OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Departament de Montevideo

El departament de Montevideo (en castellà i oficialment Departamento de Montevideo) és un departament del sud de l'Uruguai. La seva capital és la ciutat homònima, també capital del país. Ubicat a la zona meridional del territori, sobre les costes del Riu de la Plata, és un port natural important, que forma part de la badia de Montevideo. Limita al nord-oest amb San José i es troba envoltat pel departament de Canelones.
Té una superfície de 530 km² (on aproximadament el 60% és àrea rural i el restant 40% és àrea urbanitzada o potencialment urbanitzable). La seva màxima elevació és el Cerro de Montevideo, amb 132 m d'altura. Amb aproximadament el 40% de la població total del país, és el departament més petit quant a superfície (poc més gran, en comparació, que el Principat d'Andorra) i el que té major densitat de població.

## Història

La regió va ser fundada per Bruno Mauricio de Zabala sota les ordres de Felip V d'Espanya el 1724, aixecada dins una fortalesa.
El 21 de gener de 1816, abans de la independència de l'Uruguai, el departament va ser un dels nou primers que donarien lloc a la nova República. Les seves fronteres definitives van ser establertes el 28 d'agost de 1835.

## Govern i administració

El govern del departament està a càrrec de la Intendència Municipal de Montevideo. Després d'iniciat el 1990 el procés de descentralització administrativa, desconcentració de serveis i participació ciutadana, Montevideo està dividit a 18 zones (o districtes), cada una de les quals compta amb un Centre Comunal Zonal (oficina municipal desconcentrada), una Junta Local (òrgan executiu local, format per edils) i un Consell Veïnal (òrgan assessor, de control i de propostes), els membres del qual són elegits per vot popular.
L'actual intendenta és Ana Olivera (Front Ampli). La intendenta segueix una trajectòria de 20 anys de govern municipal d'esquerra que va començar l'expresident del país, Tabaré Vázquez, el 1990.

### Barris

La ciutat de Montevideo ocupa més del 40% del territori del departament. L'altre 60% pertany a zones rurals o amb edificacions esporàdiques. Així mateix, el sud, el centre i l'est del departament, on es concentra la major part de la població, es troba més urbanitzat i desenvolupat.

## Referències

* 1 2 Xarxa Acadèmica Uruguaiana: Montevideo Arxivat 2011-05-24 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Barris de Montevideo, IMM (castellà)

## Enllaços externs

* Intendència Municipal de Montevideo (castellà)
* El procés de Descentralització i Participació ciutadana a Montevideo (castellà)
* Sistema d'informació geogràfica de la IMM Arxivat 2011-05-20 a Wayback Machine. (castellà)
# Luci Postumi Albí

Luci Postumi Albí és el nom dels següents personatges:
* Luci Postumi A. f. A. n. Albí, cònsol el 234 aC i el 229 aC.
* Luci Postumi A. f. A. n. Albí, cònsol el 173 aC.
* Luci Postumi Sp. f. L. n. Albí, cònsol el 154 aC.
# Fei Danxu

Fei Danxu (xinès simplificat: 费丹旭; xinès tradicional: 費丹旭; pinyin: Fèi Dānxù) fou un pintor que va viure sota la dinastia Qing. Va néixer a Wucheng, actualment Wuxing, província de Zhejiang, l'any 1801 i va morir el 1850.
Fou un artista que va treballar per a famílies molt importants. Va començar la seva activitat de ben jove i que va recórrer diferents llocs de Zhejiang i de Jiangsu. Es va especialitzar en la pintura de dones boniques (com per exemple “Dames” que es troba al Museu Provincial Yunnan, cosa que el va fer molt popular. Acostumava a pintar amb pinzell humit, aconseguint diferents tons, mentre que les figures femenines les realitzava amb pinzellades de línia fina i molt precisa. Els seus paisatges s'inspiraven en Wang Hui (1632-1717) mentre que les pintures de flors rebien la influència de Yun Shouping (1633-1690).

