OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nacionalisme andalús

El nacionalisme andalús és un moviment polític i social que defensa el reconeixement d'Andalusia com a nació dins d'Europa. Els principals partits polítics que representen el nacionalisme andalús són el Partido Andalucista (PA), el Partido Socialista de Andalucía (PSA) i altres partits més minoritaris i independentistes com Nación Andaluza (NA), Asamblea Nacional de Andalucía (ANA). També nomenar el Sindicato de Obreros del Campo (SOC), el Sindicat Andalús de Treballadors (SAT) i el Bloque Andaluz de Izquierdas (BAI), així com a altres grups com l'organització juvenil Jaleo!!!, organització independentista i socialista minoritària.

## Història del nacionalisme andalús

La història del nacionalisme andalús comença en el segle xix. Durant el regnat d'Isabel II ja havia sorgit a Andalusia un fort moviment anarquista, idea que va venir conjunta a un sentiment regional profund que va acabar per evolucionar i donar lloc al nacionalisme andalús. Fou després de la Revolució Gloriosa, el 1873, quan el moviment andalusista va començar a prendre força en les províncies occidentals de la nació. Durant la I República es van proclamar independents nombrosos cantons d'Andalusia i es va redactar a Antequera un projecte de Constitució el 1883 que proclamava un estat independent d'Andalusia com una República cantonal, però que mai va ser reconegut. A aquesta Constitució la hi coneix com la Constitució Federal d'Antequera de 1883.
Fou el 1918 quan tornaria a alçar-se en l'Assemblea de Ronda, on ja apareix Blas Infante, nomenat pel parlament Andalús en el preàmbul de l'Estatut d'Autonomia mitjançant decret (D.S.P.A. n 24, de 14 d'abril de 1983) Pare de la "Pàtria Andalusa". És en aquesta assemblea on es crearen la bandera d'Andalusia i el seu escut. En la II República Espanyola el nacionalisme andalús, de la mà de Blas Infante, aconsegueix redactar un estatut d'autonomia per a Andalusia, però no arribaria a aprovar-se a causa de l'esclat de la Guerra Civil després de la revolta militar de 1936. Durant la guerra i el franquisme, molts andalusistes van ser afusellats (com Blas Infante) o es van exiliar. No seria fins al 1973 quan ressorgiria el nacionalisme andalús de mà de Alejandro Rojas Marcos, fundador del Partit Socialista d'Andalusia, que més tard passarà a denominar-se Partit Andalucista.
El 4 de desembre de 1977 més d'un milió i mig de persones surten als carrers per tota Andalusia demanant l'autonomia, convocats per tots els partits polítics excepte la Unió de Centre Democràtic. Després del referèndum del 28 de febrer de 1980, s'aprova l'estatut d'autonomia. Actualment el nacionalisme andalús actual té com a senyal més característic la bandera nacionalista andalusa, que és la bandera d'Andalusia amb una estrella de cinc puntes vermella en el centre, encara que hi ha altres banderes nacionalistes, però aquesta és la més coneguda i usada pels nacionalistes andalusos.

## Referències

* ↑ Baquero, Juan Miguel «¿Qué celebra Andalucía el 4D?» (en castellà). elDiario.es, 03-12-2015 [Consulta: 28 juliol 2021].

