OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Figuerola i Brull

Maria Figuerola i Brull (Vilanova i la Geltrú, Garraf, 1994) és una jugadora d'hoquei sobre patins catalana.
Formada al planter del Club Patí Vilanova, va debutar a l'OK Lliga femenina la temporada 2010-11. Va jugar durant set temporades, arribant a ser-ne la capitana, i va guanyar dues Copes de la Reina (2009 i 2018). Després d'un any sabàtic, va fitxar pel Cerdanyola Club Hoquei la temporada 2019-20, amb el qual va aconseguir el subcampionat de l'OK Lliga aquella mateixa temporada. La temporada 2022-23 fitxà pel Club Patí Vila-sana, proclamant-se subcampiona de la Lliga europea.

## Referències

* ↑ García, Mónica. «El Cerdanyola CH incorpora Maria Figuerola a l'equip d'Ok Lliga». Tot Cerdanyola, 07-06-2019. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ A.C. «La segona, per decisió i ganes». L'Esportiu, 05-03-2018. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «Maria Figuerola i Daiana Silva, dues vilanovines en un Cerdanyola que vol lluitar per tot». Canal Blau TV, 22-10-2020. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ Guiu, Sergi. «Maria Figuerola vol guanyar amb el Vila-sana els títols que no ha pogut aixecar en els últims anys». Lleida Ràdio, 05-07-2022. [Consulta: 4 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Maria Figuerola i Brull - RinkHockey.net (anglès)
# Maria Teresa de Filippis

Maria Teresa de Filippis (Nàpols, 11 de novembre de 1926 – Scanzorociate, Bèrgam, 8 de gener de 2016) va ser una pilot de curses automobilístiques italiana que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. Va ser la primera dona que va participar en una cursa a la història de la F1. Més endavant vindrien Lella Lombardi, Divina Galica, Desiré Wilson i Giovanna Amati.
Després d’acabar en segona posició al campionat italià de vehicles esportius de 1954, Maserati la va fitxar com a pilot d’obres, i començà a competir amb els seus cotxes.
Va debutar a la segona cursa de la temporada 1958 (la novena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 18 de maig del 1958 el GP de Mònaco al Circuit de Montecarlo. El mateix any acabaria desena al Gran Premi de Bèlgica. Va participar en cinc curses puntuables pel campionat de la F1, disputades en dues temporades diferents (1958 - 1959).
Va deixar l'esport el 1959 i va formar una família. El 1979 va entrar a formar part del Club Internacional de pilots del Gran Premi de F1, del qual fou vicepresidenta a partir de 1997. També fou presidenta del Maserati Club.

## Resultats

En total, al llarg de dues temporades va participar en set grans premis, classificant-se per tres dels cinc dels que comptaven amb el títol.
| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Posició | Punts |
| 1958 | Maria Teresa de Filippis | Maserati | Maserati | ARG | MON NVQ | HOL | 500 | BEL 10 | FRA | GBR | ALE | | ITA Ret | MAR | - | 0 |
| 1958 | Scuderia Centro Sud | Maserati | Maserati | | | | | | | | | POR Ret | | | - | 0 |
| 1959 | Dr Ing F Porsche KG | Jean Behra-Porsche | Porsche | MON NVQ | 500 | HOL | FRA | GBR | ALE | POR | ITA | USA | | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* 1 2 Leal, Tolo. «María Teresa de Filippis, la primera mujer de la Fórmula 1» (en castellà). libertaddigital.com, 08-03-2020. [Consulta: 8 octubre 2021].
* 1 2 Canseco, Marco «Fallece Maria Teresa de Filippis, la pionera en la F1». , 09-01-2016 [Consulta: 8 octubre 2021].
* 1 2 3 4 Eve, James. «Maria Teresa De Filippis» (en anglès). Observer Sport Monthly, 05-03-2006. [Consulta: 8 octubre 2021].
# Mandhata

