OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Flora vaginal

La flora vaginal o microbiota vaginal és el conjunt de diferents microorganismes que habiten en una vagina sana. Aquest és la segona regió al cos humà, després del còlon, on hi ha una major concentració de bacteris. La seva funció és de defensa, limitant el creixement d'altres microorganismes patògens. La quantitat i composició de la flora vaginal varien cíclicament (el nivell més baix és durant la menstruació) i són significatius a l'estat de salut global de la dona.
També hi poden estar associades malalties específiques de les dones, que poden ser causades per una minva d'aquesta flora (que pot causar vulvodínia, per exemple), per infecció (vaginitis), o per altres causes.
La vagina d'una dona adulta sana és una cavitat sèptica amb més de 108 colònies de microorganismes per mil·lilitre, amb uns 5 a 10 tipus diferents de bacteris i amb presència de microorganismes anaerobis, a més dels aerobis, el més freqüent dels quals en una vagina sana i normal és el Lactobacillus acidophilus. Aquest bacteri és el responsable de mantenir el pH adient de la vagina, entre 3,5 i 4,5, per mitjà de la hidròlisi del glicogen a l'àcid làctic.

## Composició

En una vagina normal hi ha percentatges variables de bacteris tant aerobis com, en menor quantitat, anaerobis. La seva composició aproximada és la següent:
* Bacteris aerobis:
** 70%-90%: Lactobacils
** 30%-60%: Streptococcus epidermidis
** 30%-60%: Difteroides
** 15%-50%: Estreptococ alfa-hemolític
** 10%-20%: Estreptococ beta-hemolític
** 5%-30%: Estreptococ no hemolític
** 20%-25%: Estreptococs del grup D
* Bacteris anaerobis:
** 5%-15%: Bacteroides fragilis
** 1%-40%: Bacteroides species
** 5%-60%: Peptococcus
** 5%-40%: Peptostreptococcus
** 5%-15%: Clostridium
** 10%: Veillonella

## Factors que determinen les seves característiques

En una vagina sana són l'estat hormonal, la fase del cicle menstrual, les relacions sexuals i el tipus de mètode anticonceptiu que faci servir la dona. Un factor que fa augmentar considerablement el fluix vaginal i modifica més la flora vaginal són les infeccions.
En una dona sana, a la infància i després de la menopausa, és a dir quan no té menstruació, les característiques de la flora vaginal deixen de ser cícliques. A més, el seu pH és molt més elevat i els lactobacils hi són absents.

## Vegeu també

* Fluix vaginal

## Referències

* ↑ Manual d'obstetrícia i ginecologia per a pregraduats, pàg. 401, de J. Iglesias VanRell i J.A. Vanrell. Edicions Universitat Barcelona, 1996. ISBN 84-475-1557-5
* 1 2 3 Manual d'obstetrícia i ginecologia per a pregraduats, pàg. 402, de J. Iglesias VanRell i J.A. Vanrell. Edicions Universitat Barcelona, 1996. ISBN 84-475-1557-5
# Florae Siculae Synopsis

Florae Siculae Synopsis (abreujat Fl. Sicul. Syn.) és un llibre il·lustrat amb descripcions botàniques que va ser escrit pel botànic italià Giovanni Gussone. Es va publicar en dos volums en els anys 1843 - 1845 amb el nom de Florae Siculae Synopsis, [exhibens plantes vasculars in Sicília insulisque adjacentibus huc usque detectes secundum systema Linneanum dipositas]. Neapoli.

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Formació d'Evanston

La Formació d'Evanston, Evanston Formation, és una formació geològica situada a Wyoming, Estats Units, els estrats de la qual daten del Cretaci tardà. Entre els fòssils que conté n'hi ha de dinosaures.

