OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La barraca (pel·lícula)

La barraca és una pel·lícula mexicana dirigida per Roberto Gavaldón en 1945 i basada en la novel·la homònima de Vicente Blasco Ibáñez.

## Argument

La pel·lícula narra les peripècies d'una família camperola de finals del segle xix per tirar avant el seu treball amb l'oposició i l'odi de la resta dels habitants del llogaret.

## Comentaris

Aquest film ocupa el lloc 36 dins de la llista de les 100 millors pel·lícules del cinema mexicà, segons l'opinió de 25 crítics i especialistes del cinema a Mèxic, publicada per la revista somos al juliol de 1994.

## Referències

* 1 2 «La barraca» (en castellà). Filmaffinity.com. [Consulta: novembre 2017].
* ↑ «Las 100 mejores películas del cine mexicano». Arxivat de l'original el 2002-11-25. [Consulta: 14 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa tècnica Arxivat 2009-02-07 a Wayback Machine. a la pàgina del cinema mexicà del ITESM
# La barca de Dante

La barca de Dante (en francès, La Barque de Dante o Dante et Virgile aux enfers) és una de les primeres pintures del romàntic francès Eugène Delacroix, i la que el va donar a conèixer. La pintura mostra personatges de l'Infern (La Divina Comèdia), de Dante Alighieri.
Va ser exposat al Saló anual de l'Acadèmia de Belles Arts de l'Institut de França a París, fet que va marcar l'entrada oficial de Delacroix entre els pintors. Malgrat que va ser un quadre subjecte a crítiques a la seva època, l'Estat francès el va comprar de seguida, i el llavors jove Adolphe Thiers va esdevenir ràpidament un fervent defensor de l'obra del pintor. Thiers va dir en veure el quadre: "El Sr. Delacroix ha rebut el geni". Actualment està exposat al Museu del Louvre.
Pels romàntics com Delacroix, ja no estava de moda pintar estàtues clàssiques però en canvi era vàlid llegir els clàssics per a inspirar-se directament a partir de la literatura. La idea era que els escriptors estrangers oferien una visió del món diferenta a, en el cas de Delacroix, els francesos, i que la lectura fomentava la imaginació. Una altra obra de Delacroix basada en la literatura clàssica és, per exemple, Medea furiosa.

## Notes i referències

* 1 2 Article escrit per Adolphe Thiers al Constitucional de 1822 sobre Delacroix i la seva obra La barca de Dante:"Cap quadre no revela millor al meu parer el futur d'un gran pintor que el del Sr. Delacroix. (...) No crec equivocar-me, el Sr Delacroix ha rebut el geni; que avanci amb seguretat, que es lliuri a immensos treballs, condició indispensable del talent; i el que li ha de donar més confiança encara és que l'opinió que sobre ell exprimeixo aquí és la d'un dels grans mestres de l'escola."
* ↑ "La barca de Dante" al Louvre
# Kōichi Saitō

Kōichi Saitō (斎藤 耕, Saitō Kōichi) (Tòquio 3 de febrer de 1929 - Hino, 28 de novembre de 2009) va ser un director de cinema i de fotografia, i guionista japonès.

## Carrera

Saitō va començar els estudis a la Universitat Rikkyo però va acabar graduant-se a la Col·legi de Fotografia de Tòquio (actualment Universitat Politècnica de Tòquio). Inicialment va treballar com a fotògraf de plató a Nikkatsu abans de llançar la seva pròpia companyia de producció, Saito Productions, i dirigir la seva primera pel·lícula, Tsubuyaki no Jō, "una pel·lícula independent de baix pressupost amb un gust visual que va obtenir comparacions amb Claude Lelouch i amb les pel·lícules de Richard Lester sobre The Beatles, inclosa A Hard Day's Night. Algunes de les seves primeres pel·lícules van ser de cinema juvenil amb música de Group sounds. A principis dels anys 70 va tenir protagonisme amb una sèrie de pel·lícules sobre joves que fugien o buscaven la seva identitat al camp. Va guanyar el premi al millor director als Premis de Cinema Mainichi de 1972. La pel·lícula Tsugaru jongarabushi va ser seleccionada com a la millor pel·lícula de 1973 a la crítica de Kinema Junpo. Saitō va continuar dirigint als anys setanta i també va fer alguns documentals. El 2000 va ser guardonat amb l'Orde del Sol Naixent (Classe 4a, Raigs d'Or amb Roseta).

