OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa al camí del Mar, 12 (Begur)

La Casa al camí del Mar, 12 (abans 10) és una obra eclèctica de Begur (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular de planta baixa i dues plantes, amb afegit posterior a teulat augmentant per un costat només en 1 planta. L'edifici guanya el desnivell del carrer amb el jardí (una planta). La façana està composta en dues parts en vertical, on les obertures coincideixen, agrupades les obertures: a la part més esquerra hi ha l'entrada al garatge recent i que s'ha deixat l'antic guardapols, com a mostra, que es repeteix a les altres de la planta baixa (porta i finestra). Damunt de cada obertura hi ha les finestres superiors que tenen guardapols d'aire afrancesat. L'edifici resta dividit horitzontalment amb dues tires de pedretes de riu formant rombes de colors que es repeteixen als guardapols de la planta baixa i al sòcol). La part de la dreta repeteix la de l'esquerra però amb un conjunt de dues obertures. L'edifici es clou amb el volat del teulat a dues aigües. La casa està voltada d'un bosc de pins mediterranis, i la façana lateral té un porxo de sortida a ell.

## Referències

* ↑ «Casa al camí del Mar, 10». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 gener 2019].
# Puig dels Abells

«Puig dels Abells» té aquests significats:
# Ciclodoripoïdeus

Els ciclodoripoïdeus (Cyclodorippoidea) són una superfamília crustacis decàpodes de l'infraordre dels braquiürs. La superfamília va ser descrita l'any 1892 per Arnold Edward Ortmann naturalista i zoòleg estatunidenc que va especialitzar-se dins la malacologia.

## Taxonomia

Conté les famílies:
* Cyclodorippidae Ortmann, 1892
* Cymonomidae Bouvier, 1897
* Phyllotymolinidae Tavares, 1998
* †Torynommatidae Glaessner, 1980

## Referències

* 1 2 Sammy De Grave, N. Dean Pentcheff, Shane T. Ahyong et al. «A classification of living and fossil genera of decapod crustaceans». Raffles Bulletin of Zoology, Suppl. 21, 2009, pàg. 1–109. Arxivat de l'original el 2011-06-06 [Consulta: 8 octubre 2014]. Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine.
* ↑ «Biota Taiwanica». Arxivat de l'original el 2014-10-16. [Consulta: 8 octubre 2014].
* Ortmann, 1892 : Die Decapoden-Krebse des Strassburger Museums, mit besonderer Berücksichtigung der von Herrn Dr. Döderlein bei Japan und bei den Liu-Kiu-Inseln gesammelten und zur Zeit im Strassburger Museum aufbewahrten Formen. V Theil. Die Abtheilungen Hippidea, Dromiidea und Oxystomata. Zoologische Jahrbücher. Abteilung für Systematik, Geographie und Biologie der Thiere, vol. 6, p. 532–588.

## Bibliografia

* Ng, Guinot & Davie, 2008 : Systema Brachyurorum: Part I. An annotated checklist of extant brachyuran crabs of the world. Raffles Bulletin of Zoology Supplement, n. 17, p. 1–286.
* De Grave & al., 2009 : A Classification of Living and Fossil Genera of Decapod Crustaceans. Raffles Bulletin of Zoology Supplement, n. 21, p. 1-109.
# Rhimphalea

Rhimphalea és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Rhimphalea anoxantha Hampson, 1912
* Rhimphalea astrigalis Hampson, 1899 (Borneo, Tailàndia)
* Rhimphalea circotoma Meyrick, 1889
* Rhimphalea heranialis (Walker, 1859)
* Rhimphalea lindusalis (Walker, 1859) (Austràlia)
* Rhimphalea linealis Kenrick, 1907 (Nova Guinea)
* Rhimphalea ochalis (Walker, 1859)
* Rhimphalea perlescens Whalley, 1962
* Rhimphalea sceletalis Lederer, 1863 (Austràlia, Nova Guinea)
* Rhimphalea trogusalis (Walker, 1859)

## Espècies antigues

* Rhimphalea ocularis (C. Felder, R. Felder & Rogenhofer, 1875)
* Rhimphalea papualis C. Felder, R. Felder & Rogenhofer, 1875

## Referències

* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «[X X]» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Selma

