OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Honorat Riu i Tord

Honorat Riu i Tord (Sant Hipòlit de la Salanca, 1586 — Perpinyà, 24 de setembre del 1644) va ser un jesuïta i escriptor rossellonès.

## Biografia

Era hereu d'un burgès honrat de Perpinyà, i nebot de l'escuder Marc Antoni Forner, assassinat al castell de Salses pel prior Hernando de Toledo, lloctinent del capità general de Catalunya. El 30 de juny del 1599 les Corts de Barcelona estudiaren el cas; en renunciar Riu a tota acció posterior, acordaren la concessió de 800 lliures per a misses per l'ànima del difunt i sol·licitaren al rei la concessió d'un títol de noblesa per a Riu. Honorat Riu, però, el 1605 abandonà la vida seglar -i un ric patrimoni-, per entrar a la companyia de Jesús. Fou autor de diverses obres ascètiques i, a requesta del bisbe d'Elna Francisco López de Mendoza, publicà el 1629 un catecisme.
Entre el 1638 i el 1643 predicà arreu del Rosselló amb una clara voluntat castellanitzant. El 1644 va ser nomenat inquisidor del Sant Ofici per al Rosselló; morí al mateix any i fou inhumat sota l'altar de sant Ignasi de l'església del col·legi de Sant Llorenç de Perpinyà.

## Obres

* Catecisme 1629
* De la Santa Confessio, debellacio de sos contraris y vtilitats grans en frequentarla Barcelona: Iaume Matevat, 1643
* Epitome utilissimo de la contricion, su declaracion, motivos y medios para alcanzarla Barcelona: Gabriel Nogués, 1636 (reimpresa, Barcelona: Jayme Osset, 1768)
* Tratado del valor y fruto de la Santa Missa
* Tratados del purgatorio, de la eternidad, de las indulgencias
* Remedios espirituales para conservar la castidad
* Sermo de la confessio general y de sa necessitat y vtilitats: ab lo modo de prepararla y platicarla, que en la Quaresma de l'any 1643 en la parrochia de santa Maria de la Mar [de Barcelona, va predicar...] Barcelona: Iaume Matevat, 1643
* Vida de San Honorato, capítol del Flos sanctorum de las vidas de los santos de Pedro de Rivadeneyra 1599-1601

## Bibliografia

* Fèlix Torres i Amat de Palou Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los autores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836

## Notes

* ↑ El 13 de juliol del 1599, Felip II d'Espanya atorgà la distinció a "Honorato Riu y Solá, oriundo de Perpiñá" «Enllaç».
* ↑ Al 1629 era al Col·legi de Sant Llorenç de Perpinyà, com ho testimonien dues aprovacions que hi signà en català «(Catàleg d'impressos rossellonesos)». Arxivat de l'original el 2016-09-15. [Consulta: 1r desembre 2010].

## Enllaços externs

* Dictionnaire de biographies roussillonnaises (1914) de Joan Capeille (francès)
# Elderen

Elderen és un antic municipi a la província de Limburg a Bèlgica.
El municipi va crear-se el 1971 per la fusió de 's Herenelderen, Genoelselderen, Membruggen i Ketsingen. El 1977, aquesta fusió va desfer-se. 's Herenelderen i Ketsingen van afegir-se a Tongeren i Genoelselderen i Membruggen a Riemst. Des d'ara, l'autopista E313 va esdevenir la frontera municipal.

## Llocs d'interès

* Castell d'Elderen

## Fills predilectes d'Elderen

* Joan Lluís d'Elderen, príncep-bisbe del principat de Lieja
# Crefuèlha

Crefuèlha (francès Aigrefeuille) és un municipi occità, del Llenguadoc, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Geografia

Comuna de l'àrea urbana de Tolosa es troba a les portes de Lauragués 13 km a l'est de Tolosa.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Fulgora laternaria

Fulgora laternaria és una espècie d'insecte hemípter del subordre Auchenorrhyncha que habita en boscos humits tropicals a Mèxic, Amèrica Central i Amèrica del Sud. S'alimenta de saba de determinades plantes.