## Filmografia

* 1967: Sasayaki no Jō (囁きのジョ)
* 1968: Omoide no yubiwa (思い出の指輪)
* 1968: Niji no naka no remon (虹の中のレモン)
* 1968: Chiisana sunakku (小さなスナック)
* 1969: Ochiba to kuchizuke (落葉とくちづけ)
* 1969: Aisuru ashita (愛するあした)
* 1969: Umi wa furimukanai (海はふりむかない)
* 1970: Tōkyō－Pari: Seishun no jōken (青春の条件 東京－パリ)
* 1970: Hatoba onna no burūsu (波止場女のブルース)
* 1971: Naikai no wa (内海の輪)
* 1971: Memai (めまい)
* 1971: Tabiji Ofukurosan yori (旅路 おふくろさんより)
* 1970: Kigeki: Hanayome sensō (喜劇 花嫁戦争)
* 1972: Yakusoku (約束)
* 1972: Tabi no omosa (旅の重さ)
* 1973: Kigeki: Koko kara hajimaru monogatari (喜劇ここから始まる物語)
* 1973: Hana shinjū (花心中)
* 1973: Tsugaru jongarabushi (津軽じょんがら節)
* 1974: Mushuku (無宿)
* 1975: Saikai (再会)
* 1975: Takehisa Yumeji monogatari: Koisuru (竹久夢二物語 恋する)
* 1976: Tōga (凍河)
* 1977: Shōkei (憧憬)
* 1977: Kisetsufū (季節風)
* 1978: Nagisa no shiroi ie (渚の白い家)
* 1979: Shiawase o sekai no tomo ni (幸せを世界の友に)
* 1980: Kōfukugō shuppan (幸福号出帆)
* 1988: Aoi sanmyaku '88 (青い山脈 ’８８)
* 1990: Ningen no sabaku (人間の砂漠)
* 1993: Bōkyō (望郷)
* 1999: Wakkanai hatsu: Manabiza (稚内発 学び座)
* 2001: Oyabun wa Iesu-sama (親分はイエス様)
* 2004: Onigiri: Arcadia monogatari (おにぎり ＡＲＣＡＤＩＡ物語)

## Referències

* ↑ «Saitō Kōichi». Nihon jinmei daijiten+Plus. Kōdansha. [Consulta: 27 juny 2011].
* 1 2 3 «Koichi Saito: film director and photographer». The Times, 25-01-2010 [Consulta: 27 juny 2011].
* ↑ «1972-nen». Mainichi Konkūru. [Consulta: 27 juny 2011].
* ↑ Gerow, Aaron. "Saito Koichi." Tangemania: Aaron Gerow's Japanese Film Page. 29 November 2009. Accessed 29 November 2009
* ↑ «Haru no hōshō to jokun». Cinema Topics Online, 29-04-2000. Arxivat de l'original el 29 de setembre 2011. [Consulta: 7 juliol 2011].
* ↑ Hideko Govaers, Reiko Inoue et La Cinémathèque française. . Cinémathèque française, p. 144.
# Kōichi Taira