## Bibliografia

* “The Art Book of Chinese Paintings” Ed Long River Press.

## Enllaços externs

* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts7092.html Arxivat 2013-08-30 a Wayback Machine.
# Herbsheim

Herbsheim (en alsacià Herbse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2006 tenia 793 habitants.
Forma part del cantó d'Erstein, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes del cantó d'Erstein.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 582 | 609 | 610 | 635 | 719 | 765 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Esther Sittler | |
# Joplin (Missouri)

Joplin és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2008 tenia 49.775 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Joplin tenia 45.504 habitants, 19.101 habitatges, i 11.517 famílies. La densitat de població era de 559,2 habitants per km².
Dels 19.101 habitatges en un 27,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,4% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 39,7% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 13,5% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.555 $ i la renda mediana per família de 38.888 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.569 $ mentre que les dones 20.665 $. La renda per capita de la població era de 17.738 $. Entorn del 10,5% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Joplin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Joplin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Salvador Montesa

Salvador Montesa (Paiporta, 1932) és un artista valencià.
Adscrit a l'avantguarda de la dècada del 1950, el seu estil comença amb un impressionisme amb influències de Sorolla, per evolucionar cap a un estil proper al postimpressionisme, l'expressionisme i el cubisme, amb facetes de l'art abstracte i una figuració intimista.
Entre el 1956 i el 1958, abans d'un viatge a París, realitza les primeres produccions abstractes, que són de l'etapa en que s'uneix al Grup Parpalló (1956-1961), per a posteriorment tornar de París i estalir-se a Sevilla.

## Referències

* ↑ «Salvador Montesa se queda a medias». El Mundo, 02-07-2016. [Consulta: 9 juny 2023].
* 1 2 «Salvador Montesa entre la figuración y la abstracción (1949-2016)» p. 5-21. Consorci de Museus de la Comunitat Valenciana, 2016. [Consulta: 9 juny 2023].
# Antón Costas Comesaña

Antón Costas Comesaña (San Pedro de Matamá, Vigo, 1949) és un economista i professor universitari gallec. És catedràtic de política econòmica de la Universitat de Barcelona i president del Cercle d'Economia entre 2013 i 2016. Els seus estudis se centren en els processos de formació de polítiques públiques, i en particular els processos de reforma econòmica. Ha publicat “La crisi de 2008. De l'Economia a la Política i més enllà" (2010) i "La torre de la arrogancia. Políticas y mercados después de la tormenta" (2011).

## Publicacions

* Apogeo del liberalismo en "La Gloriosa": la reforma económica en el sexenio liberal (1868-1874). Madrid: Siglo XXI de España, 1988.
* Descentralización y calidad de las políticas locales. Barcelona: Diputació de Barcelona, 1998.
* Ideas y políticas en la economía española de la crisis, edició amb José María Serrano. Saragossa: Universidad de Zaragoza, 1988.
* Introducción al pensamiento económico: Una perspectiva española, amb Fabià Estapé i José María Serrano. Madrid: Espasa-Calpe, 1990.
* Estadística de Barcelona en 1849, amb Laureà Figuerola. Barcelona: Alta Fulla, 1993.
* Diez ensayos sobre economía española, amb José María Serrano Sanz. Madrid: Pirámide, 1995.
* Problemas económicos en las sociedades avanzadas. Madrid: Fundación Argentaria, 1996.
* Problemas económicos en las sociedades avanzadas. Madrid: Biblioteca Nueva, 1997.
* Els beneficis de la liberalització dels productes. Barcelona: Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona, 1997. Amb versió en castellà: Los beneficios de la liberalización de los mercados de productos.
* Cooperación y desarrollo: hacia una agenda comprehensiva para el desarrollo, coordinació amb Gemma Cairó i Céspedes. Madrid: Pirámide, 2003.
* La torre de la arrogancia, con X.C. Arias, Barcelona: Ariel, 2012
* La nueva piel del capitalismo, con X.C. Arias, Barcelona: Galaxia Gutenberg, 2016
* El final del desconcierto, Barcelona: Península, 2017
* Laberintos de prosperidad, con X.C. Arias, Barcelona: Galaxia Gutenberg, 2021

