OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ozama

* Per a altres significats, vegeu «Fortalesa Ozama».
L'Ozama és un riu de la República Dominicana. - en taíno Ozama, significa aigües navegables o aiguamolls. Neix a la muntanya de Loma Siete Cabezas en el terme de Villa Altagracia, a la serra de Yamasá, a l'interior del país; i desemboca al mar Carib. La seva desembocadura al mar Carib a Santo Domingo, fa aproximadament 206 metres d'amplada. Tot i que una mica més endavant hi ha la barrera artificial del Far de San Soucy, es considera que la desembocadura és el punt on antigament desembocava el riu, on hi ha la Fortalesa Ozama i el Port de Santo Domingo. Per la seva mida, la conca hidrogràfica de l'Ozama és considerada la quarta de la República Dominicana. Els afluents principals són pel marge esquerre el Savita, el Yabacao i pel marge dret el riu la Isabela

## Referències

* 1 2 3 González, Geraldino (1992). Ríos y Arroyos de la República Dominicana (in Spanish). Santo Domingo: Editora Educativa Dominicana, 19-20.

## Enllaços externs

* http://kiskeya-alternative.org/publica/eleuterio/chatarras.htm
* http://kiskeya-alternative.org/publica/eleuterio/ozama2411.htm
* http://html.rincondelvago.com/rios-principales-de-la-republica-dominicana.html
* http://www.ozamard.org/p/escuela-verde.html Arxivat 2012-07-13 a Wayback Machine.
# PSM-Entesa Nacionalista

* Per a altres significats, vegeu «PSM».
PSM-Entesa Nacionalista (acrònim PSM-EN) és una federació de partits polítics illencs creada el 1998 i formada pel Partit Socialista de Mallorca-Entesa, el Partit Socialista de Menorca, l'Entesa Nacionalista i Ecologista d'Eivissa, els Independents d'Artà i l'Assemblea per Sant Joan.

## Referències

* ↑ Petra, Magdalena Serra. «El PSM y Entesa se fusionan en un partido con el respaldo del 92% de los afiliados» (en castellà), 24-02-2013. [Consulta: 22 març 2023].

## Enllaços externs

* PSM-Entesa Nacionalista
# Oscar Luigi Scalfaro

Oscar Luigi Scalfaro (AFI ['skalfaro]) (Novara, 1918 - Roma 2012) fou un polític italià, President de la República Italiana (1992-1999), membre del partit de la Democràcia Cristiana, (DC).

## Naixement i estudis

Va néixer el 9 de setembre del 1918, a Novara a la Regió Italiana del Piemont. Llicenciat en Dret per la Universitat Catòlica del Sagrat Cor de Milà, va accedir a la magistratura.

## Inicis i vida política

En finalitzar la Segona Guerra Mundial, el 1945, va afiliar-se a Acció Catòlica, que va ser integrat a Democràcia Cristiana. Va ser elegit diputat per aquest partit a l'assemblea constituent de 1946 i a l'assemblea Legislativa de 1948.
Va ser secretari i vicepresident del grup parlamentari de Democràcia Cristiana a la Cambra de Diputats i va ser vicepresident de la cambra (1975-1983).
Va ser nomenat Ministre de Transports i d'acció civil, en els governs de: Aldo Moro, Giovanni Leone, Mariano Rumor i Giulio Andreotti (1968-1972), també va ser Ministre d'Educació en el govern d'Andreotti (1972-1973, i Ministre de l'Interior (1983-1987).
El 24 d'abril de 1992, Scalfaro va ser elegit President de la Cambra de Diputats, i arran de la inesperada dimissió del President de la República Francesco Cossiga, va ser candidat de consens de les forces polítiques per a succeir-lo, va ser designat novè President de la República el 25 de maig de 1992.

## President de la República (1992-1999)

Scalfaro, situat en aquell moment a l'esquerra del DC, va mostrar-se un enemic inflexible de la corrupció política en l'època que van desenvolupar-se nombrosos processos judicials anti-corrupció. Va negar-se com a President de la República, a sancionar decrets per a limitar aquestes processos com desitjava el govern. Scalfaro no va vincular-se a cap partit polític al desaparèixer el Partit de la Democràcia Cristiana i va convertir-se en un referent polític per a la ciutadania Italiana.
Scalfaro va realitzar una visita a Etiòpia el 1997, a la que va demanar perdó per les atrocitats comeses per l'exèrcit italià quan va envair el país el 1935.
El 15 de maig de 1999, Scalfaro va dimitir alguns dies abans que acabés el seu mandat. Passant a ser expresident i senador vitalici.