«Selma» té aquests significats:
* Toponímia:
** Selma (Aiguamúrcia), antic poble del municipi d'Aiguamúrcia (Alt Camp).
** Selma (Alabama), població dels Estats Units a l'estat d'Alabama
** Selma (Califòrnia), població dels Estats Units a l'estat de Califòrmnia
** Selma (Carolina del Nord), població dels Estats Units a l'estat de Carolina de Nord
** Selma (Indiana), població dels Estats Units a l'estat d'Indiana
** Selma (Texas), població dels Estats Units a l'estat de Texas
** Selma (Virgínia), població dels Estats Units a l'estat de Virgínia
* Biografies:
** Patty i Selma Bouvier, personatge de la sèrie de dibuixos animats Els Simpson.
** Selma Lagerlöf (Mårbacka, Suècia, 1858 - 1940), escriptora sueca guardonada amb el Premi Nobel.
** Miquel Selma (? - Barcelona, 1667), compositor i mestre de capella.
** Jaume Padrós i Selma (Barcelona, 1959), metge i polític català
* Miscel·lània: Selma (pel·lícula), dirigida el 2014 per Ava DuVernay
# Miguel Anxo Bastos

Miguel Anxo Bastos (Vigo, 12 d'agost de 1967) és un professor universitari, intel·lectual, economista, politòleg, conferenciant i escriptor espanyol de caràcter nacionalista i independentista gallec, vinculat ideològicament amb els postulats de l'Escola Austríaca d'Economia i les corrents filosòfiques i polítiques del liberalisme i anarcocapitalisme.
# Rally de les Dues Catalunyes

El Rally de les Dues Catalunyes és una competició internacional de ral·li creada el 1960 per l'Associació Esportiva de l'Automòbil Club del Rosselló i el Reial Automòbil Club de Catalunya. Té un recorregut de 860,4 quilòmetres entre Barcelona i Perpinyà, dividit en dues etapes, amb voltes que inclouen el pas pel sud del Llenguadoc.
La competició es reserva a automòbils de turisme i de gran turisme i és puntuable per al campionat d'automobilisme de Catalunya, per al de França i per als del migdia i Sud-oest de França.

## Referències

* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «La dècada prodigiosa (anys 60)». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 142. ISBN 84-320-6249-9.
* 1 2 «Rally de les Dues Catalunyes». enciclopedia.cat. GEC - Enciclopèdia de l'esport català. [Consulta: 9 febrer 2016].
# Carles Narcís Bech i Abadías

Carles Narcís Bech i Abadías (la Bisbal d'Empordà, 1914 - Barcelona, 20 de juliol de 1999), més conegut com a Carlos Bech, va ser un autor teatral, guionista i dibuixant de còmic català en castellà.

## Biografia i obra

Bech va iniciar la seva carrera professional el 1939 al setmanari humorístic La Ametralladora, considerat com l'atecedent directe de La Cordoniz. Ja acabada la Guerra Civil, va treballar de manera simultània a La Maquinista Terrestre y Marítima, S.A. com a redactor en cap de la revista editada per aquesta entitat, amb la seva labor com a dibuixant i guionista, faceta a la qual va acabar consagrant-se.
En els anys 50 va crear per TBO un parell de personatges efímers (Don Salvio y Don Nicasio, 1952), però va preferir decantar-se per escriure guions, el que va fer per aquesta publicació durant diverses dècades, incloent els d'alguns dels seus personatges més populars com Melitón Pérez i Eustaquio Morcillón (il·lustrats per Benejam), Josechu el vasco (per Muntañola), Altamiro de la Cueva (per Bernet Toledano), Joaquinete y su chupete (Ayné), Casimiro Noteví (Sabatés) i especialment La família Ulisses (Benejam), que va començar a escriure a partir de 1963 després de la mort de Joaquim Buïgas. A més va escriure innumerables historietes sense un protagonista fix.
Durant els anys cinquanta també va ser també un col·laborador prolífic de La Risa de l'Editorial Marco, exercint de guionista per a autors com Raf, Ayné, Juan Martínez Osete i fins i tot un principiant Ibáñez (amb historietes com Haciendo el indio i les seccions Los grandes descubrimientos, Los grandes reportajes i Curiosidades y rarezas de todo el mundo).
Bech va ser un dels autors claus del TBO. Tal com explicava el dibuixant Alfons López, ex-col·laborador del TBO al principi dels anys 70, "quan Buïgas es mor, l'any 63, el redactor en cap Carles Bech manté la publicació, i aconsegueix que els anys seixanta continuï sent un producte fresc, tot i que ja no és el mateix. Als cinquanta, el TBO conté històries de com la petita classe mitjana, ascendent, va pujant i escalant. Hi ha moments que la crítica és sagnant".
Va cultivar un estil gentil i familiar en plena harmonia amb el tipus d'humor habitual de TBO, i va ser també autor d'obres de teatre i d'emissions radiofòniques.
El 1974 va ser guardonat amb el Premi Nacional de Literatura i Guions Juvenils que atorgava el Ministeri d'Informació i Turisme.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Carles Bech». Humoristan. [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ Ramírez (1975), p. 42.
* ↑ Roig, Sebastià «TBO. El degà de la historieta». Diari de Girona, 12-04-1992 [Consulta: 19 gener 2020].