Mandhata és una illa de quasi 4 km² amb nombrosos temples al riu Narbada, districte de Khandwa, Madhya Pradesh. Antigament l'illa es deia Baidurya Mani Parvat però el nom fou canviat a Mandhata en honor del raja Mandhatri, dissetè de la raça solar dels rajputs que va fer un gran sacrifici a l'illa. A la vora va sorgir una ciutat que modernament porta el nom d'Omkareshwar de 6.616 habitants al cens del 2001. La part nord de l'illa és plana i baixa però el sud és penya-segat de fins a 1*150 metres. Un riu creua l'illa de part a part (nord a sud).
Dels temples el principal és el d'Omkar (Omkar era una forma de Xiva) amb un lingam del deu. Era ja molt antigament un lloc de culte de Xiva i junt amb Amreswar (Senyor dels Immortals) al sud del Narbada, era un dels 12 grans lingams del deu que hi havia a l'Índia en temps de Mahmud de Gazni. Posteriorment es van fundar nous temples i més tard el lingam es va redescobrir. El raja de Mandhata era guardià hereditari dels temples; era un rajput bhitala suposat ser descendent d'un rajput chauhan de nom Bharat Singh, que va conquerir Mandhata a un bhil de nom Nathu el 1165 (o més probablement es va casar amb la seva filla). El raja que governava el 1881 era el 28è descendent. A un turó hi havia el temple de Sidheswar Mahadeva, avui en ruïnes. Altres temples destacats són el de Gauri Somnath, igualment una antiga capella amb gran lingam (blanc, si bé avui dia negre, segons es diu per haver-se cremat), algunes capelles dedicades a Vixnu i alguns temples jainistes. A la riba sud hi ha diversos temples i monestirs de Godar (Godarpura)
Cada temple de l'illa està dedicat a Xiva o a una personalitat associada excepte algunes capelles al nord dedicades a Vixnu. Al festival d'octubre dedicat a Xiva i assistien a finals del segle passat 15000 persones.
Els temples van patir a causa del zel iconoclasta dels musulmans que s'hi van instal·lar vers 1400.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Maniquí (ninot)

Un maniquí (en neerlandès: manneken, que significa 'home petit') és un model articulat del cos humà usat pels artistes i en els aparadors de les botigues de moda. En moltes ocasions és una figura articulada de grandària natural usada específicament per exhibir roba en l'aparador o a l'interior d'un establiment comercial. Aquests models serveixen especialment per demostrar l'arranjament de la roba. També es coneix com a maniquí o «maniquí de costura» el model tridimensional, generalment només del tors, per provar les peces de vestir que s'estan confeccionant. Així pot veure's com quedaria la peça en una persona i es poden fer les correccions necessàries. Alguns d'aquests maniquís es realitzaven amb les mesures corporals de persones concretes.

## Vegeu també

* Alta costura
* Prêt-à-porter
* Model (moda)
# Maniquí capnegre

El maniquí capnegre (Spermestes fringilloides) és un ocell de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de ribera i bambú, localment al sud de Mali, Senegal, Gàmbia, Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Nigèria, Camerun, el Gabon, República Centreafricana, Sudan del Sud, sud d'Etiòpia, Uganda, Tanzània i, més cap al sud, al nord d'Angola, Zàmbia, Malawi, est de Zimbabwe, Moçambic i l'est de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Maniquí capnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Margarida d'Artois

Margarida d'Artois (1285 - 1311) va ser una noble francesa, comtessa consort d'Evreux.
Era filla de Felip d'Artois, senyor de Conches, i de Blanca de Bretanya. Es va casar el 1300 amb Lluís de França, futur comte d'Evreux, fill del rei Felip III i de Maria de Brabant i germanastre de Felip IV. El matrimoni va tenir la següent descendència:
* Felip (1301-1343), rei de Navarra i comte d'Évreux
* Maria (1303-1335), duquessa consort de Brabant
* Carles (1305-1336), comte d'Étampes
* Margarida (1307-1350), comtessa consort d'Alvèrnia
* Joana (1310-1371), reina consort de França
Va morir el 23 d'abril de 1311 i va ser enterrada a l'església dels jacobins de París, al costat del marit.