## Referències

* ↑ 27 novos economistas apadriñados polo catedrático da Universidade de Barcelona Antón Costas
* ↑ cicle de conferències sobre prospectiva Futur(s), Ateneu Barcelonès, 2014
* ↑ «Antón Costas Comesaña». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 13 abril 2016].
# Arsenal

«Arsenal» té aquests significats:
* Arsenal (armament), establiment per a la construcció, reparació, recepció, emmagatzematge i expedició d'armes i municions
* Arsenal (marina de guerra), establiment en el qual es construeixen i reparen embarcacions;
* Arsenal (personatge de DC), personatge de DC Comics
* Arsenal de la Carraca, a San Fernando (Cadis), Espanya
* Arsenal de Cartagena a Cartagena (Espanya)
* Arsenal de Venècia (Venècia, Itàlia)
* Arsenal del Kremlin (Moscou, Rússia);
* Esport:
** Arsenal Football Club, equip de futbol anglès;
** FC Arsenal Kyiv, equip de futbol d'Ucraïna;
** Arsenal Fútbol Club, conegut com a Arsenal de Sarandí, equip de futbol de l'Argentina;
* Cinema:
** Arsenal (pel·lícula de 1929), pel·lícula bèlica soviètica de 1929
** Arsenal (pel·lícula de 2017), thriller americà de 2017
# Apogon affinis

Apogon affinis és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de l'Atlàntic central (des del sud de Florida i de les Bahames fins a Veneçuela. També a Surinam) i a l'est de l'Atlàntic central (Golf de Guinea i Cap Verd).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poey, F. 1875. Poissons de l'île de Cuba. Espèces nouvelles décrites. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 11 (núms. 3-4): 58-70, Pls. 7-10.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# El Poquí

El Poquí és una masia del municipi de Manlleu (Osona), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Al fogatge de 1553 de la parròquia de Sant Esteve de Vila-setrú era habitada per Llorenç Poguí.
Francesc Poquí, nascut en aquesta masia, fou rector de Vacarisses i més tard canonge de la Catedral de Vic. Fou predicador gongorista a la segona meitat del segle xvii i compongué una història del santuari de la Mare de Déu de la Gleva que va ser editada a la impremta barcelonina de Josep Llopis l'any 1692. Encomanà el retaule barroc que avui es troba a l'església de Vila-setrú després d'haver estat molt malmès a la Guerra Civil.
La masia va pertànyer al municipi de les Masies de Manlleu, incorporat l'any 1844 al de Manlleu. En el cadastre municipal de 1862 és esmentada i s'hi compten 120 quarteres de conreus de diversa tipologia. El propietari n'era Hipòlit Poquí, que uns anys abans havia ofert uns terrenys per a la construcció de l'església de Sant Jaume de Vilamontà.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta rectangular coberta a quatre vessants. El portal d'entrada, d'arc rebaixat, és descentrat cap al sector de migdia. La casa està construïda damunt la pedra del terreny. Consta de planta baixa i dos pisos; el primer té les llindes dels balcons decorades amb motllures i inscripcions. Al segon pis les finestres són de petites dimensions i l'ampit de la central és decorada. Annexionat a l'edifici i formant angle recte hi ha un cos cobert a quatre vessants amb galeries d'arc rebaixat sostingudes per pilars. Al centre de l'edificació hi ha una llanterna coberta amb un teulat decorat amb mosaics.
Hi ha les següents inscripcions a la casa: «Isabel Poqui 1814» al portal i «1878» al portal de la lliça.