## Vegeu també

* Regionalisme i nacionalisme a Espanya
* Nacionalisme
# Datació urani-tori

La datació urani-tori, també anomenada datació tori-230, datació per desequilibri de sèries d'urani o datació per sèries d'urani, és una tècnica de datació radiomètrica comunament utilitzada per a descobrir l'edat de materials formats per carbonat de calci, com ara espeleotemes o coralls. A diferència d'altres tècniques de datació radiomètriques sovint utilitzades, com les de rubidi-estronci o urani-plom, que daten l'acumulació d'un membre final estable producte de la desintegració, la tècnica de l'urani-tori no ho fa. En lloc d'això, la tècnica d'urani-tori calcula una edat des del grau en què l'equilibri secular ha estat restaurat entre l'isòtop radioactiu tori 230 i el seu pare urani 234 dins d'una mostra.
El tori no és soluble en les aigües naturals en les condicions que es troben en o a prop de la superfície de la terra, de manera que els materials formats en o a partir d'aquestes aigües no solen contenir tori. En contrast, l'urani és soluble en alguna mesura en totes les aigües naturals, de manera que qualsevol material que precipita o es forma a partir d'aquestes aigües també conté traces d'urani, típicament a nivells d'entre unes poques parts per mil milions i poques parts per milió, en pes. Conforme passa el temps després de la formació del material, l'urani 234 present a la mostra, amb una vida mitjana de 245.000 anys, decau a tori 230. El tori 230 és en si radioactiu, amb una vida mitjana de 75.000 anys, de manera que no s'acumulen de forma indefinida (com per exemple és el cas de l'urani-plom del sistema), el tori 230 en comptes d'això s'acosta a l'equilibri secular amb el seu pare radioactiu d'urani 234. En equilibri secular, la quantitat de tori 30 que es desintegra per any dins d'una mostra és igual a la quantitat de tori 230 produït, que també és igual a la quantitat d'urani 234 que es desintegra per any en la mateixa mostra .
Les datacions sobre la base de l'urani-tori tenen un límit d'edat superior d'una mica més de 500.000 anys, que es defineix per la vida mitjana del tori 230, la precisió amb la qual podem mesurar la relació tori 230/urani 234 en una mostra i l'exactitud amb la qual sabem la vida mitjana del tori 230 i l'urani 234. També cal tenir en compte que per calcular una edat amb aquesta tècnica la proporció d'urani 234 i el seu isòtop pare, l'urani 238, ha de ser mesurada.

## Referències

* ↑ «Uranium-Thorium Dating» (en anglès). Geology. University of Arizona. [Consulta: 24 abril 2014].
# Bernat Bosch i Bastardes

Bernat Bosch i Bastardes (nascut a Barcelona) és un entrenador i exjugador d'hoquei patins català, que entrena al Seccions Deportives Espanyol des de la temporada 2017-2018.
Com a entrenador ha desenvolupat la seva carrera esportiva en clubs com l'Andorra HC, el CHP Bigues i Riells, el CE Arenys de Munt o el SD Espanyol, així com al capdavant de la selecció andorrana. Amb aquesta darrera fou entrenador entre 2004 i 2007 i obtingué bons resultats com ara la medalla de bronze al Campionat del Món "B" de 2004 disputat a Macau, el 12è lloc al Campionat del Món «A» de 2005 disputat a la ciutat de San José (Califòrnia), o la participació al Campionat d'Europa de 2006 disputat a Monza (ciutat d'Itàlia).

## Palmarès com a entrenador
### Andorra HC

* Subcampionat de Lliga de 1a Catalana - amb ascens- (2004/05)

### CH Vila-seca

* 1 Lliga Nacional Catalana - amb ascens - (2009/10)
* 1 Copa Nacional Catalana (2009/10)

### CHP Bigues i Riells

* 1 Lliga de 1a Catalana - amb ascens- (2011/12)
* Subcampionat de Copa de 1a Catalana (2011/12)

### SD Espanyol

* 1 Lliga de 2a Catalana - amb ascens - (2017/18)
* 1 Copa de 2a Catalana (2017/18)
* 1 Lliga de 1ª Catalana - amb ascens - (2019/20)

### Selecció andorrana

* Medalla de bronze al Campionat del Món "B" d'hoquei patins masculí 2004.

## Referències

* 1 2 «Catalunya i Andorra arrasen en la primera jornada al Mundial B de Macau». Vilaweb.cat, 16-10-2004. [Consulta: 17 juliol 2017].
* ↑ «L'Andorra confirma el fitxatge de Xavier Pairès». OKcat.cat, 09-04-2007. [Consulta: 17 juliol 2017].
* ↑ «David Noguera és el nou entrenador del primer equip del Club Hoquei d'Arenys de Munt». RadioArenysMunt.cat, 14-01-2016. [Consulta: 17 juliol 2017].
* ↑ «David Noguera és el nou entrenador del primer equip del Club Hoquei d'Arenys de Munt». RadioArenysMunt.cat, 14-01-2016. Arxivat de l'original el 2016-04-16. [Consulta: 17 juliol 2017].
* 1 2 «La selecció catalana d'hoquei patins celebra amb un partit contra Andorra el campionat mundial a Macau». Vilaweb.cat, 22-12-2004. [Consulta: 18 març 2020].
# Åtvidabergs FF

L'Åtvidabergs Fotbollförening, o simplement Åtvidabergs FF, és un club suec de futbol de la ciutat d'Åtvidaberg. Està afiliat a l'Associació Sueca de Futbol i disputa els seus partits a l'estadi Kopparvallen.