## Referències

* ↑ Gaude-Ferragu, Murielle; Vincent-Cassy, Cécile (dirs.). "La dame de coeur". Patronage et mécénat religieux des femmes de pouvoir dans l'Europe des XIVe-XVIIe siècles (en francès). Rennes: Presses universitaires de Rennes, 2018, p. 84.
* 1 2 Montfaucon, Bernard de. Les monumens de la monarchie françoise qui comprennent l'histoire de France (en francès). vol. 2. París: Julien-Michel Gandouin i Pierre-François Giffart, 1730, p. 213.
* ↑ Moreri, Louis. Le grand dictionnaire historique, ou Le mêlange curieux de l'histoire sacrée et profane (en francès). París: Chez François Pitteri, 1745, p. 584.
# Margarida d'Espanya

Margarida d'Espanya és el nom dels següents personatges:
* Margarida d'Espanya (1610-1617)
* Margarida d'Espanya (emperadriu romanogermànica) (1651 - 1673).
* Margarida d'Espanya (infanta d'Espanya) (1939).
# Marietta (Mississipi)

Marietta és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 248 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marietta tenia 248 habitants, 103 habitatges, i 73 famílies. La densitat de població era de 53,8 habitants per km².
Dels 103 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,1% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 24,6% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 40.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.357 $ mentre que les dones 19.583 $. La renda per capita de la població era de 14.228 $. Entorn del 6,1% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marietta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marietta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# María de la O (pel·lícula de 1936)

María de la O és una pel·lícula espanyola melodramàtica del 1936 dirigida per Francesc Elías Riquelme amb un guió inspirat en un cuplet de Salvador Valverde i Rafael León, i protagonitzada per Carmen Amaya, Imperio Argentina i Antonio Moreno, actor que havia triomfat a Hollywood. Fou un dels grans èxits cinematogràfics durant la Segona República Espanyola.

## Repartiment

El pintor andalús Pedro Lucas i la seva dona gitana Soleá la Itálica tornen a Granada, ciutat on aquesta va néixer i d'on se'n va anar per problemes amb un antic promès gitano (Manuel) que li va jurar venjança. Ara el marit vol pintar un retrat de la seva dona a la ciutat on es van conèixer. Però les coses no surten com esperaven quan Manuel es presenta de sobte a la seva casa. Manuel mata la seva dona i Pedro mata Manuel. Pedro ha de fugir a Amèrica i torna molts anys després sota la identitat de Mr Moore per conèixer a la seva filla, una magnifica balladora anomenada María de la O que va haver d'abandonar quan va cometre l'homicidi.

## Repartiment

* Pastora Imperio... Italica
* Antonio Moreno... Pedro Lucas / Mr More
* Carmen Amaya ... María de la O
* Julio Peña ... Juan Miguel
* Rosario Imperio ... Mari Cruz
* Petra García Espinosa

## Producció

La pel·lícula mostra en el seu repertori influència de l'estil de Hollywood: formes expressionistes per al crim i el funeral, motius del western per la baralla i la fugida. La planificació denota un bon coneixement dels recursos del cinema clàssic: l'el·lipsi del moment del assassinat i els fosos encadenats sobre la ballarina, que condensen el temps del seu creixement. I el recurs a la "copla" entre diversos intèrprets., que significa la difusió popular de la cançó, és influït del musical estatunidenc.

## Referències

* ↑ Maria de la O (1936) a ABC
* ↑ Los títulos imprescindibles del cine de la República, El Correo, 12 d'abril de 2018
* ↑ FRANCISCO ELÍAS: María de la O, 1936, per Santiago Vila, A: La madriguera. (37):45-45.

## Bibliografia

* Diálogos. La figura de Pastora Imperio en el cine de Francisco Elías Riquelme: María de la O (1936) per Inmaculada Matía Polo. A: Danza, Investigación y Educación: experiencias interdisciplinares con música, literatura y teatro / coord. por Ana María Díaz Olaya, Pedro Ordóñez Eslava, Ana María Sedeño Valdellós, Gregorio Vicente Nicolás, 2018, ISBN 9788494443374, págs. 85-94