## Referències

* ↑ «El Poquí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 «El Poquí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ L'Escriny : biblioteca d'autors i temes manlleuencs. Manlleu: Ajuntament de Manlleu: Biblioteques Populars de Manlleu, 1997, p. 78. ISBN 8492294205.
* ↑ Poquí, Francisco. Gleba de discursos, en excelencias de la Gleba de Oro María baxo la invocación de la Gleba. Barcelona: Josep Llopis, 1692.
* ↑ Roca, Alexandre. Les masies de Manlleu. Manlleu: El Ter, 1999, p. 122.
# Joost van Leijen

Joost van Leijen (Nimega, 20 de juliol de 1984) és un ciclista neerlandès, professional des del 2010 fins al 2013.
En el seu palmarès destaca la victòria a la Volta a Eslovàquia de 2007.
Va haver d'abandonar la seva carrera a causa d'una lesió al genoll.

## Palmarès

* 2002
** 1r a la Het Volk Juniors
* 2004
** 1r a la Brussel·les-Zepperen
** 1r a la Challenge de Hesbaye
* 2006
** 1r a la Volta a Limburg
* 2007
** 1r a la Volta a Eslovàquia i vencedor d'una etapa
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour de Hokkaido
* 2010
** 1r al Tour de Münster
* 2011
** Vencedor d'una etapa del Tour de Valònia

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Associació de Pares de Minusvàlids del Baix Camp

L'Associació de Pares de Minusvàlids del Baix Camp és una entitat sense afany de lucre declarada d'utilitat pública, que des dels seus inicis, ha tingut com a objectiu principal donar atenció a les persones adultes amb discapacitat psíquica de la comarca del Baix Camp i a les seves famílies. Això inclou la integració i normalització dels discapacitats, que passa per oferir una ocupació laboral, un temps lliure amb sentit i una estabilitat digna pel que fa al seu lloc de residència.
L'associació s'ha format al voltant d'un taller ocupacional per a discapacitats creat el 1983 i que amb els anys s'ha anat ampliant a dues llars-residències i d'altres serveis. El 2005 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Creu de Sant Jordi». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina del Taller Baix
# Departament de Nueva Segovia

El Departament de Nueva Segovia és un departament de Nicaragua. La seva capçalera departamental és la ciutat d'Ocotal. Limita al sud amb el departament de Madriz; a l'est amb el departament de Jinotega i a l'oest i nord amb la República d'Hondures, de la qual la separa, com a frontera natural, la serralada de Dipilto i Jalapa, en la qual destaca el turó Mogotón, el punt més elevat de Nicaragua amb 2.108 metres d'altura.

## Municipis

* Ciudad Antigua
* Dipilto
* El Jícaro
* Wiwilí
* Jalapa (Nicaragua)
* Macuelizo (Nicaragua)
* Mozonte
* Murra
* Ocotal
* Quilalí
* San Fernando
* Santa María

## Història

Nueva Segovia va ser una de les primeres regions colonitzades pels conqueridors espanyols. En 1525 Gabriel de Rojas va explorar el territori a la recerca de mines d'or.
En 1543, Diego de Castañeda va fundar la primera població de Segovia (Ciutat Vella) nomenant-la així per afalagar al governador Rodrigo de Contreras, natural d'allí. Es trobava localitzada en l'afluència dels rius Coco i Jícaro, prop de l'actual Quilalí, però va ser envaïda i cremada per indis de la regió, possiblement matagalpes, anomenats aleshores xicaques.
En 1611, es funda la segona Segovia (actual Ciudad Antigua), una pròspera població colonial diverses vegades assaltada pels pirates i aventurers anglesos que auxiliats pels miskitos remuntaven el riu Coco. En 1688 va ser cremada pels bucaners, en el seu últim i fallit intent per saquejar l'argenteria del temple.
En 1780, es va fundar el poblat d'Ocotal en el seu actual assentament. Abans de la Guerra Nacional de Nicaragua de 1856-1857, la província de Segòvia abastava tota la regió nord de Nicaragua. El Departament de Nova Segòvia va ser creat en 1858; comprenia llavors els actuals departaments de Madriz i Nord d'Esteli, i l'extensa comarca de Bocay (Matagalpa-Jinotega).
En successius desmembraments ha quedat reduït a la seva extensió actual, incloent una banda de 12 quilòmetres a l'oest i paral·lela al ric Coco, annexada recentment al municipi de Güigüilí, en el departament de Jinotega.