## Història

El club va ser fundat l'1 de juliol de 1907 amb el nom d'Åtvidabergs IF. L'actual nom l'adoptà abans de la temporada 1935-1936. En el seu palmarès destaquen dues lligues sueques i dues copes, títols assolits durant la seva època daurada als anys 1970. Destacaren al club durant aquests anys jugadors com Ralf Edström i Conny Torstensson.

## Palmarès

* Allsvenskan (6): 1972, 1973
* Svenska Cupen (3): 1969-70, 1970-71

## Referències

* ↑ «Kontaktuppgifter och tävlingar - Östergötlands Fotbollförbund - Svenskfotboll.se». [Consulta: 12 gener 2011].
* ↑ «Svenska mästare 1896-1925, 1931-» (en swedish). svenskfotboll.se. [Consulta: 25 novembre 2009].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Kopparslagarna, web de seguidors
# Nezumia umbracincta

Nezumia umbracincta és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 38,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 400-1600 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica Austral.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S.; Starks, E. C. «List of fishes dredged by the steamer Albatross off the Coast of Japan in the summer of 1900, with descriptions of new species and a review of the Japanese Macrouridae» (en anglès). Bulletin of the United States Fish Commission, 22, 1, 1904, pàg. 577-630.
* ↑ Iwamoto, T. & Anderson, M. E. 1994. Review of the grenadiers (Teleostei: Gadiformes) of southern Africa, with descriptions of four new species. Ichthyological Bulletin of the J. L. B. Smith Institute of Ichthyology Núm. 61: 1-28.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. ISBN 0130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Klaus Meine

Klaus Meine (Hannover, 25 de maig de 1948) és el vocalista de la banda alemanya de hard rock Scorpions. Va entrar a la banda el 1969 al costat dels germans Rudolf i Michael Schenker.

## Carrera

La veu de Klaus Meine és clau en escena: té una tessitura descomunal de tres octaves que li permet encara arribar aguts sorprenents. El talent d'en Michael, que deixa la banda per unir-se a UFO, i els arpegis d'Uli Jon Roth marcaven als 70 la fúria dels seus concerts.
El 1981, durant l'enregistrament d'àlbum Blackout, Meine va tenir problemes a les cordes vocals. Per evitar que la banda perdés el bon moment comercial que tenia en aquell moment, Klaus Meine va voler renunciar a la banda, però el llaç d'amistat que existia amb Rudolf Schenker, i la unió que hi havia a la banda, no va permetre la sortida de Klaus.
Després de dues cirurgies amb èxit a les seves cordes vocals i un llarg reentrenament de la seva veu, Klaus va passar per la crisi triomfant. Més que això, va tornar als enregistraments de l'àlbum amb una veu més cristal·lina i amb un rang vocal molt més ampli.
La decisió de la banda de recolzar en Klaus en el seu moment de dificultat, va ser una decisió crucial, ja que ell va ser l'artífex d'un dels èxits més reconegut de la banda: Wind of Change.

## Discografia amb Scorpions

* Lonesome Crow (1972)
* Fly to the Rainbow (1974)
* In Trance (1975)
* Virgin Killer (1976)
* Taken by Force (1977)
* Tokyo Tapes (1978, en directe)
* Lovedrive (1979)
* Animal Magnetism (1980)
* Blackout (1982)
* Love at First Sting (1984)
* World Wide Live (1985, en directe)
* Savage Amusement (1988)
* Crazy World (1990)
* Face the Heat (1993)
* Live Bites (1995, en directe)
* Pure Instinct (1996)
* Eye II Eye (1999)
* Moment of Glory (amb filharmònica de Berlín, 2000)
* Acoustica (acústic, 2001)
* Unbreakable (2004)
* Humanity: Hour I (2007)

## Vegeu també

* Rudolf Schenker
* Wind of Change

## Enllaços externs

* Web oficial de Scorpions (anglès)(alemany)
* Info al web oficial de Scorpions (anglès)(alemany)
* La primera pàgina dedicada a ell Arxivat 2008-12-11 a Wayback Machine. (italià)
# Isabel Domínguez Paniagua

Isabel Domínguez Paniagua (Cabezabellosa de la Calzada, Salamanca 1947 - Sabadell, 2005) fou una educadora social, activista sindicalista i política. Fou una de les fundadores de l'Associació d'Educadores i Educadors Especialitzats de Catalunya.
Veïna del barri de Bon Pastor des de 1969 va alçar la veu per reclamar millores en les condicions de vida dels veïns, com millores urbanístiques, l'arribada de l'autobús i la construcció d'un ambulatori. Fou una de les impulsores de les primeres Jornades Catalanes de la dona l'any 1976 i de l'Associació Catalana de la Dona. Va pertànyer al Partit del Treball d'Espanya (PTE). A causa de la seva activitat sindical clandestina durant els últims anys del franquisme va estar presa a les presons de la Trinitat Vella i la d'Alcalà.
A Sabadell va treballar com a educadora social i va crear el Centre d'Atenció de la Dona en l'Ajuntament de la ciutat vallesana.