## Enllaços externs

* (italià) Presidència de la República
# Oskar Danon

Oskar Danon (Sarajevo, Bòsnia i Hercegovina (en aquell moment Imperi Austrohongarès, 7 de febrer de 1913) és un director d'orquestra bosnià.
Rep la seva formació musical a Praga, al Conservatori de la Universitat, on es doctora en Musicologia entre 1933 i 1938. En tornar a la seva ciutat natal és nomenat director d'orquestra del Teatre (1938-1941). Durant la Segona Guerra Mundial participa en la resistència i no reprèn les seves activitats musicals fins al 1945, any en què es fa càrrec de la direcció general de l'Òpera i de la Filharmonia de Belgrad.
A partir de 1960 renúncia a les seves funcions directives i es limita a la direcció de l'orquestra de l'Òpera. En aquesta mateixa època és també professor de l'Acadèmia de Música de Belgrad i director de l'orquestra de l'Òpera de Viena.
Oskar Danon va adquirir gran prestigi en el repertori líric rus. Fins i tot va ser convidat a l'URSS per gravar algunes obres. Va fer el primer enregistrament integral de El príncep Ígor el 1955. A París va dirigir a l'Òpera el Borís Godunov el 1960.
La temporada 1962-1963 va dirigir al Liceu Don Quichotte i Eugeni Onegin, produccions de l'Òpera de Belgrad.

## Referències

* ↑ Pâris, Alain. Dictionnaire Des Interprètes Et De L'interprétation Musicale Au Xxe Siècle. París: R. Laffont, 1997. ISBN 2221080645.
# Palau de Soestdijk

El Palau de Soestdijk és una de les quatre residències oficials de la família reial neerlandesa. Fou al llarg de sis dècades la residència preferida de la reina Juliana I dels Països Baixos i del seu marit, el príncep Bernat de Lippe-Biesterfeld.
Format per un cos central del qual es desprenen dues ales, el palau es troba al municipi neerlandès de Soest a la província d'Utrecht.
Fou construït l'any 1678 per l'arquitecte Maurits Post per tal de convertir-se en un pavelló de caça per a l'stadhouder Guillem III d'Orange-Nassau. Durant les guerres napoleòniques, el palau fou ocupat per les forces franceses i no fou fins al final de la guerra que retornà en mans de la família reial neerlandesa. Durant la contesa patí un greu espoli.
L'any 1971 la propietat del Palau passà a mans de l'Estat neerlandès, tot i que romangué per a ús de la família reial neerlandesa.
# Osman III

Osman III (turc otomà: عثمان ثالث, ‘Osmān-i sālis) (2 de gener de 1699 – 30 d'octubre de 1757) va ser soldà de l'Imperi Otomà des de 1754 fins a la seva mort 3 anys més tard.
Fill de Mustafà II (1695-1703) i germà petit de Mahmut I (1730-54) va pujar al tron a la mort del seu germà el 14 de desembre de 1754. Un dels trets destacables del seu breu regnat va ser la creixent intolerància envers els ciutadans de l'Imperi no musulmans (els cristians i els jueus van ser obligats a portar vestimentes distintives). Exteriorment la pau iniciada després del tractat de Belgrad de 1739 va continuar. A les zones frontereres es van produir algunes revoltes, mostra de la debilitat de l'imperi.
Com era tradició en la família reial, Osman III havia passat gairebé tota la seva vida presoner al kafes, els departaments del Palau de Toptaki plens de luxes on els parents del soldà hi eren tancats per evitar que usurpessin el tron. Probablement va ser aquesta reclusió dins d'un harem la causa que durant el seu regnat Osman III manifestes un odi visceral envers la música i les dones: va expulsar tots els músics de palau, i portava unes sabates de ferro perquè totes les serventes el sentissin acostar i poguessin apartar-se del seu pas per no ser vistes. També promulgà una llei que obligava a les dones de l'Imperi a portar el vel.
Va canviar sis vegades de gran visir (més el que va trobar en funcions, en total set); va fer executar a Nişancı Ali Pasha (gran visir del 24 d'agost de 1755 al 23 d'octubre de 1755) que havia estat el seu favorit. El més destacat dels grans visir fou Koca Mehmed Ragıp Pasha (13 de desembre de 1756 a 8 d'abril de 1763). El 1755 i 1756 es van produir grans incendis a la capital. Va morir a Istanbul el 30 d'octubre de 1757.