## Enllaços externs

* Portal del Nord de Nicaragua Arxivat 2007-06-01 a Wayback Machine.
* Noticias del Norte de Nicaragua Arxivat 2011-07-23 at Archive.is
# Lyoto Machida

Lyoto Carvalho Machida (Salvador, Brasil, 30 de maig de 1978) és un lluitador d'arts marcials mixtes (MMA) amb ascendència japonesa-brasilera, que baralla actualment en la categoria de pes semipesat de la UFC. Machida és considerat un dels millors lluitadors en la categoria de pes semipesat del món. Practica karate shotokan, jujutsu brasiler i sumo.
Machida és fill del japonès expert de karate shotokan Yoshizo Machida (町 田 嘉 三). Gran lluitador d'UFC i ex campió de pes semipesat, té victòries destacables sobre Stephan Bonnar, Thiago Silva, l'excampió de pes semipesat de la UFC Tito Ortiz, l'excampió de pes mitjà de la UFC Rich Franklin, BJ Penn, i l'ex campió de pes semipesat Rashad Evans. Machida utilitza les seves habilitats de karate per implementar la seva postura poc ortodoxa i una estratègia impredictible. El 23 de maig de 2009, Machida va guanyar el campionat de pes semipesat, en derrotar a qui era també invicte Rashad Evans per knockout a la 2a ronda. Posteriorment, el 8 de maig 8, 2010, Machida perdria aquest títol UFC, en ser noquejat en el primer round per Mauricio "Shogun" Rua.

## Referències

* ↑ «Sherdog Official Mixed Martial Arts Rankings». Sherdog.com, Mayo 28, 2009. [Consulta: Mayo 29, 2009].
* ↑ «Lyoto Machida». BlackBeltMag.com. Arxivat de l'original el 2012-02-16. [Consulta: 31 desembre 2011].
* ↑ Bliss, Kim. «Esta realmente usando postura Karate?». Boutreviewusa.com, Julio 21, 2006. Arxivat de l'original el 2009-03-12. [Consulta: Febrero 3, 2009].
* ↑ «Machida KOs Evans; Hughes Outpoints Serra». Sherdog.com, Mayo 23, 2009. [Consulta: Mayo 23, 2009].

## Enllaços externs

* Entrevista a Lyoto Machida Arxivat 2009-09-28 a Wayback Machine.(anglès)
# Premi Feroz al millor guió

El Premi Feroz al millor guió és un premi cinematogràfic que s'entrega anualment, des del 2014, com a part dels Premis Feroz, creats per l'Associació d'Informadors Cinematogràfics d'Espanya.