Kōichi Taira (平良幸市, Taira Kōichi) fou un docent i polític japonés d'Okinawa. Entre els anys 1976 i 1978 va exercir com a segon governador democràtic d'Okinawa després de la reversió d'aquesta al Japó. Fou militant i president del Partit Socialista d'Okinawa (PSO).
Kōichi Taira va nàixer el 23 de juliol de 1909 a l'actual vila de Nishihara, al districte de Nakagami. L'any 1928 es graduà a l'Escola Normal d'Okinawa, posteriorment coneguda com a Universitat de les Ryūkyū. Abans de la Segona Guerra Mundial fou mestre d'escola a Okinawa. Després de la guerra, amb Okinawa segregada del Japó ocupada per l'exèrcit dels EUA, Taira es va unir el 1950 al recentment creat Partit Socialista d'Okinawa (PSO), on va ser secretari i president del partit. Després d'exercir com a membre del Parlament de les Ryūkyū, de l'Assemblea Prefectural d'Okinawa i com a president d'aquesta darrer, Taira es postulà l'any 1976 com a candidat a governador per la coalició d'esquerres (PSO-PSJ-PCJ).
Durant el seu mandat com a governador, va seguir la política del seu predecessor al càrrec, Chōbyō Yara. Les seues polítiques principals van ser la formulació d'un projecte de llei per a la conversió de terrenys de bases militars nord-americanes, el foment de la indústria local amb la planificació d'un festival industrial a Okinawa, la planificació del que més tard seria el Monocarril Urbà d'Okinawa, l'establiment de la facultat de medicina de la Universitat de les Ryūkyū i la difusió cultural a les illes més llunyanes de la prefectura. No obstant això, Taira va renunciar al càrrec el novembre de 1978 després de patir un infart cerebral a Tòquio quan havia anat a negociar les inversions en transport amb el govern central.
Va morir el 5 de març de 1982, amb 72 anys. L'any 1995, la seua vídua, Umeko Taira va donar els documents personals del seu home a l'Arxiu Prefectural d'Okinawa, qui va posar a disposició del públic el contingut l'any 2005.

## Referències

* ↑ http://www.nga.gr.jp/app/chijifile/generations/47/
* ↑ https://kunitori-jp.net/governor-okinawa/
* ↑ 翁長知事、辞職へ　職務代理者に謝花副知事　知事選前倒しも琉球新報
# Lady Starlight

Colleen Martin (Nova York, 23 de desembre de 1975), professionalment anomenada Lady Starlight, és una DJ, cantant i ballarina estatunidenca.
Es va donar a conèixer per ser una de les amigues de l'ara famosa Lady Gaga, amb la qual va començar la seva carrera musical, i ha realitzat també nombroses col·laboracions amb la banda de pop-rock Semi Precious Weapons i el DJ Surgeon.

## Biografia i carrera artística

Colleen va conèixer Lady Gaga a l'estiu de 2006, quan les dues tenien una presentació en un bar poc conegut de Nova York, amb un xou de rock integrant-hi el piano. Totes dues amb el sobrenom de Lady, van establir una relació amistosa i musical. Totes dues van participar en el festival Lollapalooza 2007, interpretant temes com «Disco Heaven», que després formaria part de l'àlbum debut de Lady Gaga, The Fame. En col·laboració amb Gaga, Starlight va obrir concerts del Monster Ball Tour i va participar en el reconegut Born This Way Ball World Tour (2012-2013) com a telonera. També va col·laborar com a DJ a la gira Artrave: The Artpop Ball Tour.

## Art i influències

Colleen ha esmentat una vegada i una altra,que les més grans inspiracions musicals per a ella van ser i són bandes reconegudes del metal com Iron Maiden i Judas Priest, en no deixar d'homenatjar-los els seus vestuaris o sons instrumentals. La seva carrera musical sempre ha estat acompanyada de solos de guitarra elèctrica, interludis en bateria i últimament treballs com a DJ. El seu show al Born This Way Ball World Tour consistí en una plataforma giratòria en què vestida de mòmia i vestits excèntrics ballava balades i temes de heavy metal, canviant el seu vestuari cada vegada que es reproduïa un tema i representant i actuant la lletra dels temes presentats, tot això mentre la banda The Darkness es preparava per obrir l'entrada de Lady Gaga.

## Polèmica

El 2010 es van filtrar fotos de Gaga amb Colleen en postures sexuals, la qual cosa va desencadenar la polèmica als mitjans. Aquestes fotografies van ser fetes entre els anys 2006 i 2007, quan cap de les dues era famosa.