## Paleofauna de vertebrats

* Alamosaurus sp.
* Triceratops horridus
* T. flabellatus (realment correspon a un T. horridus)

## Referències

* ↑ Weishampel, David B; et al. (2004). "Dinosaur distribution (Late Cretaceous, North America)." In: Weishampel, David B.; Dodson, Peter; and Osmólska, Halszka (eds.): The Dinosauria, 2nd, Berkeley: University of California Press. Pp. 574-588. ISBN 0-520-24209-2.
# Francisco Cardenal Ugarte

Francisco Cardenal Ugarte (Ágreda, província de Sòria, 1858 - Barcelona, 21 d'octubre de 1925) fou un anarquista i mestre racionalista espanyol.

## Biografia

A començaments del segle XX era establert a Barcelona, on exercí de gerent de la publicació Tierra y Libertad. Pertanyia a la tendència anarcocomunista i era força crític amb l'anarcosindicalisme per considerar-lo reformista. Durant la vaga general del 26 de juliol de 1909 que va donar lloc als fets de la Setmana Tràgica fou detingut quan incitava a la gent al barri de les Drassanes. L'acusació d'agitació social havia de ser jutjada per la jurisdicció civil i per això se salvà d'un consell de guerra. El 18 de setembre de 1911 fou arrestat novament a Madrid acusat d'incitar les masses a la vaga revolucionària.

## Referències

* ↑ Dalmau, Antoni. Set dies de fúria. Columna edicions, 2009, p. 121. ISBN 9788466410946.
* ↑ «Entierro civil». El Diluvio : diario político de avisos, noticias y decretos: Año 68, no. 254, 23-10-1925, pàg. 15.
* ↑ Martínez de Sas, María Teresa; Pagès i Blanch, Pelai. «Cardenal Ugarte, Fracisco». A: Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. Barcelona: Abadia de Montserrat, 2000, p. 331. ISBN 848415243X [Consulta: 27 desembre 2014].
# Cal Viudo (la Pedra)

Cal Viudo és una masia del poble de la Pedra, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 228
* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'ICC, al padró de l'Ajuntament i al llibre Masies del Solsonès
# Eleccions municipals de 2019 a la Selva del Camp

Les eleccions municipals de 2019 a la Selva del Camp van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 26 de maig de 2019 a la Selva del Camp, al Baix Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 13 regidors de l'Ajuntament de la Selva del Camp.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és en l'àmbit municipal i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de la Selva del Camp, en tenir 4.234 persones censades, l'hi correspon 13 regidors.

## Candidatures

El 30 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Reus va proclamar les cinc candidatures del municipi de la Selva del Camp en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Junts per la Selva (JUNTS)
* Partit Del Socialistes de Catalunya-Junts per la Selva-Candidatura de Progrés (PSC-JpS-CP)
* Esquerra Republicana de Catalunya-Acord Municipal (ERC-AM)
* Candidatura d'Unitat Popular-Alternativa Municipalista (CUP-AMUNT)
* Podemos-Podem (PODEMOS)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, la Selva del Camp tenia una població de 5.632 habitants, dels quals 4.234 persones van ser cridades a votar a una de les urnes de les 7 meses que es van constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 74,9%, el qual cosa implica que un total de 3.171 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, la Selva del Camp ha registrat una xifra molt més alta, situant-se en 10,1 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | la Selva del Camp |
| Participació (14h) | 39,4% ( 3,7%) |
| Participació (18h) | 58,4% ( 3,7%) |
| Participació (20h) | 74,9% ( 4,4%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Eleccions municipals 2019 | Eleccions». Diputació de Barcelona, 21-09-2019. [Consulta: 31 maig 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
# Thielbek

* Per a altres significats, vegeu «SS Thielbek».
El Thielbek era un afluent del riu Alster al barri de Neustadt de l'estat d'Hamburg a Alemanya. La seva font es trobava al mercat Großneumarkt i desembocava a l'Alster al carrer Admiralitätsstraße. S'ha terraplenat.
SS Thielbek també és el nom d'un vaixell mercant embarcació malaventuròs què a la fi de la segona guerra mundial, després de l'Operació Anníbal, els SS van carregar-lo de presoners del camp de concentració de Neuengamme.