## Guanyadors i nominats

| Edició | Any | Guanyador | Obra | Nominats |
| I | 2014 | David Trueba | Vivir es fácil con los ojos cerrados | Pablo Alén i Breixo Corral - 3 bodas de más Manuel Martín Cuenca i Alejandro Hernández Díaz - Caníbal Daniel Sánchez Arévalo - Family United Isabel Peña i Rodrigo Sorogoyen - Stockholm |
| II | 2015 | Carlos Vermut | Magical Girl | Carlos Marqués-Marcet i Clara Roquet - 10.000 km Jaime Rosales i Enric Rufas - Hermosa juventud Alberto Rodríguez i Rafael Cobos - La isla mínima José Mari Goenaga, Aitor Arregi i Jon Garaño - Loreak |
| III | 2016 | Cesc Gay i Tomàs Aragay | Truman | Borja Cobeaga - Negociador Paula Ortiz i Javier García Arredondo - La novia Fernando León de Aranoa i Diego Farias - Un día perfecto Daniel Guzmán - A cambio de nada |
| IV | 2017 | David Pulido i Raúl Arévalo | Tarde para la ira | Alberto Rodríguez i Rafael Cobos - El hombre de las mil caras Pedro Almodóvar - Julieta Patrick Ness - Un monstruo viene a verme Isabel Peña i Rodrigo Sorogoyen - Que Dios nos perdone |
| V | 2018 | Carla Simón | Estiu 1993 | Alejandro Hernández i Manuel Martín Cuenca - El autor Diego San José - Fe de etarras Pablo Remón - No sé decir adiós Fernando Navarro i Paco Plaza - Verónica |
| VI | 2019 | Isabel Peña i Rodrigo Sorogoyen | El reino | Arantxa Echevarría - Carmen y Lola Celia Rico - Viaje al cuarto de una madre Jaime Rosales, Michel Gaztambide i Clara Roquet - Petra Carlos Vermut - Quién te cantará |
| VII | 2020 | Pedro Almodóvar | Dolor y gloria | Jon Garaño, Jose Mari Goenaga i Aitor Arregi Galdos - La trinchera infinita Galder Gaztelu-Urrutia - El hoyo Óliver Laxe - O que arde Aritz Moreno - Ventajas de viajar en tren |
| VIII | 2021 | Pilar Palomero | Las niñas | Marina Parés Pulido i David Pérez Sañudo - Ane Luis López Carrasco i Raúl Liarte - El año del descubrimiento Icíar Bollaín i Alicia Luna - La boda de Rosa Javier Fesser i Claro García - Historias lamentables |

## Referències

* ↑ http://www.ecartelera.com/noticias/16625/lista-ganadores-premios-feroz-2014/
* ↑ «Lista de nominados a los Premios Feroz 2015» (en castellà), 16-12-2014. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2014. [Consulta: 16 desembre 2014].
* ↑ «Lista de nominados a los Premios Feroz 2016» (en castellà), 09-12-2015. [Consulta: 10 desembre 2015].
* ↑ «'El hombre de las mil caras lidera los Feroz» (en castellà), 01-12-2016. [Consulta: 1r desembre 2016].
* ↑ «La lista completa de ganadores de los Premios Feroz 2019» (en castellà), 19-01-2019. [Consulta: 11 febrer 2019].
* ↑ Premios Feroz 2021: 'Las niñas' y 'Antidisturbios' son justos triunfadores pero 'Veneno' merecía algo más, espinof.com
# FC Triesen

El FC Triesen és un club de futbol de Liechtenstein que juga a la ciutat de Triesen. Juga a la lliga suïssa de futbol.

## Palmarès

* Copa de Liechtenstein de futbol: 8
** 1946, 1947, 1948, 1950, 1951, 1965, 1972, 1975
# El Pontí

* Per a altres significats, vegeu «el Pontí (Vic)».
El Pontí és una masia al nord del nucli Tavertet (Osona) a peu del camí vell de Tavertet a Cantonigròs inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Masia dels segles XVII, xviii i xix. L'origen de la masia sembla molt remot, ja que ha donat nom a alguns indrets (l'Angullola del Pontí, les canals del Pontí...). Es troba registrada en els fogatges del "Castell y terme de Tavertet fogajat a 5 de octubre 1553 per Joan Montells balle, Pere Close y Climent Parareda promens com apar en cartes 223" on consta un tal "Gaspar Pontí".
Masia clàssica on s'observen diverses fases constructives: el cos original del segle xvii, de planta rectangular (10x8 metres) i que consta de planta i primer pis; i el cos annex del segle xviii o XIX que té un pis més. El cos original, igual que l'annex, està cobert a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana situada a migdia. A aquesta façana s'accedeix a través d'una lliça amb el portal datat (1691). El cos original té un annex adossat al sector oest de la façana principal. A la façana nord hi ha un gran annex modern. Els angles i els emmarcaments de les obertures són de pedra picada. Totes les obertures tenen els emmarcaments de pedra picada. El cos original té una finestra esculturada amb un motiu geomètric i, al cos més modern, hi ha un portal datat (1773).

## Referències

* 1 2 «Masia el Pontí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].