## Bibliografia

* Ramírez, Juan Antonio. La historieta cómica de postguerra. Madrid: Editorial Cuadernos para el Diálogo, Colección Memoria y Comunicación, 12/1975. Depósito Legal: M. 38.325 - 1975. ISBN 84-229-6010-9.

## Enllaços externs

* Nacís Bech Abadías a Tebeosfera (castellà)
# Província d'Imbabura

Imbabura és una de les 22 províncies de l'Equador. Situada al nord de Quito, se la coneix com la "província dels llacs", a causa de la gran quantitat de llacs (més de 400) que s'hi han format. La província rep el nom del volcà Imbabura. La capital és Ibarra, té 335.000 habitants i una superfície de 4.559 km².
És especialment important la producció d'artesania dels indígenes de la zona d'Otavalo, localitat on se celebra un important i turístic mercat setmanal. Hi destaquen la Reserva Ecològica de Cotacachi-Cayapas, on es troba el volcà Cotacachi i el llac de Cuicocha, les llacunes de Mojanda i el llac de Yahuarcocha, que rep el nom d'una batalla entre els inques i els caranquis pel domini del territori al segle xv (yahuar significa "sang" en quítxua).
La província consta de sis cantons (la localitat principal entre parèntesis):
* Antonio Ante (Atuntaqui)
* Cotacachi (Cotacachi)
* Ibarra (Ibarra)
* Otavalo (Otavalo)
* Pimampiro (Pimampiro)
* San Miguel de Urcuquí (Urcuquí)
# Elida (Nou Mèxic)

Elida és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 183 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elida tenia 183 habitants, 76 habitatges, i 50 famílies. La densitat de població era de 88,3 habitants per km².
Dels 76 habitatges en un 34,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 30,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 19,1% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.917 $ i la renda mediana per família de 25.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.607 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era d'11.328 $. Aproximadament el 15,6% de les famílies i el 22,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elida». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elida». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ciclocistoïdeus

Els ciclocistoïdeus (Cyclocystoidea) són una classe d'equinoderms paleozoics coneguts només pels seus fòssils. Van viure de l'Ordovicià al Devonià (471,8 - 379,5 Ma).

## Característiques

Els ciclocistoideus es troben en forma de petits discos arrodonits compostos per plaques entrellaçades envoltades d'un anell marginal rígid, compost per grans plaques amb marcat relleu, i visiblement separades (probablement articulades), envoltades d'una "faldilla" flexible. La part inferior del disc té cinc raigs bucals que s'uneixen al centre (on està la boca) i probablement folrats amb podis flexibles, ramificats o no. La cara superior està protegida per plaques de calcàries poligonals, amb cinc perforacions centrals, que envolten l'anus.

## Taxonomia

Els ciclocistoïdeus inclouen dues famílies:
* Família Apycnodiscidae Boczarowski, 2001 †
* Família Cyclocystoididae Miller, 1882 †

## Referències

* ↑ «Fossilworks: Homoiostelea». Arxivat de l'original el 2020-10-26. [Consulta: 5 novembre 2020].
* ↑ Smith, A. B.; Paul, C. R. C.; Whittington, Harry Blackmore «Revision of the class Cyclocystoidea (Echinodermata)». Philosophical Transactions of the Royal Society of London. B, Biological Sciences, 296, 1083, 12-02-1982, pàg. 577–679. DOI: 10.1098/rstb.1982.0031.
* ↑ «BioLib: Biological library - Cyclocystoidea». [Consulta: 5 novembre 2020].
# Romasanta

Romasanta és una pel·lícula hispano-italiana i britànica de terror de 2004 dirigida per Paco Plaza i protagonitzada per Julian Sands, Elsa Pataky i John Sharian. Ha estat doblada al català i emesa per TV3 el 15 de desembre de 2006.
El film està basat en la novel·la d'Alfredo Conde Cid, l'argument de la qual està, al seu torn, basat en la història real de Manuel Blanco Romasanta, conegut com «L'Home Llop d'Allariz». Es va rodar entre el 28 de juliol i el 29 de setembre de 2003 en diverses localitats de Barcelona i Galícia. El mateix cas havia estat prèviament base de la pel·lícula de 1971 El bosque del lobo.