## Referències

* ↑ Bergemann, Michael; et alii. «Gesamtliste der Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet» (pdf) (en alemany). Flussgebietsgemeinschaft Elbe (FGG Elbe), 01-07-2015.
# Abadia de Saint-Wandrille

L'abadia de Saint-Wandrille, antigament abadia de Fontenelle, és un establiment monàstic benedictí situat al municipi de Saint-Wandrille-Rançon, en el departament de Seine-Maritime, a la regió de Normandia (França).

## Història

Sant Wandrille va fundar l'any 649 l'abadia de Fontenelle, sobre una propietat concedida per Erquinoald, majordom de palau de Nèustria. El 787 per ordre de Carlemany, Landry, abat de Jumièges, i Ricard, comte de Rouen proveïren un políptic, perdut en l'actualitat. Va ser la tercera abadia de la província de Rouen després de les de Saint-Ouen de Rouen i de Saint-Evrault.
En una carta de Carles el Calb datada el 21 de març de 854, s'indica que els religiosos de Fontenelle posseïen béns a Li Pecq (Yvelines), a Chaussy-en-Vexin (Val-d'Oise), a Pierrepont, a la comuna de Grandcourt (Somme), Bution (lloc encara sense localitzar, però probablement prop d'Arpajon) i a Marcoussis a l'Essonne. L'abadia va ser saquejada pels normands cap al 858 i abandonada.
Cap a 960, Ricard I de Normandia propicià el restabliment dels monjos portats per Gérard de Brogne. Robert I de Normandia ordenà que se'ls restituïssin els béns usurpats.
Durant les guerres de Religió, al maig de 1562 els protestants i els seus seguidors saquejaren l'abadia. La Revolució francesa va suprimir la institució, i els edificis gòtics es transformaren en pedrera.

## Edificis

* Únic claustre gòtic complet en Alta Normandia
* Gran refetor
* Pati d'honor
* Ruïnes de l'abacial gòtica
* Granja medieval

## Referències

* ↑ «Site officiel de Saint Wandrille Rancon». www.saint-wandrille-rancon.fr. [Consulta: 3 desembre 2016].
* ↑ Viladecans, Baldiri B. -. «Abadía de Fontenelle. Saint-Wandrille - Monasterios». www.monestirs.cat. [Consulta: 3 desembre 2016].
* ↑ «Abbaye Saint Wandrille de Fontenelle - Saint Wandrille Rançon (76490) - Croire.com - Croire.com». lieux-de-retraite.croire.la-croix.com. [Consulta: 3 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Plana de l'abadia
# Simitrio

Simitrio és una pel·lícula mexicana estrenada el 1960 dirigida per Emilio Gómez Muriel, també coautor del guió.

## Sinopsi

Cipriano és un mestre gairebé cec i rondinaire, però molt dedicat i amb bon cor, que ha de bregar amb un grup d'alumnes força entremaliats i gairebé incorregibles. Un d'ells, Simitrio, ha de faltar a l'escola i encarrega a un altre alumne, Luis Angel, que avisi al mestre. Però aquest no ho fa i cometen moltes malifetes en nom de Simitrio. L'actitud dels nois canvia quan s'assabenten que el mestre serà acomiadat.

## Repartiment

* José Elías Moreno - Cipriano
* Javier Tejada - Luis Angel
* Carlos López Moctezuma - Don Fermín

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1961 | Millor pel·lícula hispanoamericana | - | Guanyadora |

### Premi Perla del Cantàbric al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1960
## Referències

* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1961». CEC. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 8 gener 2016].
* ↑ Simitrio al web del Festival de Sant Sebastià

## Enllaços externs

* Simitrio a compartirpalabramaestra.org
* Simittrio ... una película de gran enseñanza
# Simitarra de Taiwan

La simitarra de Taiwan (Pomatorhinus musicus) és un ocell de la família dels timàlids (Timaliidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc i bambú, a les muntanyes de Taiwan.