## Enllaços externs

* María de la O a YouTube
# María de la Consolación de Azlor y Villavicencio

María de la Consolación de Azlor y Villavicencio (Girona, 12 de maig de 1775 - Saragossa, 23 de desembre de 1814), coneguda pel títol de comtessa de Bureta, va ser una aristòcrata de família aragonesa. Va néixer a Catalunya quan el seu pare, Manuel de Azlor y de Urries-Gurrea de Aragón, era governador de Girona.
Va distingir-se en la Guerra del Francès en el dos setges de Saragossa, en tasques d'intendència. Posteriorment hagué de refugiar-se a València i posteriorment a Cadis. Acabada la guerra va tornar a Saragossa (1813) on va ser rebuda amb tots els honors i va rebre la visita del rei Ferran VII (1814).

## Referències

* ↑ «María de la Consolación de Azlor y Villavicencio, Condesa de Bureta (1775-1814)» (en castellà). Universidad de Zaragoza. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «María de la Consolación de Azlor y Villavicencio». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ SL, DiCom Medios. «Gran Enciclopedia Aragonesa Online» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-11-09. [Consulta: 25 novembre 2019].
# Mauricio Lemos

Paolo Mauricio Lemos Merladett (Rivera, 28 de desembre de 1995) és un futbolista professional uruguaià que juga com a defensa central pel Atlético Mineiro. És internacional amb l'Uruguai.

## Carrera de club
### Defensor

Lemos es va formar al planter del Defensor Sporting. El 6 de gener de 2014, a 18 anys, fou promocionat al primer equip.
Va debutar com a professional debut l'11 de maig de 2014, jugant com a titular en una derrota a casa per 1–2 contra el Montevideo Wanderers. Després de jugar només dos partits durant la temporada 2013–14 a la primera divisió de l'Uruguai, va jugar més regularment la temporada següent, 2014–15 ; de tota manera, es va perdre bastants partits a causa d'una apendicitis i convocatòries amb la selecció uruguaiana sub-20.

### Rubin Kazan

El 3 de juliol de 2015, Lemos fou cedit al FC Rubin Kazan de la Premier League russa, per un any. Va debutar amb el club el 3 d'agost, jugant els 90 minuts en una derrota per 0–1 a fora contra el FK Spartak Moscou.
Després d'haver jugat en vuit partits amb el club (quatre a la lliga), Lemos fou venut a l'estranger.

### Las Palmas

El 28 de gener de 2016, Lemos fou cedit a la UD Las Palmas de La Liga, amb opció de compra. Va debutar en la competició el 20 de febrer, entrant a la segona part com a suplent de Jonathan Viera en una derrota per 1–2 a casa contra el FC Barcelona.
El 6 de maig de 2016, després de jugar nou partits amb l'equip, Lemos va signar un contracte permanent amb el club per cinc anys, a partir del juliol. Va marcar el seu primer gol en la categoria el següent 30 de gener, el segon del seu equip en una victòria a casa per 3–1 contra el València CF.
El 10 de març de 2017, Lemos va marcar un doblet en una victòria a fora per 3–4 contra el RCD Espanyol.

## Referències

* ↑ «La historia a un paso» (en castellà). Fútbol.uy, 11-05-2014. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2016. [Consulta: 25 juny 2016].
* ↑ «Arriba botija» (en castellà). Fútbol.uy, 01-02-2015. [Consulta: 25 juny 2016].
* ↑ «Маурисио Лемос – игрок "Рубина"» (en rus). FC Rubin Kazan, 03-07-2015. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 25 juny 2016].
* ↑ «El central uruguayo Mauricio Lemos llega cedido del Rubin Kazán» (en castellà). UD Las Palmas, 28-01-2016. [Consulta: 25 juny 2016].
* ↑ «El líder aplica la ley de mínimos» (en castellà). Marca, 20-02-2016. [Consulta: 25 juny 2016].
* ↑ «La UD ejerce la opción de compra de Lemos, que firma por cinco temporadas» (en castellà). UD Las Palmas, 06-05-2016. [Consulta: 25 juny 2016].