## Sinopsi

La història està ambientada en un poble de Galícia el 1850. Bàrbara (Pataky) i la seva germana Josefa viuen a la meitat del bosc. No s'atreveixen a sortir a causa dels assassinats massius que ocorren en la zona, degut als quals la llegenda d'un home llop s'expandeix. Un dia arriba un venedor ambulant anomenat Manuel Blanco Romasanta (Sands), amant de Josefa, de qui Bàrbara està enamorada en secret. Romasanta acompanya Josefa a la ciutat, però aquesta mai arribarà a la seva destinació. I és que, pel que sembla, Romasanta és l'home llop al qual tots temen.
Quan finalment és capturat, al·lega en la seva defensa que és víctima d'una terrible maledicció. La societat es divideix: d'una part, els vilatans exigeixen que es castigui a Romasanta, mentre els burgesos, amb un prestigiós antropòleg al capdavant, justifiquen els seus actes en considerar que pateix la licantropia en forma de malaltia mental.

## Repartiment

* Julian Sands - Manuel Ramasanta
* Elsa Pataky - Barbara
* John Sharian - Antonio
* David Gant - Professor Philips
* Gary Piquer - Fiscal de districte Luciano de la Bastida
* Maru Valdivielso - Maria
* Luna McGill - Teresa
* Carlos Reig-Plaza - Gomez
* Ivana Baquero - Ana

## Relació entre ficció i els fets històrics

La història narrada en la pel·lícula ofereix moltes diferències amb l'autèntica vida i mort de Manuel (o Manuela) Blanco Romasanta. Començant pel físic del personatge (que segons els testimoniatges, no arribava als 140 cm); la història dels crims que va cometre (amb la inclusió en la pel·lícula del personatge de Bàrbara, que no va existir en la vida real); la seva detenció i, finalment, la mort del criminal (llavors encara s'ignorava la causa real de la defunció, però en cap cas va succeir com a la pel·lícula).

## Premis i nominacions

* Premi a la millor fotografia al Festival de Màlaga.
* Nominat als Premos Goya 2004 a la Millor fotografia i millors efectes especials.

## Referències

* ↑ El hombre lobo de Allariz cobra vida en la película 'Romasanta', El País, 19 de setembre de 2003
* ↑ Romasanta a esadir.cat
* ↑ Alfredo Conde The Uncertain Memoirs of a Galician Wolfman: Romasanta Antípodas Monographs 2006 ISBN 0-9775868-0-4
* ↑ Romasanta a Fotogramas
* ↑ «Romasanta», 08-06-2004. [Consulta: 5 març 2018].
* ↑ La impecable factura de «Romasanta» pone fin al festival de cine de Málaga, La Voz de Galicia, 30 d'abril de 2004
* ↑ Romasanta al web dels Goya

## Enllaços externs

* Romasanta a Goitaquèfanara.cat
# Selma (Alabama)

Selma és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 20.512 habitants.
La ciutat és més coneguda pel moviment pels dret de votació de Selma dels anys seixanta i les marxes de Selma a Montgomery.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Selma tenia 20.512 habitants, 8.196 habitatges, i 5.343 famílies La densitat de població era de 571,4 habitants/km².
Dels 8.196 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,2% hi vivien parelles casades, en un 27,2% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones hi havia 78,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.261 $ i la renda mediana per família de 28.345 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.769 $ mentre que les dones 18.129 $. La renda per capita de la població era de 13.369 $. Aproximadament el 26,9% de les famílies i el 31,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Selma». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Selma». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Blue Mounds (Wisconsin)

Blue Mounds és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 708 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Blue Mounds tenia 708 habitants, 289 habitatges, i 201 famílies. La densitat de població era de 364,5 habitants per km².
Dels 289 habitatges en un 43,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 3,5% entre 18 i 24, un 39,3% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.568$ i la renda mediana per família de 52.895$. Els homes tenien una renda mediana de 37.574$ mentre que les dones 25.188$. La renda per capita de la població era de 25.895$. Aproximadament l'1,4% de les famílies i el 4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Blue Mounds» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Blue Mounds». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.