## Referències

* ↑ «Simitarra de Taiwan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ Davidson, J.W.. The Island of Formosa, Past and Present: History, People, Resources, and Commercial Prospects. Tea, Camphor, Sugar, Gold, Coal, Sulphur, Economical Plants, and Other Productions. Macmillan & Company, 1903, p. 1-PR10.
# Senven-Léhart

Senven-Léhart (en bretó Senven-Lehard) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 250 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 357 | 391 | 335 | 305 | 292 | 250 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gilbert Burlot | |
# Abd-al-Quddús (nom)

Abd-al-Quddús és un nom masculí teòfor àrab islàmic (àrab: عبد القدوس, ʿAbd al-Quddūs) que literalment significa ‘Servidor del Santíssim’, essent «el Santíssim» un dels epítets de Déu. Si bé Abd-al-Quddús és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Abdul Quddous... normalment per influència de la pronunciació dialectal o seguint altres criteris de transliteració. Com a teòfor, també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «قدس». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Corriente, Federico. Diccionario árabe-español. Madrid: Instituto Hispano-Árabe de Cultura, 1977, p. s.v. «قدس». ISBN 8460008428.
* ↑ Cortés, Julio. Diccionario de árabe culto moderno: Árabe-español. Madrid: Gredos, 1996, p. s.v. «قدس» (Biblioteca Románica Hispánica). ISBN 8424917944.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# 58 d'Andròmeda

58 d'Andròmeda (58 Andromedae) és una estrella de la constel·lació d'Andròmeda. Té una magnitud aparent de 4,78.

## Referències

* ↑ «Spectral classification of A & F stars». The Astrophysical Journal Supplement Series, 01-01-1970, pàg. 281. DOI: 10.1086/190209.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Marwan Gebran «A new method for the inversion of atmospheric parameters of A/Am stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-05-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201528052.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars in the northern hemisphere. II. Measurement of v sin i» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 01-10-2002, pàg. 897-911. DOI: 10.1051/0004-6361:20020943.
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical supplements to the ASCC-2.5: Ia. Radial velocities of ∼55000 stars and mean radial velocities of 516 Galactic open clusters and associations». Astronomische Nachrichten, 9, 01-11-2007, pàg. 889-896. DOI: 10.1002/ASNA.200710776.
* ↑ SIMBAD, 58 Andromedae (consultat el 2 de gener)

## Enllaços externs

* dades del Catàleg d'Estrelles Brillants, 5a Ed. Revisada(Versió Preliminar) (Hoffleit+, 1991)
# Sociedad Deportiva Escoriaza

La Sociedad Deportiva Escoriaza fou un club aragonès de la ciutat de Saragossa.
El club va ser fundat el 1921 però no fou inscrit a la Federació fins a l'any 1929. Després de restar inactiu entre 1932 i 1940, arribà a Tercera Divisió el 1944. Nou anys més tard ascendí a Segona Divisió. L'any 1954 el club baixa novament a Tercera, però paral·lelament, l'empresa propietària del club Material Móvil y Construcciones, S.A. és absorbida per l'empresa Compañía Auxiliar del Ferrocarril i la nova direcció decideix prescindir de l'equip de futbol i acaba desapareixent.

## Temporades

| Temporada | Nivell | Divisió | Posició | Copa del Rei |
| 1929/30 | 6 | 3a Reg. | — | |
| 1930/31 | 6 | 3a Reg. | 1r | |
| 1931/32 | 5 | 2a Reg. | — | |
| 1932-1940 | NP | NP | NP | |
| 1940/41 | 5 | 2a Reg. | 1r | |
| 1941/42 | 4 | 1a Reg. | — | |
| 1942/43 | 4 | 1a Reg. | — | |
| 1943/44 | 4 | 1a Reg. | — | 1a ronda |
| 1944/45 | 3 | 3a Divisió | 8è | |
| 1945/46 | 3 | 3a Divisió | 4t | |
| 1946/47 | 3 | 3a Divisió | 8è | |
| 1947/48 | 3 | 3a Divisió | 3r | 1a ronda |
| 1948/49 | 3 | 3a Divisió | 8è | 2a ronda |
| 1949/50 | 3 | 3a Divisió | 9è | |
| 1950/51 | 3 | 3a Divisió | 4t | |
| 1951/52 | 3 | 3a Divisió | 4t | |
| 1952/53 | 3 | 3a Divisió | 1r | |
| 1953/54 | 2 | 2a Divisió | 16è | 1a ronda |