## Referències

* ↑ «L'educadora social, Isabel Domínguez Paniagua, té uns jardins amb el seu nom». [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ «Edición del domingo, 07 febrero 2021, página 3 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ «Sis dones valentes i combatives donaran nom a sis carrers i places de la ciutat». [Consulta: 20 març 2021].
* ↑ «Barcelona feminiza el momenclátor con seis nuevos nombres de mujeres» (en castellà), 20-09-2020. [Consulta: 20 març 2021].
# Davit Bek

Davit Bek o David Bek (armeni: Դավիթ Բեկ) conegut abans com a Zeyva, és un poble i comunitat rural (municipi) de la Província de Siunik d'Armènia. Rep el nom del líder patriòtic armeni David Bek. El cens d'Armènia de 2011 indicava una població de 796, respecte 809 habitants al cens de 2001.
Està situada en el centre-sud de la província, a poca distància del riu Vorotan, afluent del riu Araxes, i de la frontera amb el territori d'Artsakh/Azerbaidjan.
David Bek és el lloc de naixement del dirigent revolucionari armeni i fundador de la República d'Armènia de 1918; Aram Manukian.

## Referències

* ↑ «Syunik (Armenia): Districts, Towns and Villages - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 4 novembre 2020].
# Wendy Barranco

Wendy Barranco (estat de Morelos, 1985) és un ex-militar i pacifista estatunidenca d'origen mexicà. Estudiant de Medicina, combaté amb les Forces Armades dels Estats Units d'Amèrica a la Guerra d'Iraq, i portaveu de l'organització pacifista Veterans d'Iraq contra la Guerra (en anglès: Iraq Veterans Against The War, IVAW).
Nasqué en un indret de l'estat de Morelos l'any 1985. El 1989, amb quatre anys i després de la mort de sa mare, emigrà il·legalment als Estats Units on s'establí a Los Angeles. L'any 2003, als disset anys, al darrer any de secundària, com a via de "integració" se li oferí allistar-se a l'exèrcit i formar-se com a soldat i infermera de combat. Un cop completada la formació se l'assignà al Centre Mèdic Militar Madigan (Tacoma, estat de Washington) en una clínica de medicina interna. L'octubre de 2005 fou enviada a la base d'operacions Speicher a Tikrit (Iraq), on estigué fins al 2006. Tant durant la seva etapa de formació com en la destinació patí assetjament i abusos sexuals. De tornada als Estats Units, s'incorporà a l'organització Veterans d'Iraq contra la Guerra (IVAW) i començà la seva tasca com a activista de resistència a la guerra, antimilitarista, pacifista i a favor del dret de les dones, els immigrants i per la justícia social. Difon els costos de la guerra i dona suport a les víctimes del trauma sexual militar. També començà els seus estudis de Medicina.

## Referències

* ↑ «Wendy Barranco» (en anglès). IVAW.org. [Consulta: 27 desembre 2017].
* 1 2 «La veterana estadounidense de la guerra de Iraq, Wendy Barranco, de gira por el Estado español» (en castellà). Insumissia, 24-10-2014. [Consulta: 11 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Enregistrament xerrada Wendy Barranco. Radio Malva. 1/11/2014
* Entrevista a Wendy Barranco: “That’s When My Whole Activism Kicked In, Because I Started Realizing What Kind Of Crap War This Is”
# Can Ribot (Casavells)

Can Ribot és un edifici de Corçà (Baix Empordà) situat als afores del poble de Casavells, al nord-est, prop de la carretera de Figueres. Està inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa és de planta rectangular i formada per tres nivells (planta baixa i dos pisos) en que la seva estructura portant està construïda amb pedra i morter de calç. La coberta a dues aigües cap a les façanes més llargues, i està feta amb teula àrab.

## Història

Amb posterioritat es va restaurar la casa, i es van canviar les finestres fetes amb pedra, per les actuals de totxo. Al mateix temps es va obrir una important galeria al a segona planta, en la façana principal, també feta amb totxo.