## Discografia

* 2014: Operator

## Referències

* ↑ Alpañés, Enrique «De teloneros de Lady Gaga a embajadores del 'techno' en Ibiza» (en castellà). El País [Madrid], 29-06-2016. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Lady Gaga: Just Dance: The Biography
* ↑ Teloneros de Lady Gaga en Paraguay
* ↑ «Lady Gaga's Opening Acts for Born This Way Ball in America». Arxivat de l'original el 2016-11-11. [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ «DJ by Lady Starlight». Arxivat de l'original el 2020-12-05. [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ Publican fotos de Lady Gaga con una mujer - Estereo Plata
# Akodon boliviensis

Akodon boliviensis és una espècie de mamífer rosegador en la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 2.500 i 5.000 msnm a l'Argentina, Bolívia i el Perú. Els seus hàbitats naturals són els herbassars, els matollars, els medis pertorbats i els camps de conreu. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Dunnum, J.; Vargas, J.; Bernal, N.; Zeballos, H.; Vivar, E.; Patterson, B.; Pardiñas, U.; Jayat, J. P. Akodon boliviensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 19 novembre 2014.
# La Miquelona

La Miquelona o Ca la Miquela fou una masia del terme municipal del Figueró, pertanyent a la comarca del Vallès Oriental.
Les poques restes conservades són a la dreta del Congost i també a la dreta del torrent dels Fondos del Bac, al nord-oest del terme, molt a prop del límit amb Sant Martí de Centelles i amb Sant Quirze Safaja. És també a llevant del Salt del Prat, al nord del Prat i del Castell de Montmany.
Fou abandonada a la darreria del segle xix o el principi del segle xx.

## Referències

* 1 2 «La Miquelona | Mapes de Patrimoni Cultural». [Consulta: 6 febrer 2022].

## Enllaços externs

* La Miquelona en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alentejo Litoral

L'Alentejo Litoral és una subregió estadística portuguesa, part de la Regió de l'Alentejo, dividida entre el Districte de Setúbal i el Districte de Beja. Limita al nord amb la Península de Setúbal i l'Alentejo Central, a l'est amb el Baixo Alentejo, al sud amb l'Algarve i a l'oest amb l'oceà Atlàntic. Àrea: 5 261 km². Població (2001): 99 976 (Estimació per a 2005: 97 636).
Comprèn 5 concelhos:
* Alcácer do Sal
* Grândola
* Odemira
* Santiago do Cacém
* Sines
Els principals nuclis urbans són les ciutats de Sines i Vila Nova de Santo André (ael concelho de Santiago do Cacém) i, de menys importància, Santiago do Cacém i Alcácer do Sal.

## Enllaços externs

* http://www.litoral-alentejano.com Arxivat 2017-09-20 a Wayback Machine.
# Levin

«Levin» té aquests significats:
* Levin versió del model Toyota Corolla
* Levin (guitarra), fabricant de guitarres suec.
* Toponímia:
** Levin (Nova Zelanda), ciutat de Nova Zelanda
** Levin o Lebena, jaciment arqueològic a la costa sud de Creta
* Biografies:
** Aleksandr Levin (1871 – 1929), jugador d'escacs rus
** Tony Levin (1946, Boston), baixista de rock
** Gilbert Levin, enginyer estatunidenc
** Simon A. Levin (Baltimore, EUA, 1941), ecòleg estatunidenc
# Levinka

Levinka (en rus: Левинка) és un poble de l'óblast de Tula, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 264 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Тульской области от 14 марта 2005 года № 555-ЗТО «О переименовании муниципального образования „город Богородицк и Богородицкий район“ Тульской области, установлении границ, наделении статусом и определении административных центров муниципальных образований на территории Богородицкого района Тульской области»». Arxivat de l'original el 2021-11-23.
* ↑ «Закон Тульской области от 27 декабря 2007 года N 954-ЗТО «Об административно-территориальном устройстве Тульской области»». Arxivat de l'original el 2017-04-27.
* ↑ ОКАТО Plantilla:ОКАТО
* ↑ «Церковь Параскевы Пятницы (1834г.) в Балахне». Arxivat de l'original el 2015-04-02.
# Al-Afrasiyab