## Enllaços externs

* Mauricio Lemos a BDFutbol
* Mauricio Lemos, Fitxa a Soccerway
# Marija Šerifović

Marija Šerifović (serbi: Марија Шерифовић) (Kragujevac, 14 de novembre de 1984) és una cantant sèrbia.
Va néixer a Kragujevac el 1984 en una família gitana, filla de la cantant Verica Šerifović. Va començar a cantar als 12 anys, i amb només 23 va ser la primera representant del seu país, després de la separació de Sèrbia i Montenegro, al Festival de la Cançó d'Eurovisió de 2007, del qual va ser guanyadora amb la cançó en serbi Molitva, gràcies als vots de les antigues repúbliques iugoslaves.

## Discografia
### Àlbums

* 2003 Naj, najbolja
* 2006 Bez ljubavi

### Altres cançons

* 2005 Ponuda
* 2005 Agonija
* 2007 Bez tebe
* 2007 Molitva (Guanyadora LII Eurovisió)

## Referències

* ↑ Greer, Germaine «Go, Marija! Eurovision's triumphant lesbian Gypsy». The Guardian, 21-05-2007.
* ↑ EFE «Serbia gana Eurovisión y España decepciona de nuevo con un vigésimo puesto». El Mundo, 14-05-2007.
* ↑ EFE «La joven serbia Marija Serifovic gana el Festival de Eurovisión en Helsinki». El Confidencial, 13-05-2007.
* ↑ Bronson, Fred «Serbia’s Serifovic Wins Eurovision Song Contest». Billboard, 14-05-2007.

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial Arxivat 2007-08-19 a Wayback Machine.
* Vídeo de la cançó "Molitva" a la final d'Eurovisió 2007
* Vídeo de la cançó "Molitva" a la semifinal d'Eurovisió 2007 a Youtube
* Fan Site Arxivat 2007-05-28 a Wayback Machine.
# Mattia De Sciglio

Mattia De Sciglio (matˈtia deʃˈʃiʎʎo); nascut el 20 d'octubre de 1992), és un futbolista professional italià que juga com a defensa a la Juventus i la selecció italiana.

## Palmarès
### AC Milan

* 2 Supercopa italiana: 2011, 2016.

### Juventus FC

* 3 Serie A: 2017-18, 2018-19, 2019-20.
* 1 Copa italiana: 2017-18.
* 1 Supercopa italiana: 2018.

## Referències

* ↑ «Mattia De Sciglio». juventus.com. [Consulta: 19 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa de Mattia De Sciglio a acmilan.com
* Dades estadístiques sobre Mattia De Sciglio a soccerbase.com
* Mattia De Sciglio, estadístiques de la lliga italiana a aic.football.it (italià)
* Mattia De Sciglio international caps Arxivat 2015-07-04 a Wayback Machine. a figc.it (italià)
Mattia De Sciglio amb la selecció italiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa Confederacions 2013
1 Buffon (c) •
2 Maggio •
3 Chiellini •
4 Astori •
5 De Sciglio •
6 Candreva •
7 Aquilani •
8 Marchisio •
9 Balotelli •
10 Giovinco •
11 Gilardino •
12 Sirigu •
13 Marchetti •
14 El Shaarawy •
15 Barzagli •
16 De Rossi •
17 Cerci •
18 Montolivo •
19 Bonucci •
20 Abate •
21 Pirlo •
22 Giaccherini •
23 Diamanti •
Entrenador: Prandelli
Selecció de futbol d'Itàlia – Copa del Món de futbol 2014
1 Buffon  •
2 De Sciglio •
3 Chiellini •
4 Darmian •
5 Motta •
6 Candreva •
7 Abate •
8 Marchisio •
9 Balotelli •
10 Cassano •
11 Cerci •
12 Sirigu •
13 Perin •
14 Aquilani •
15 Barzagli •
16 De Rossi •
17 Immobile •
18 Parolo •
19 Bonucci •
20 Paletta •
21 Pirlo •
22 Insigne •
23 Veratti •
Entrenador: Prandelli
Selecció de futbol d'Itàlia – Eurocopa 2016
1 Buffon (c) •
2 De Sciglio •
3 Chiellini •
4 Darmian •
5 Ogbonna •
6 Candreva •
7 Zaza •
8 Florenzi •
9 Pellè •
10 Motta •
11 Immobile •
12 Sirigu •
13 Marchetti •
14 Sturaro •
15 Barzagli •
16 De Rossi •
17 Éder •
18 Parolo •
19 Bonucci •
20 Insigne •
21 Bernardeschi •
22 El Shaarawy •
23 Giaccherini •
Entrenador: Conte :
# Maure-de-Bretagne