## Referències

* ↑ BDFutbol. «Perfil». [Consulta: 29 juny 2021].
* ↑ La Futbolteca. «Història». [Consulta: 29 juny 2021].
# Sociedad Deportiva Indautxu

La Sociedad Deportiva Indautxu és un històric club esportiu bilbaí de futbol fundat el 1924 al barri d'Indautxu.

## Història

El primer Indautxu va desenvolupar a més del futbol seccions esportives de boxa, natació i hoquei herba. Desaparegué l'any 1929.
Acabada la Guerra Civil, l'Indautxu reapareix l'any 1940 lligat al col·legi bilbaí del mateix nom, així com als de les congregacions religiosos dels jesuites i els lluïsos.
La temporada 1943-44 aconsegueix l'ascens a Tercera Divisió i cap a finals dels anys cinquanta juga a la Segona Divisió. Va ser en la temporada 1958-59 quan l'equip va aconseguir la millor classificació de tota la seva història (tercer després del Valladolid i el Sabadell).
Posteriorment però, el club es reestructurà i començà la davallada. La temporada 1966-67 va retornar a Tercera i als inicis dels anys setanta va començar a enterrar-se en categories regionals.

## Palmarès

* Campionat d'Espanya d'Aficionats:
** 1945

## Referències

* ↑ The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. «Campeonato de Castilla de Aficionados». [Consulta: 19 novembre 2017].
# AGC

AGC té els següents significats:
* Agrupació Guerrillera de Catalunya, grup guerriller històric d'oposició al franquisme a Catalunya
* Conferència General Assíria (del seu nom en anglès Assyrian General Conference), organització política dels assiris de l'Iraq
* Arxiu de la Guerra Civil, arxiu de documents relatius a la Guerra Civil espanyola, amb seu a Salamanca
* AGC Bologna (de l'acrònim en italià Associazione Giuoco del Calcio), club de futbol de la ciutat de Bolonya (Itàlia)
* Autorail de gran capacitat, unitat múltiple de tren usada per la SNCF de França
* Apollo Guidance Computer, sistema informàtic incrustat utilitzat per les naus espacials del Programa Apollo
* Grup AGC (del seu nom en anglès Atypical Glandular Cells), grup de cinases lligades a proteïnes G
* Àcid gras cis, àcid gras insaturat que presenta isomeria cis de configuració
* Control automàtic de guany (del seu nom en anglès Automatic Gain Control), circuit electrònic destinat a controlar l'amplitud d'un senyal
* AGC també és el codi UCI del 3C Casalinghi Jet Androni Giocattoli, equip ciclista professional d'Itàlia
* AGC (Adenina-Guanina-Citosina) també és un dels triplets que codifica la serina, aminoàcid que es troba a les proteïnes
* AGC, nucli de galàxia actiu (AGN per les sigles en anglès) és una regió compacta al centre d'una galàxia que té una lluminositat més alta del normal en alguns o tots els espectres electromagnètics (en la longitud d'ona de ràdio, infraroig, òptic, ultraviolat, raigs X i/o raigs gamma)
# Actias artemis

Actias artemis (japonès 大水青蛾) és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels satúrnids (Saturniidae) pròpia del Japó, Corea, Xina, Índia i Malàisia. Té una gran semblança amb l'Actias luna.