## Descripció

Mesura de 85 a 90 mm de llarg. Es caracteritza per la forma del seu cap bombat i de 23 a 24 mm de llarg, amb aspecte de cacauet i falsos ulls per semblar-se a un llangardaix. Presenta abundants taques de colors groc, ataronjat, castanyer, gris, negre i blanc i grans ulls falsos en les dues ales posteriors. En estendre's, les ales anteriors aconsegueixen 10 a 15 cm.

## Mites

En l'humor popular se suposa que un home picat per aquest insecte solament pot salvar la seva vida si té relacions sexuals amb una dona abans de 24 hores. També es creu que aquest insecte brilla a la foscor.

## Dades curioses

Quan és atacat es defensa deixant anar una substància d'olor desagradable. A vegades repica amb el cap contra el tronc d'algun arbre. Quan se sent atacada en les ales té uns ulls dibuixats i els desplega per fer-se veure mes gran.

## Vídeos

* Fulgora laternaria caminant
* Video amb unes quantes fotos de la Fulgora laternaria
* Fulgora laternaria en un pal
# Paolo Costoli

Paolo Costoli (Florència, 12 de juny de 1910 – Brema, 28 de gener de 1966) va ser un nadador, jugador de waterpolo i entrenador italià.

## Biografia

Costoli va relegar a Renato Bacigalupo com a gran campió italià de llargues distàncies. Va ser entre 1929 i 1938 un cop campió d'Itàlia dels 100 metres lliures, tres dels 200, cinc dels 400 i set dels 1500, a banda de tres títols més en relleus. Als Campionats d'Europa va aconseguir 5 medalles en els 400, 1500 i relleus, però cap d'elles d'or. Va prendre part a les mateixes proves als Jocs de 1928 i 1932, però no es va classificar per a les finals. En la segona part de la seva carrera esportiva va destacar igualment com a jugador de waterpolo. Entre 1933 i 1937 fou quatres cops campió d'Itàlia amb el Rari Nantes Florentia. Va prendre part al Campionat d'Europa de 1938 on va acabar sisè classificat amb la selecció italiana.
En retirar-se de l'esport va començar a treballar com a entrenador al seu club de tota la vida, l'AS Roma i la selecció italiana. Desenvolupant aquesta tasca va morir en gener del 1966 en un accident aeri a Bremen, juntament amb set dels seus nedadors.

## Referències

* ↑ http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/co/paolo-costoli-1.html Arxivat 2012-10-06 a Wayback Machine.
# Atelostomats

Els atelostomats (Atelostomata) són un superordre d'equinoderms equinoïdeus que es caracteritzen per la seva forma irregular i l'absència de llanterna alimentadora. El grup inclou els eriçons cors, i també formes extintes.

## Taxonomia

El superordre atelostomats inclou 1.358 espècies, 36 d'elles extintes, i dos ordres:
* Ordre Holasteroida
* Ordre Spatangoida

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 9 juny 2020].
* Barnes, Robert D.. Invertebrate Zoology. Philadelphia, PA: Holt-Saunders International, 1982, p. 981. ISBN 0-03-056747-5.
* WoRMS. «Atelostomata». World Echinoidea Database. World Register of Marine Species.
# Kondrikino

Kondrikino (en rus: Кондрыкино) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 9 habitants, pertany al districte de Jizdra.

## Referències

* ↑ Населенные места Российской империи в 500 и более жителей с указанием всего наличного в них населения и числа жителей преобладающих вероисповеданий, по данным первой всеобщей переписи населения 1897 г..
# Burien

Burien és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2010 Estimates tenia 45.890 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Burien tenia 31.881 habitants, 13.399 habitatges, i 8.066 famílies. La densitat de població era de 1.654,5 habitants per km².
Dels 13.399 habitatges en un 27,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,5% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 39,8% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.577 $ i la renda mediana per família de 53.814 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.248 $ mentre que les dones 29.694 $. La renda per capita de la població era de 23.737 $. Aproximadament el 6,9% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Demographics». City of Burien, WA.
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Burien». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Burien». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].