Al-Afrasiyab fou una dinastia de paixes de Bàssora.
La va fundar Afrasiyab, dels que s'ignora el seu origen ètnic; només se sap que va comprar el govern al paixà local vers el 1612. Afrasiyab va morir el 1624/1625 i el va succeir el seu fill Ali Paixà; en aquell moment els perses estaven atacant la ciutat però Ali els va poder rebutjar; un segon atac persa el 1629 fou igualment rebutjat. Ali en canvi no va participar en les lluites entre turcs i perses per Bagdad, i va conservar la seva província governant com a virtual sobirà independent.
Vers el 1652 el va succeir el seu fill Husayn Paixà, però alguns conflictes interns foren aprofitats per Murtada Paixà de Bagdad per expulsar a Husayn, que fou substituït pel seu oncle Ahmad Paixà, germà d'Ali (1654), però al cap de molt poc, encara el mateix 1654, Murtada va fer executar a Ahmad i el poble i les tribus es van revoltar, i van restaurar a Husayn Paixà.
Vers el 1664 va fer una expedició per apoderar-se d'Al-Hasa i al cap d'uns mesos (1665) fou atacat per Uzun Ibrahim Tawil Paixà de Bagdad (1665). Després d'un setge, probablement d'Al-Kurna, Husayn va abdicar en el seu fill Afrasiyab II, que era menor d'edat, però va restar com a regent, però finalment fou derrotat i enderrocat per Qara Mustada Firari Paixà de Bagdad que va restablir el poder otomà efectiu al territori el 1668.

## Llista de governants

* Afrasiyab I 1612-1625
* Ali Paixà 1625-1652
* Husayn Paixà 1652-1654
* Ahmed Paixà 1654
* Murtada Paixà de Bagdad 1654-1655
* Husayn Paixà (restaurat) 1654-1666, regent 1666-1668
* Afrasiyab II 1666-1668

## Bibliografia

* S. H. Longrigg, Four Centuries of Modern Iraq, Oxford 1925
* Gibb, H.A.R. «Afrāsiyāb». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 21 de maig de 2016 <http://www.encquran.brill.nl/entries/encyclopaedia-of-islam-2/afrasiyab-SIM_0343>
# Lex Fridman

Lex Fridman (Buston, Ghafurov, 15 d'agost de 1983) és un informàtic russoestatunidenc, presentador de pòdcasts i investigador a l'Institut de Tecnologia de Massachusetts (MIT). Fridman és més conegut per la seva sèrie de pòdcasts i vídeos a YouTube on entrevista a una àmplia varietat de convidats, incloent-hi científics, matemàtics, historiadors, comentaristes polítics, autors, filòsofs, economistes i artistes.

## Referències

* ↑ «Lex Fridman - YouTube». [Consulta: 19 juny 2023].
* ↑ «Research Staff» (en anglès). [Consulta: 19 juny 2023].
# La Tala

La Tala és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 182 | 151 | 135 | 122 |
# Ait Ichou

Ait Ichou (en àrab آيت إيشو, Āyt Īxxū; en amazic ⴰⵢⵜ ⵉⵛⵛⵓ) és una comuna rural de la província de Khémisset, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 1.809 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Laònit

Laònit (en grec antic Λαόνυτος) va ser, segons la mitologia grega un fill d'Èdip i de Jocasta.
Algunes tradicions antigues diuen que Èdip i Jocasta van tenir dos fills, Laònit i Fràstor, i tots dos van morir en la lluita que van mantenir els tebans contra els minies i el seu rei Ergí. Segons aquesta versió, Èdip hauria tingut una segona esposa, Eurigania, i va ser amb ella amb qui va tenir Etèocles i Polinices, Antígona i Ismene, a més d'una altra filla, Astimedusa.

## Referències

* ↑ «Oedipus | Facts, Information, and Mythology». [Consulta: 9 juliol 2021].
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 313. ISBN 9788496061972.
# Aldo Cavalli

Aldo Cavalli (Maggianico di Lecco, LC, Llombardia, 16 d'octubre de 1946) és un religiós italià, arquebisbe titular de Vibo, és actualment el nunci apostòlic (ambaixador de la Santa Seu) als Països Baixos.

## Formació

Va cursar els estudis al Seminari menor de Bèrgam, i els de Teologia al Seminari Pontifici Romà Major.
Va ser ordenat sacerdot a Bèrgam el 18 de març de 1971. Des de 1971 a 1975 va desenvolupar la seva activitat pastoral com a Professor de Lletres al Seminari menor de Bèrgam, freqüentant al mateix temps la facultat de ciències polítiques i socials de la Universitat Catòlica del Sagrat Cor de Milà.
En 1975 va ser enviat pel Bisbe a l'Acadèmia Pontifícia Eclesiàstica, on va romandre durant quatre anys fins a 1979. És Llicenciat en teologia i Dret canònic i graduat en ciències polítiques i socials.