## Imatges del seu cicle vital

* 2nd instar larva reared on American Sweetgum
* 2nd instar larva
* 4th instar larvae
* 5th instar larvae
* 5th instar larvae
* 5th instar larva
* Adult male

## Referències

* ↑ «BioLib - Actias artemis» (en anglès). [Consulta: 11 juny 2024].
# Acteu

Segons la mitologia grega, Acteu (grec antic: Ἀκταῖος) va ser un rei de l'Àtica, fill d'Erisictó, que va tenir tres filles: Agraulos, Herse i Pandros. Segons Pausànies, va ser el primer rei de l'Àtica, i fou succeït per Cècrops, marit d'Agraulos. En canvi, la Biblioteca d'Apol·lodor diu que el primer rei de l'Àtica fou Cècrops.
Va donar nom a la plana Actea.

## Referències

* ↑ Smith, William. «Actaeus». A: A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology.
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 8. ISBN 8429741461.
# Acadèmia Espanyola de Belles Arts de Roma

L'Acadèmia Espanyola de Belles Arts de Roma va ser una institució espanyola a Roma, Itàlia, fundada el 1873 i dependent de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, dedicada al foment de l'estudi i estímul de les belles arts i on es van formar grans pintors i escultors que van viatjar a la ciutat pensionats per l'Estat.
Va ser creada per iniciativa del polític i home de lletres Emilio Castelar i es va inaugurar a la seu de l'antic convent de San Pietro in Montorio en 1881 sota el regnat d'Alfons XII, sent-ne el director José Casado del Alisal, que havia succeït el primer d'ells, el famós pintor Eduardo Rosales. L'han dirigit també insignes artistes, historiadors o escriptors com ara Vicente Palmaroli, Marià Benlliure, Ramón María del Valle-Inclán, el Marquès de Lozoya, Antonio Blanco Freijeiro i Enrique Pérez Comendador.
Així mateix, pels seus estudis han passat noms destacats en els més diversos camps de la cultura destacant Joaquim Sorolla, Joaquín Valverde Lasarte, el Premi Pritzker Rafael Moneo, Luis Moreno Mansilla, Juan Francisco Casas, Antonio Zarco, Daniel Canogar, Sergio Belinchón, Antón García Abril, Germán Gómez González, Naia del Castillo, Juan Olivares, Guillermo Pérez Villalta, Manuel Sáez, Enric Simonet, Juan Navarro Baldeweg, Marià Benlliure, Ignasi Pinazo, Francisco Pradilla, Carmelo Pastor, José Moreno, Alberto Morell Sixto o Miguel Villarino.
Situada a San Pietro in Montorio, la seva estructura es va regular per última vegada el 1973, quan es va fer dependre del Govern d'Espanya i ja no de la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando.
El 1984 l'acadèmia com tal va desaparèixer, per incorporar-se a l'Escola d'Arqueologia, que va passar a denominar-se Acadèmia Espanyola d'Història, Arqueologia i Belles arts a Roma, dependent del Consell Superior d'Investigacions Científiques. El 1998 es va tornar a desdobar la secció d'Història i Belles arts, però integrant aquesta en l'Acadèmia d'Espanya a Roma, regulada definitivament el 2001 i dependent del Ministeri d'Afers Exteriors.

## Referències

* ↑ REAL DECRETO 1155/1986, DE 13 DE JUNIO, POR EL QUE SE MODIFICA EL REGLAMENTO DE LA ACADEMIA ESPAÑOLA DE BELLAS ARTES EN ROMA, APROBADO POR REAL DECRETO 1921/1984, DE 10 DE OCTUBRE, BOE n. 146 de 19/6/1986.
* ↑ REAL DECRETO 1565/1998, de 17 de julio, por el que se aprueba el Reglamento de la Academia de España en Roma, BOE n. 176 de 24/7/1998.
* ↑ REAL DECRETO 813/2001, de 13 de julio, por el que se aprueba el Reglamento de la Academia de España en Roma., BOE n. 168 de 14/7/2001.