. El 1391 consta en la dècima del bisbat d'Urgell que Bernat sa Portella era rector de Vilamajor.

## Arquitectura

És un edifici d'una sola nau, capçada a llevant per un absis semicircular obert directament a la nau, que presenta l'interior totalment remodelat. L'absis és tancat per un envà i s'ha convertit en sagristia. Tot l'àmbit de la nau ha estat redecorat i la volta original, segurament de canó, és substituïda per una volta aparedada de tres trams definits per petits arcs torals. Abans d'aquesta remodelació n'hi havia hagut d'altres com la porta oberta en la façana de ponent substituint la porta original, resolta amb llinda i un motlluratge gòtic. De l'estructura original a l'interior només romanen dos arcs formers molt baixos, prop de l'absis. En canvi l'exterior conserva íntegra la seva fesomia original, alterada només per quatre contraforts afegits als murs nord i sud. Es conserven les finestres de doble esqueixada, en la façana sud i centre de l'absis i una finestra geminada sense mainell a la façana de ponent. Les façanes són llises, llevat de l'absis on hi ha un fris continu d'arcuacions llombardes sota el ràfec.
L'aparell és format per carreus ben escairats sense polir, disposats molt ordenadament en filades uniformes que palesen les formes pròpies de la plenitud de l'estil llombard de la fi del segle xi.

## Referències

* 1 2 Alòs i Trepat, Carme; Puigferrat i Oliva, Carles. «Santa Maria de Vilamajor d'Agramunt». A: La Noguera. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1994, p. 309-310 (Catalunya Romànica, XVII). ISBN 84-7739-811-9.
# Emperadriu Zhang

Emperadriu Zhang és el nom dels següents personatges:
* Emperadriu Zhang Yan, emperadriu de Han Occidental (192-188 aC)
* Emperadriu Zhang (Liu Shan, anterior), emperadriu de Shu Han (223–237)
* Emperadriu Zhang (Liu Shan, posterior), emperadriu Shu Han (238–263)
* Emperadriu Zhang (Cao Fang), emperadriu de Cao Wei (252–254)
* Emperadriu Zhang Huiguang, emperadriu de Han Zhao (313)
* Emperadriu Zhang (Wenhuan), emperadriu de Qin Posteriors (402)
* Emperadriu Zhang (Xiao Dong), emperadriu de la Dinastia Liang (551)
* Emperadriu Zhang Yao'er, emperadriu de la Dinastia Chen (557-559)
* Emperadriu Zhang (Suzong), emperadriu de la Dinastia Tang (758-762)
# Castilló (els Masos de Baiarri)

Castilló és un indret del terme municipal de Conca de Dalt, a l'enclavament dels Masos de Baiarri, pertanyent a l'antic terme de Claverol, al Pallars Jussà.
Està situat al nord-est de l'enclavament, quasi al límit amb el Pallars Sobirà. És a l'esquerra de la llau de Castilló i a la dreta d'una llau que hi aflueix just en aquest lloc. És al nord-est de l'Obaga de Castilló i al nord-oest del Serrat de Castilló, a migdia del Racó de les Carboneres, ja en el Pallars Sobirà.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hypsopanchax zebra

Hypsopanchax zebra és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Hypsopanchax zebra». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Rhimphaliodes

Rhimphaliodes és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae descrit per George Hampson el 1893. La seva única espècie, Rhimphaliodes macrostigma, descrita pel mateix autor el mateix any, es troba a Sri Lanka, a Borneo i a Austràlia, on s'ha registrat a Queensland.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 22 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Rhimphaliodes Hampson, 1893» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Cotorra de la Patagònia

La cotorra de la Patagònia (Cyanoliseus patagonus) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids i única espècie del gènere Cyanoliseus Bonaparte 1854.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, sabanes i conreus de Xile i l'Argentina. Alguns exemplars escapats han generat petites poblacions fora de la seva àrea, pel que se n'observen petits grups a Mallorca i al Baix Llobregat (en ambdós llocs han arribat a criar).

## Vegeu també

Altres psitàcides que crien en llibertat a les nostres ciutats (totes espècies invasores a partir d'individus escapats de la captivitat).

## Referències

* ↑ Cotorra de la Patagònia al TERMCAT Rev. 05/08/2012
* ↑ Ocells de Catalunya, País Valencià i Balears. Joan Estrada et al., Lynx ISBN 978-84-96553-54-5
* ↑ Fitxa de Cotorra de la Patagònia al SIOC Rev. 11/04/2013
# Tierra Madre

Tierra Madre és una pel·lícula del 2010 feta a Tecate i Tijuana, Mèxic. Va ser dirigida per Dylan Verrechia, i coescrita per Aidee Gonzalez basat en la seva vida real, amb música original de Nortec Collective i Paco Mendoza.

## Sinopsi

Tierra Madre està basada en la vida real d'Aidee Gonzalez, una dona que viu a les ciutats frontereres mexicanes de Tecate i Tijuana, decidida a criar els seus fills amb la seva parella. Aquest tret narratiu fa el cas fort de la força, la independència i la solidaritat que s'esdevé entre les dones de totes les edats.

## Repartiment

* Aidée González ... Aidee (as Aidee Gonzalez)
* Rosalba Valenzuela ... Rosalba
* Yesenia Espinoza ... Yesy
* Raúl Rodriguez Rodriguez ... Rulí

## Recepció

La pel·lícula s'ha projectat en més de 25 festivals de cinema i va guanyar el premi del jurat a la millor pel·lícula al Reeling Chicago Lesbian and Gay International Film Festival, el premi del jurat al llargmetratge honorífic al Festival Internacional de Cinema de Morelia, t el Premi Diversitat al Festival Internacional de Cinema Gai i Lèsbic de Barcelona, el Premi al millor llargmetratge estranger al Festival Internacional de Cinema de Williamsburg, el premi Cinesul a la millor pel·lícula a el Festival de Cinema Iberoamericà Cinesul, la Palma d'Or al Festival Internacional de Cinema de Mèxic, el Premi Menció Honorífica al Festival de Cinema de Nova Jersey, i el Lei de Plata per a l'Excel·lència en la realització de cinema al Festival Internacional de Cinema d'Honolulu.

## Referències

* ↑ Tierra Madre, una historia con corazón al web del Festival de Morelia
* ↑ Young, James. «'Marimbas' wins best pic at Morelia». [Consulta: 18 agost 2015].
* ↑ X Festival Internacional de Cinema LGTIB de Catalunya a elespectadorimaginario.com

## Enllaços externs

* Tràiler a YouTube
* Tràiler a Vimeo
# Platja del Dosser

La platja del Dosser és una platja situada a la costa de Cullera (Ribera Baixa, País Valencià). És una de les poques platges de Cullera que no han patit les conseqüències de la construcció i encara conserva els muntanyassos (que és el dialectalisme local per a referir-se a les dunes), que tenien antigament totes les platges cullerenques, aquests muntanyassos tenen una flora peculiar i protegida. Es tracta d'una platja de quasi un quilòmetre d'arena fina i aigües transparents. És molt tranquil·la, ja que no hi ha grans construccions al darrere, en el seu extrem nord es practica el nudisme. Mor al sud en el cap i far de Cullera, l'únic accident geogràfic que interromp la línia de costa des de València a Dénia.