## Referències

* 1 2 «Habitatge a la carretera de Figueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 gener 2019].
# Colla Jove

«Colla Jove» té aquests significats:
* Colla Jove Xiquets de Tarragona (1979)
* Colla Jove de Castellers de Sitges (1993)
* Colla Jove de l'Hospitalet (2000)
* Colla Castellera Jove de Barcelona (2010)
* Colla Jove Xiquets de Vilafranca (2010)
* Colla Jove dels Castellers de Vilafranca (1984–1985)
* Colla Jove de Vilanova (1982–1994)

## Vegeu també

* Colla Joves Xiquets de Valls
* Colla Vella (desambiguació)
* Colla Nova (desambiguació)
# L'home controlador de l'univers

L'home controlador de l'univers, també conegut com a L'home en l'encreuament de camins, és un mural pintat per Diego Rivera l'any 1934 per al Palau de Belles Arts, a la Ciutat de Mèxic.

## Història

L'any 1933 Diego Rivera va començar a pintar un mural per al Centre Rockefeller de Nova York. L'obra va quedar sense finalitzar perquè Rivera va introduir un retrat del líder comunista Vladimir Lenin, la qual cosa va fer que la família Rockefeller la rebutgés. Quan Rivera va rebre l'encàrrec de decorar una de les parets del segon pis del Palau de Belles Arts, va reprendre molts dels motius de l'obra per finalitzar i va treballar en ella al llarg del 1934.

## Tema

El contingut del mural és obertament polític. Vist per parts tenim:
* A l'eix central l'obrer és l'home idealitzat que controla l'univers, posicionat en l'encreuament de camins de dues ideologies oposades.
* A la secció dreta s'observa una visió idealitzada del món socialista, amb treballadors a la Plaça Roja, encapçalats per Lenin, i amb la presència de Karl Marx, Friedrich Engels, Lev Trotski i Bertram D. Wolfe.
* Les el·lipses són el marc i el microcosmos.
# Jos van Aert

Jos van Aert (Rijsbergen, Zundert, 26 d'agost de 1962) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1988 i 1994.

## Palmarès

* 1987
** 1r al Triptyque ardennais
* 1988
** Vencedor d'una etapa al Triptyque ardennais

### Resultats al Tour de França

* 1989. Abandona (12a etapa)
* 1990. 125è de la classificació general
* 1991. No surt (11a etapa)
* 1992. 87è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1989. 30è de la classificació general
* 1993. 58è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Janine Lambotte

Janine Lambotte (Anderlecht, 25 d'abril de 1925 - Uccle, 19 de juliol de 2012) va ser una periodista belga i presentadora de televisió de RTB a partir del 31 d'octubre de 1953.

## Biografia

Janine Lambotte va ser presentadora del Festival de la Cançó d'Eurovisió 1956 i va comentar l'Exposició Universal de 1958 durant molts mesos pels noticiaris en directa d'una hora i mitja. Va rebre un dels premis Ondas 1957. El 1961 va ser la primera dona en presentar un noticiari televisiu. De la mateixa manera va col·laborar amb nombrosos setmanaris com Pourquoi Pas?. També és autora de diversos assajos històrics. Janine Lambotte escrivia regularment a la revista Victoire, suplement del cap de setmana del quotidià Le Soir. En la seva columna mensual Arrière-pensée, repassa les seves reflexions, sempre tenyides d'humor, sobre la seva vida diària d'una besàvia. També va exposar quadres i collages el 2007 i s'inclouen al catàleg de la seva exposició titulada Arrières-pensées éditada per Éditions Safran.
Janine Lambotte va morir el 19 de juliol de 2012. La fiscalia va ordenar-ne l'autòpsia abans de la cremació, arran d'una denúncia anònima d'emmetzinament per morfina.

## Referències

* ↑ «Décès de Janine Lambotte, première présentatrice d'un JT». La Dernière Heure, 20-07-2012. [Consulta: 20 juliol 2012].
* ↑ Janine Lambotte rend l'antenne Arxivat 2012-07-23 a Wayback Machine. Le Soir, de juillet de 2012
* ↑ Safran
* ↑ La journaliste Janine Lambotte est décédée à l'âge de 87 ans Arxivat 2019-05-13 a Wayback Machine., Le Soir, 19 de juliol de 2012
* ↑ Janine Lambotte morte empoisonnée?, lalibre.be, 27 de juliol de 2012

## Enllaços externs

* Cédric Petit, Janine Lambotte, toujours en alerte 15 d'agost de 2003, La Libre Belgique
* Janine Lambotte a avis-de-deces.com