## Enllaços externs

* Burien - Lloc web oficial
# Lacus Excellentiae

El Lacus Excellentiae (en llatí, "Llac de l'Excel·lència") és una mar lunar relativament petita. Amb un contorn irregular, està situat en l'hemisferi sud de la Lluna, intercalat en el terreny abrupte que s'estén al sud de la gran Mare Humorum. L'element més destacat dins del diàmetre d'aquesta conca és el petit cràter Clausius. Les coordenades selenogràfiques del centre d'aquest llac són 35.24 Sud; 44.0 Oest. El seu diàmetre envolupant és d'uns 184 km.
Va ser el lloc triat per a l'impacte de l'orbitador lunar SMART-1. Aquesta sonda es va fer estavellar de forma programada contra la superfície de la Lluna el 3 de setembre de 2006. La col·lisió va ser observada pels astrònoms per determinar les propietats dels materials expulsats. El nom d'aquest llac lunar és una addició relativament recent a la nomenclatura lunar, sent oficialment aprovat en 1976 per l'Assemblea General de la UAI.

## Vegeu també

* Llista de mars lunars
* Geologia de la Lluna
* Selenografia

## Referències

* ↑ "Lacus Excellentiae". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ «Probe crashes into Moon's surface». BBC News, 03-09-2006 [Consulta: 7 maig 2010].

## Enllaços externs

* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2018].
* SMART-1». ESA, 19-07-2006 [Consulta: 25 de juliol 2006].
* LAC-110, lunar chart from Gazetteer of Planetary Nomenclature
# Henry Dye

Henry Dye (Dunkirk, 14 de febrer de 1926 - Los Angeles, 26 de novembre de 1986) va ser un matemàtic estatunidenc.

## Vida i obra

Dye va néixer el 1926 a Dunkirk, Nova York. Va obtenir el seu doctorat en matemàtiques per la universitat de Chicago el 1950. Després de passar uns anys a l'Institut Tecnològic de Califòrnia, a la universitat del Sud de Califòrnia i a la universitat d'Iowa, es va incorporar a la universitat de Califòrnia a Los Angeles el 1960 com a professor i hi va romandre fins a la seva mort.
Dye va ser una autoritat en els camps de la teoria d'operadors i de la teoria ergòdica. La seva pròpia exigència acadèmica va fer que no publiquçes mases articles; però pocs matemàtics han tingut tanta influència com ell amb el seu escàs volum de publicacions.

## Referències

* ↑ Varadarajan, 1989, p. iii.
* ↑ Alladi, 2023, p. 98.
* ↑ Varadarajan, 1989, p. iv.

## Bibliografia

* Alladi, Krishnaswami. My Mathematical Universe (en anglès). World Scientific, 2023. ISBN 978-981-126-305-7.
* Varadarajan, V.S. «Henry Abel Dye» (en anglès). Pacific Journal of Mathematics, Vol. 137, Num. 1, 1989, pàg. iii-v. ISSN: 1945-5844.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Henry Dye» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Arveson, William; Blattner, Robert; Takesaki, Masamichi. «Henry Abel Dye, Mathematics: Los Angeles» (en anglès). University of California, 1989. [Consulta: 29 juliol 2023].
# Rail Club du Kadiogo

El Rail Club du Kadiogo és un club de futbol burkinès de la ciutat de Kadiogo. Disputa els seus partits a l'Stade de Kadiogo. Els seus colors són el taronja i el negre.

## Palmarès

* Lliga burkinesa de futbol:
** 2005, 2016, 2017
* Copa burkinesa de futbol:
** 1994, 2012, 2016
* Supercopa burkinesa de futbol:
** 2012

## Referències

* ↑ «Burkina Faso – List of Champions». RSSSF, 2010.
* ↑ «Burkina Faso - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Burkina Faso - List of Super Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Gas inert