## Referències

S. J. Shaw, History of the Ottoman empire and modern Turkey, Cambridge, 1976
# Pantoc

En construcció naval, s'anomena pantoc a la zona corba d'unió entre el costat i el fons del buc d'un vaixell. Vist des de l'interior és la zona d'acoblament dels elements estructurals anomenats varengues (fons) i les quadernes (laterals). És allà on s'instal·len les anomenades quilles de balanç.

## Referències

* ↑ pantoc a Optimot

## Vegeu també

* Avarament
* Drassana
* Grada
# Panòrpids

Els panòrpids (Panorpidae) són una família de mecòpters. Aquesta família conté més de 350 espècies. Tenen entre 9 i 25 mm de longitud.

## Gèneres

* Leptopanorpa MacLachlan, 1875 (12 espècies)
* Neopanorpa Weele, 1909 (ca. 110 espècies)
* Panorpa Linnaeus, 1758 (ca. 240 espècies)
* Sinopanorpa Cai et Hua in Cai, Huang et Hua, 2008 (3 espècies)

## Referències

* ↑ «Panorpidae». catalogueoflife.org. [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ «Panorpidae». mindat.org. [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ Montserrat, Victor. «Els mecòpters: mosques escorpí i afins». Gran Enciclopèdia Catalana - Història Natural del PPCC. [Consulta: 27 març 2022].
* ↑ «Family Panorpidae - Common Scorpionflies». bugguide.net. [Consulta: 27 març 2022].
# Oued Ifrane

Oued Ifrane (en àrab واد إيفران, Wād Ifrān; en amazic ⵡⴰⴷ ⵉⴼⵔⴰⵏ) és una comuna rural de la província d'Ifrane, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 10.805 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Parc del G5

El Parc del G5 és un parc situat al barri de Montigalà de Badalona. Fou inaugurat l'any 2003. Ocupa una extensió de 4,2 ha, està delimitat pel carrer d'Anna Tugas, el camí de Sant Jeroni de la Murtra i la travessera de Montigalà, amb accés en tot el seu perimetre; constitueix una continuació del parc de Montigalà.
És un parc d'estil paisatgístic de caràcter autòcton, on també s'admet que s'incorpori la vegetació espontània del lloc. Els camis són fets de sauló, però també amb llambordes de junta oberta, entapissat amb gespa i praderia. Els murs són de terra armada i els talussos estan reforçats amb escullera.
Cal destacar que a més del pas de vianants, totalment accessible a tothom, hi ha espais del parc que admeten trànsit rodat i d'altres són estrictament només per a vianants o bé bicicletes, estant integrat al parc un carril bici. Com a equipaments també compta amb una zona de jocs infantils i una de petanca.

## Transport

S'hi pot arribar amb la línia d'autobús B2, operada per TUSGSAL.

## Referències

* 1 2 3 Ajuntament de Badalona. «Parc del G5-Dades bàsiques». Arxivat de l'original el 3 de març 2014. [Consulta: 23 juny 2013].
* 1 2 3 Ajuntament de Badalona. «G5». Arxivat de l'original el 14 de desembre 2013. [Consulta: 23 juny 2013].
# Papa Valentí

Valentí I (Roma ? – 16 de novembre del 827) fou un Papa de l'Església catòlica, que ocupà el seu càrrec l'any 827.
El seu pare era Pere Leucio. Va ser creat cardenal diaca pel Papa Pasqual I i nomenat Papa l'1 de setembre del 827. El seu nomenament va ser per saltum, que vol dir que va passar de ser diaca a ser bisbe sense passar pel sacerdoci. Per això, quan ja era Papa va esdevenir sacerdot i bisbe.
A diferència del seu antecessor, la seva elecció va comptar amb el suport tant de la noblesa com del poble en considerar-lo "clement i pietós". El seu breu pontificat va durar quaranta dies segons el Liber Pontificalis i trenta segons els Annals d'Einhart, esdevenint el Papa número 100. El seu cos fou enterrat al Vaticà.