Maure-de-Bretagne (en bretó Anast, en gal·ló Maurr) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 2.911 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.492 | 2.646 | 2.516 | 2.496 | 2.552 | 2.470 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1925-1929 | Camille Lagrée | |
| 1929-1959 | Joseph Lagrée | |
| 1959-1973 | Anne De Talhouët | |
| 1973-1995 | Georges François | Divers droite |
| 1995-2008 | Jean Marsollier | Divers droite |
| 2008- | Michel Chiron | |
# Marià Nicolau i Querol

Marià Nicolau i Querol (Reus, 25 d'agost de 1694 - Reus, 29 d'agost de 1768) va ser un botiguer i comerciant reusenc, pare de Ramon de Nicolau i Ferrer.
El seu pare era un paraire i botiguer de teles de Reus, encara que procedia de Riudoms. El 1715 es va casar amb Maria Àngela Ferrer i Pons, neboda de mossèn Ramon Pons, beneficiari de la Prioral de Sant Pere de Reus, família amb diners i terres que provenia de Forès. Marià Nicolau va ser un comerciant reusenc amb molt bona reputació, cosa que li va permetre de fer societat amb altres comerciants de la ciutat, com ara Pau Miró, Francesc Aixemús i Pau Janer, i es va enriquir amb facilitat. El 1755 va ser receptor de la carnisseria de la ciutat de Reus, cosa que vol dir que tenia arrendats els drets sobre la comercialització de la carn, les pells, el greix i les entranyes dels animals que es mataven a la ciutat. El greix s'usava per fabricar candeles. Va augmentar la seva hisenda invertint en terres, i juntament amb el seu net Francesc de Nicolau i de Miró va comprar a la partida de Quart, vora Reus, uns terrenys agrícoles molt productius on s'edificà el Mas de Nicolau. La seva dona va poder deixar en testament a cada una de les filles 12.000 lliures, cosa que vol dir que el patrimoni dels Nicolau-Ferrer s'havia multiplicat per vint-i-quatre des de la redacció dels capítols matrimonials trenta anys abans. Saldoni Vilà, arxiver reusenc setcentista, l'inclou en una llista de persones vinculades a les lluites polítiques locals després del Decret de Nova Planta i el qualifica de ser un "de aquells homens de Reus que tenían 2 caras que giran y pergiran segons las novetats córran", indicant que va ser primer austriacista i després botifler. Una filla seva, Raimunda Nicolau i Ferrer, es va casar amb el prestigiós metge reusenc Antoni Pastells Alguer.

## Referències

* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 16 març 2022].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «Arxiu en Línia de Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona». [Consulta: 13 març 2022].
* 1 2 Rovira i Gómez, Salvador-J. La burgesia mercantil de Reus ennoblida durant el segle XVIII. Tarragona: La Diputació, 1994, p. 60. ISBN 8487123678.
* ↑ Morell, Josep. El municipi reusenc en el set-cents. Reus: Centre de Lectura, 1991, p. 142 i 198. ISBN 8487873022.
* ↑ Vilà, Saldoni. Amor al Rey y a la Pàtria. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1954, p. 71.
* ↑ Vilaseca, Salvador. Informació sanitària sobre el port de Salou (1805). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1976, p. 35. ISBN 8440014678.
# Mauro Vannucchi

Mauro Vannucchi (Prato, 1 de març de 1948) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1970 i 1977. El 1966 guanyà el Giro del Montalbano.

## Resultats al Giro d'Itàlia

* 1970. 35è de la classificació general
* 1972. 61è de la classificació general
* 1973. 65è de la classificació general
* 1975. 53è de la classificació general
* 1977. 33è de la classificació general

## Resultats a la Volta a Espanya

* 1972. Abandona
* 1975. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it