## Enllaços externs

* Blue Mounds - Lloc web oficial
# Quincho Barrilete

Quincho Barrilete és una cançó composta per Carlos Mejía Godoy i interpretada originàriament per Eduardo González, guanyadora del VI Festival de la OTI, celebrat a Madrid el 12 de novembre de 1977.
La composició, inspirada en una persona real, conta la història de Quincho, un xiquet treballador de l'Open 3, actual Ciudad Sandino. Pel to reivindicatiu de la Nicaragua popular i pel perfil polític de l'autor, es considera estrany que la cançó passara la preselecció per a representar al país en un certamen internacional, ja que aleshores Nicaragua vivia baix el govern de Somoza.
Al festival, cada país podia repartir tres punts. Aquell any, sols Puerto Rico, que donà tres punts als Estats Units, i Hondures, que votà per la cançó guanyadora, van atorgar la totalitat dels seus punts a un sol país. Per això, Nicaragua va vèncer per 12 punts d'un total de 63 possibles, superant a la República Dominicana i els Estats Units d'Amèrica, que empataren en segona posició amb 8.

## Referències

* ↑ «40 años de la canción "Quincho Barrilete"». Primera Hora (Canal 2), 08-08-2017. [Consulta: 22 desembre 2019].
* 1 2 3 4 «El día que Carlos Mejía Godoy ganó el Festival de la OTI con “Quincho Barrilete”». La Prensa, 18-08-2017. [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ Barrionuevo, Claudia. «Quincho Barrilete». La República, 11-08-2014. [Consulta: 22 desembre 2019].
# Carrer Major de Rojals

El Carrer Major de Rojals és una obra de Montblanc (Conca de Barberà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El carrer major de Rojals manté l'estructura medieval i les construccions del segle xvii i XVIII, algunes en estat originari i altres restaurades recentment com a vivendes de segona residència. Aquest nucli és un dels pocs de la comarca que s'ha conservat d'una manera digna, ja que, en la majoria dels pobles, les intervencions sobre antigues construccions no han respectat les estructures originaries.

## Referències

* ↑ «Carrer Major de Rojals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].
# El riu de la ira

El riu de la ira (originalment en anglès, Savage Salvation) és una pel·lícula de thriller estatunidenca del 2022 dirigida per Randall Emmett i protagonitzada per Jack Huston, Robert De Niro i John Malkovich. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

En Shelby John i la Ruby Red decideixen formar una família i deixar enrere la mala vida. Poc després, ell la troba morta al porxo sense haver pogut complir el desig de ser batejada al riu i expiar els pecats. Ple de fúria, en Shelby s'embarca en una onada de venjança contra tota la xarxa de tràfic de drogues. El xèrif va rere seu en una cursa a contrarellotge per evitar que la seva guerra particular converteixi el poble en un bany de sang.

## Repartiment

* Jack Huston com a Shelby John
* Robert De Niro com el xèrif Mike Church
* John Malkovich com a Peter
* Willa Fitzgerald com a Ruby Red
* Quavo com a Coyote
* Meadow Williams com el detectiu Zeppelin
* Dale Dickey com a Greta
* Swen Temmel com a Elvis Kincaid
* Noel Gugliemi com a Silas
* Jon Orsini com a Skeeter
* Clay Wilcox com a Darius
* Winter Ave Zoli com a Darlene

## Referències

* ↑ ; James, Meg «The man who played Hollywood: Inside Randall Emmett’s crumbling empire». , 30-06-2022 [Consulta: 2 octubre 2022]. «The 78-year-old “Taxi Driver” star demanded $11 million to spend a week in Puerto Rico early last year to film “Savage Salvation,” an Emmett-helmed film about a recovering opioid junkie seeking revenge. Fees for De Niro, who played a tough cop, ate up half the film’s budget.»
* ↑ El riu de la ira a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «El riu de la ira». ésAdir. [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «Els cinemes estrenen aquesta setmana quatre pel·lícules i un documental en català». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 gener 2023].

## Enllaços externs

* El riu de la ira a Goita què fan, ara!
* Tràiler en català