## Referències

* 1 2 Emilio Moreno Cebada. Historia de la Iglesia, 2: desde su establecimiento hasta el pontificado de Pio IX. Biblioteca ilustrada de Espasa Hermanos, 1867, p. 334–.
# Papa Stour

Papa Stour és una illa localitzada a l'arxipèlag de les Shetland, a Escòcia. L'illa té una població d'unes 20 persones, algunes de les quals han immigrat des d'una petició per a residents en els anys 70. El principal assentament de l'illa és Biggings, des d'on hi ha ferries que parteixen cap a West Burrafirth, a l'illa de Mainland.
L'illa ocupa una superfície de 828 hectàrees i la seva altitud màxima sobre el nivell del mar és de 87 metres.
El costat oest de l'illa és un lloc d'especial interès científic i els mars que envolten l'illa són una zona especial de conservació.

## Història

El nom de l'illa deriva del nòrdic antic Papey Stóra, que significa "gran illa dels papar" (monjos gaèlics), en distinció a Papa Little
Papa Stour és el tema d'un manuscrit redactat en 1299 en nòrdic antic, que constitueix el document sobre les Shetland més vell encara conservat. El manuscrit narra el dramàtic incident a la casa del duc Hakon Magnusson, posteriorment rei Hakon V de Noruega.
L'any 2005 la població havia caigut fins als 20 habitants, després de seriosos desacords entre els illencs que van arribar als tribunals, i que va propiciar que un cert nombre de persones abandonés l'illa i l'escola tanqués. .

## Referències

Papa Stour and 1299: Commemorating the 700th Anniversary of Shetland's First Document, Barbara I. Crawford ISBN 1-898852-83-9
* ↑ Haswell-Smith, Hamish. The Scottish Islands. Edinburgh: Canongate, 2004. ISBN 978-1-84195-454-7.

## Enllaços externs

* Llibre sobre el manuscrit de 1299 Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine.
* Fotos de Papa Stour, per Conrad Arxivat 2016-01-09 a Wayback Machine.
* Papa Stour - Historia i mapa Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* Papa Stour - Guia Arxivat 2013-01-06 at Archive.is
# Papa Urbà I

Urbà I (Roma, ? - Roma, 23 de maig de 230) va ser el dissetè bisbe de Roma, el seu pontificat s'inicia amb la seva elecció el 222 i finalitza amb la seva mort el 230. Segons la tradició, mor com a màrtir i és venerat com sant en diverses confessions cristianes.

## Biografia
### Orígens

S'afirma que Urbà va néixer a Roma i era fill de Poncià.
En termes generals, no se sap gran cosa de la seva vida i història, en alguns casos relats llegendaris. A Alemanya, el consideren el sant patró de la viticultura; durant l'edat mitjana hom l'invocava per trobar remei contra les tempestes, la gota i l'embriaguesa.

### Pontificat

Vers l'any 222 va ser elegit bisbe de Roma per succeir a Calixt I. El seu pontificat, de vuit anys de durada, va ser en un clima de pau relativa per a l'Església primitiva, durant el regnat de l'emperador Alexandre Sever, tolerant amb els cristians.
En aquesta època, precisament, augmenten i creixen les catacumbes romanes i suggereix que la comunitat cristiana va tenir el suport de l'emperador; Alexandre va permetre la construcció d'una nova església en uns terrenys reivindicats pels taverners de Roma, considerant que aquell seria un lloc ideal per a la veneració del déu cristià.
Tanmateix, el cisma d'Hipòlit de Roma, com a antipapa, va continuar, però suposadament no va haver-hi cap mena d'enfrontament directe entre aquest i Urbà.

### Mort

Segons la tradició, fou martiritzat clavant-li un clau dinal enmig del cervell, per això se l'invoca contra els mals de cap, les migranyes i les febres. Sobre la seva mort i lloc d'enterrament hi ha diverses visions. La més tradicional és que va morir martiritzat i després va ser enterrat a les catacumbes de Sant Calixt. Una segona visió afirma que Urbà, probablement, va morir per causes naturals el 23 de maig de 240, per a després ser enterrat a la Catacumba de Pretextat, a la Via Àpia i considera que l'Urbà enterrat a la de Sant Calixt és un altre bisbe. Tanmateix, també se l'ha confós amb un altre Urbà, que va ser enterrat a la Via Nomentana, prenent com a certes les Actes de santa Cecília i no el Liber Pontificalis.
Actualment, la seva festivitat se celebra el 25 de maig, bé que fins a 1969 s'havia celebrat el 9 d'agost.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Guiley, 2001, p. 336.
* ↑ Amades, Joan. Costumari català : el curs de l'any. Volum III. Corpus - Primavera. Barcelona: Salvat, 1952, p. 658-659.
* 1 2 3 Farmer, 2004, p. 516.