* No s'ha de confondre amb gas noble.
Un gas inert és un gas no reactiu sota unes determinades condicions de treball químic que pot presentar-se en estat líquid o gasós o trobar-se dissolt.
Els gasos inerts més comuns són el nitrogen i els gasos nobles.
El nitrogen reacciona difícilment a temperatura ambient i generalment són necessàries altes temperatures, pel que segons les condicions pot emprar-se com gas inert; igual succeïx amb altres gasos. Els gasos nobles són menys reactius, disminuint aquesta reactivitat amb els més lleugers.
Els gasos inerts s'empren en algunes reaccions químiques en les quals cal evitar la presència d'un gas reactiu, com per exemple l'oxigen, en processos de soldadura, com gasos portadors en cromatografia de gasos, etc.
# Manito

Manito és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.733 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Manito tenia 1.733 habitants, 686 habitatges, i 506 famílies. La densitat de població era de 434,5 habitants/km².
Dels 686 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,8% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 26,1% no eren unitats familiars. En el 22% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.767 $ i la renda mediana per família de 48.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.927 $ mentre que les dones 21.506 $. La renda per capita de la població era de 18.345 $. Aproximadament el 5,4% de les famílies i el 8,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Manito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Manito». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Atelàbids

Els atelàbids (Attelabidae) són una família de coleòpters polífags de la superfamília dels curculionoïdeus. S'han descrit 150 gèneres i unes 2500 espècies.
Estan inclosos entre els curculionoïdeus primitius a causa de les seves antenes no flexionades, que estan inserides a prop de la base del rostre. El protòrax és molt més estret que la base dels èlitres. Alguns membres d'aquesta família tenen llargs colls, i alguns d'ells són coneguts com a "morruts girafa".

## Història natural

Unes poques espècies són plagues agrícoles. Les larves de Rhynchitinae s'alimenten en brots florals o fruits, gemmes terminals, o són minadors de fulles. Els Attelabinae es coneixen com a "morruts enrotlladors de fulles", ja que la femella fa incisions a les fulles per a dipositar els ous, i les enrotlla per protegir-los a ells i a les seves larves quan eclosionin.

## Llista de gèneres seleccionats i algunes espècies

* Apoderus Olivier, 1807
       Apoderus longicollis
       Apoderus coryli
* Attelabus Linnaeus, 1758
       Attelabus nitens (Scopoli 1763)
       Attelabus sulcifrons (Argod 1895)
       Attelabus suturalis Jekel 1860
       Attelabus variolosus (Fabricius 1801)
* Auletobius
* Byctiscus
       Byctiscus betulae
       Byctiscus populi
* Caenorhinus
       Caenorhinus germanicus
* Deporaus
       Deporaus betulae
* Euops
* Himatolabus Jekel, 1860
       Himatolabus axillaris (Gyllenhal, 1839)
       Himatolabus pubescens (Say, 1826)
* Homoeolabus Jekel, 1860
       Homoeolabus analis (Iliger)
* Tatianaerhynchites
       Tatianaerhynchites aequatus
* Trachelophorus
* Xestolabus Jekel, 1860
       Xestolabus conicollis (Sharp)
       Xestolabus constrictipennis (Chittenden, 1926)
       Xestolabus corvinus (Gyllenhal)
       Xestolabus laesicollis (Gyllenhal)

## Referències

* ↑ Bouchard, P. et al.2011. Family-group names in Coleoptera (Insecta). ZooKeys 88: 1.
* ↑ Slipinski S.A., Leschen R.A.B., Lawrence J.F. 2011. Order Coleoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang Z.-Q. (ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa 3148: 203–208, 2011
* Marvaldi, A. I.; Sequeira, A. S.; O'Brien, C. W.; Farrell, B. D. (2002). Molecular and morphological phylogenetics of weevils (Coleoptera, Curculionoidea): do niche shifts accompany diversification?. Systematic Biology 51 (5): 761–785.
# Ca l'Huguet (Portbou)

Ca l'Huguet és una casa modernista de Portbou (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge unifamiliar aïllat de planta baixa i dos pisos, envoltat de jardí amb tanca de forja. Façana arrebossada i pintada amb obertures emmarcades en pedra. Les més decorades són les de la planta baixa i el primer pis. Destaca la tribuna sobresortida de la planta baixa que es converteix en terrassa de la primera planta.