## Activitat diplomàtica

En 1979 va ser enviat a la nunciatura apostòlica a Burundi, com a Secretari d'aquesta mateixa nunciatura. Va romandre a Burundi durant quatre anys i el 1983 va ser cridat a col·laborar en la Secretaria d'Estat de la Santa Seu.
Va exercir la seva labor en la Ciutat del Vaticà fins a 1996, quan papa Joan Pau II el va nomenar nunci apostòlic a Angola i São Tomé i Príncipe. Va rebre l'ordenació episcopal en la catedral de Bèrgam el 26 d'agost de 1996 de mans del Cardenal Angelo Sodano, Secretari d'Estat.
Va romandre en el càrrec de Representant de Papa a Angola i São Tomé i Príncipe fins al 26 de juny de 2001, quan el Papa elo va nomenar nunci apostòlic a Xile. El 29 d'octubre de 2007 és nomenat nunci apostòlic per Benet XVI a Colòmbia.
Va ser Designat el 16 de febrer de 2013 com a Nunci apostòlic a Malta pel papa Benet XVI. El 21 de març de 2015, el Papa Francesc el va designar com a nou Nunci Apostòlic als Països Baixos, deixant la nunciatura de Malta i Líbia en seu vacant.

## Referències

* ↑ Currículum agcatholic.org
* ↑ El Papa nombró a monseñor Aldo Cavalli como nuevo nuncio apostólico en Colombia
* ↑ Mons. Aldo Cavalli, Nuncio Apostólico en Colombia
* ↑ El Papa Benedicto XVI designó a Mons. Aldo Cavalli como Nuncio Apostólico de Malta
* ↑ From the island and the desert, a new Nuncio to the Netherlands
# Altoona (Florida)

Altoona és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 88 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Altoona tenia 88 habitants, 39 habitatges, i 26 famílies. La densitat de població era de 75,5 habitants per km².
Dels 39 habitatges en un 20,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,5% hi vivien parelles casades, en un 5,1% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,3% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.143 $ i la renda mediana per família de 58.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.000 $ mentre que les dones 40.417 $. La renda per capita de la població era de 16.939 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Altoona». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Altoona». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alain Esclopé

Alain Esclopé (Clairà, 18 de maig del 1942) és un polític rossellonès, membre del partit Cacera, Pesca, Natura i Tradicions. Va ser diputat europeu del 1999 al 2004 dins del grup de l'Europa de la Democràcia i de la Diversitat.

## Biografia

President de la Federació de caçadors dels Pirineus Orientals, va ser elegit diputat al Parlament europeu el 1999 en la llista de l'Europa de la Democràcia i de la Diversitat que encapçalava Jean Saint-Jossé. El 2004 figurava en primer lloc a la llista dels "caçadors" a les eleccions del Llenguadoc-Rosselló però només obtingué un 5% dels vots emesos i no sortí elegit. Paralel·lament va ser derrotat a les eleccions cantonals del Llenguadoc-Rosselló pel cantó de Sant Pau de Fenollet per Pierre Estève i en l'actualitat no ocupa cap càrrec polític, si bé continua presidint (2010) la federació de caça de la Catalunya del Nord.

## Mandats

* 20/07/1999 - 19/07/2004: diputat europeu
* Conseller regional del Llenguadoc-Rosselló

## Distincions

* Cavaller de l'Orde Nacional del Mèrit

## Referències

* ↑ Això no són una eleccions, és una marató, marianne2.fr, 15 de març del 2004 (francès)
* ↑ Resultats de les eleccions regionals del 21 de març del 2004 (Llenguadoc-Rosselló) en la plana del Ministeri de l'Interior francès (francès)
* ↑ Resultats de l'elecció cantonal del 21 de març del 2004 en la seu web del Ministeri de l'Interior francès (francès)
* ↑ Ressenya del 2009 amb el nomenament Arxivat 2010-11-22 a Wayback Machine. (francès)