## Referències

* ↑ «Ca l'Huguet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Lacus Hiemalis

El Lacus Hiemalis (en llatí, "Llac de l'Hivern") és una petita mar lunar situada a la regió de Terra Nivium. Està localitzada a les coordenades selenogràfiques 15.0° Nord, 14.0° Est, i compta amb un diàmetre envolupant d'uns 50 km.
Es troba al nord-est del Lacus Lenitatis, amb el cràter Daubrée al nord-est i el cràter satèl·lit Menelau C en el seu interior, al costat del sector sud-oriental del seu contorn. El nom del llac va ser adoptat per la Unió Astronòmica Internacional en 1976.

## Vegeu també

* Llista de mars lunars
* Geologia de la Lluna
* Selenografia

## Referències

* ↑ "Lacus Hiemalis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* "Lacus Hiemalis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2018].
# Heras de Ayuso

Heras de Ayuso és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 116 | 126 | 145 | 150 | 210 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Progress (Amur)

* Per a altres significats, vegeu «Progress».
Progress - Прогресс (rus) és un possiólok de l'óblast de l'Amur, a Rússia.
# Gewiss-Bianchi

L'equip Gewiss-Bianchi, conegut anteriorment com a Magniflex, San Giacomo o Sammontana, va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir entre 1973 a 1989.
No s'ha de confondre amb els equips Sammontana, Magniflex-Famcucine, Magniflex-Olmo, Magniflex-Centroscarpa o Gewiss-Ballan.

## Principals resultats

* Giro del Vèneto: Alfio Vandi (1976), Jesper Worre (1983), Moreno Argentin (1984, 1988)
* Giro de Toscana: Giuseppe Perletto (1978), Renato Piccolo (1987)
* Setmana Siciliana: Moreno Argentin (1984), Bruno Leali (1989)
* Lieja-Bastogne-Lieja: Moreno Argentin (1985, 1986, 1987)
* Volta a Dinamarca: Moreno Argentin (1985)
* Volta a Llombardia: Moreno Argentin (1987)
* Volta a Suècia: Jesper Worre (1988)
* Gran Premi del cantó d'Argòvia: Paolo Rosola (1989)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 17 participacions (1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989)
** 26 victòries d'etapa:
*** 1 el 1976: Daniele Tinchella
*** 4 el 1977: Wilmo Francioni (2), Giancarlo Tartoni, Giuseppe Perletto
*** 2 el 1978: Giuseppe Martinelli, Giuseppe Perletto
*** 1 el 1979: Giuseppe Martinelli
*** 1 el 1980: Giuseppe Martinelli
*** 2 el 1981: Moreno Argentin (2)
*** 1 el 1982: Moreno Argentin
*** 2 el 1983: Moreno Argentin (2)
*** 2 el 1984: Moreno Argentin (2)
*** 2 el 1985: Paolo Rosola (2)
*** 6 el 1987: Moreno Argentin (3), Paolo Rosola (3)
*** 2 el 1988: Paolo Rosola (2)
** 0 classificació finals:
** 3 classificacions secundàries:
*** Classificació dels joves: Alfio Vandi (1976), Alberto Volpi (1985)
*** Gran Premi de la muntanya: Claudio Bortolotto (1980)
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 4 participacions (1975, 1977, 1980, 1987)
** 13 victòries d'etapa:
*** 6 el 1975: Marino Basso (6)
*** 1 el 1977: Giuseppe Perletto
*** 3 el 1980: Roberto Visentini (2), Giuseppe Martinelli
*** 3 el 1987: Roberto Pagnin (2), Paolo Rosola
** 0 classificacions secundàries:

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com Arxivat 2015-01-06 a Wayback Machine.
* Plantilles 1 a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles 2 a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles 3 a memoire-du-cyclisme.eu
* Plantilles 4 a memoire-du-cyclisme.eu
# Manitou (Oklahoma)

Manitou és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 278 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Manitou tenia 278 habitants, 84 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 346,2 habitants per km².
Dels 84 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 44,2% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 19,1% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 25 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.036 $ i la renda mediana per família de 35.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 12.321 $. La renda per capita de la població era de 9.177 $. Entorn del 13,8% de les famílies i el 25,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Manitou». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Manitou». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].