## Bibliografia

* Farmer, David Hugh. The Oxford Dictionary of Saints (en anglès). Oxford: Oxford University Press, 2004. ISBN 0-19-860949-3.
* Guiley, Rosemary. The Encyclopedia of Saints (en anglès). Nova York: Visionary Living, 2001. ISBN 0-8160-4133-4.
# Partit Laborista Georgià

El Partit Laborista Georgià (georgià საქართველოს ლეიბორისტული პარტია Sakartvelos Leoboristuli Partia, SLP) és un partit polític de Geòrgia. Va ser fundat el 1995 per l'advocat Shalva Natelashvili, qui va ser fins a 2003 un dels polítics més populars del país.

## Programa

El Partit Laborista advoca per una postura socialista a favor de l'assistència sanitària gratuïta, educació gratuïta i serveis socials gratuïts. S'oposa a la privatització d'empreses estratègiques, que es troben en propietat de l'Estat de Geòrgia. També es va manifestar en contra de la intervenció militar de Geòrgia a la guerra d'Iraq.

## Història

A les eleccions locals de Geòrgia de 1998 i 2002 va aconseguir bons resultats. Al Consell de la Ciutat de Tbilisi té 16 dels 49 escons. A les eleccions legislatives georgianes de 1999 van obtenir només el 6,82% dels vots, sense arribar al llindar del 7%. Fins i tot durant les eleccions legislatives georgianes de 2004 va obtenir únicament el 3,89% dels vots, guanyant només 4 diputats per mandat directe. A les eleccions locals d'octubre de 2006 va assolir una mitjana del 6,42% dels vots.
Durant la Revolució Rosada de novembre de 2003 es va posar contra els insurgents, i el 2004 va cridar a la població a la desobediència civil contra el govern, advertint contra una suposada amenaça a Geòrgia dels EUA i els grups pressió jueus i armenis per tal que el país adopti la seva cultura, religió i educació. Això li va donar una quota de popularitat molt baixa. Des del 2006, però ha augmentat a mesura que disminueix la del govern (pel febrer de 2006 se situava en una intenció de vot del 17,5% contra el 16,6% del Moviment Nacional Unit.
Durant les protestes georgianes de 2007 va donar suport al Consell Nacional, però quan es convocaren les eleccions legislatives georgianes de 2008 decidí no formar part de l'Oposició Unida i es presentà en solidari a les eleccions, en les que va obtenir el 7,44% dels vots i 6 escons.

## Bibliografia

* Ghia Nodia, Álvaro Pinto Scholtbach: The Political Landscape of Georgia: Political Parties: Achievements, Challenges and Prospects. Eburon, Delft 2006, ISBN 90-5972-113-6

## Enllaços externs

* Web del partit
* London Information Network on Conflicts and State-Building (LINKS), Report, 2004 Arxivat 2011-11-26 a Wayback Machine. (anglès) (georgià)
* Partits polítics georgians 199 (anglès) PDF (991 kB)
# Paa ercepeae

Paa ercepeae és una espècie de granota que viu al Nepal i, possiblement també, a l'Índia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Ohler, A., Shrestha, T.K. & Dutta, S. 2004. Paa ercepeae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Paa fasciculispina

Paa fasciculispina és una espècie de granota que viu a Cambodja i Tailàndia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* van Dijk, P.P. & Swan, S. 2004. Paa fasciculispina. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Paa hazarensis

Paa hazarensis és una espècie de granota que viu a l'Índia, Pakistan i, possiblement també, a Bhutan i Nepal.

## Referències

* Khan, M.S., Dutta, S. & Ohler, A. 2004. Paa hazarensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 22 d'abril del 2008.
# Parc Nacional de les Badlands

El Parc Nacional de les Badlands (en anglès: Badlands National Park) és un parc nacional situat al sud-oest de Dakota del Sud (Estats Units), creat el 1978. El parc té una superfície de 982 km², amb barrancs, abismes i hoodoos, alternats amb grans zones de praderies. El parc és especialment conegut per les troballes paleontològiques de l'Oligocè que s'hi han fet. A les Badlands s'hi han trobat fòssils de cavalls, ovelles, rinoceronts i porcs. Els habitants humans de fa 11.000 anys també deixaren el seu rastre al paisatge.

## Geologia

Les Badlands es formaren per l'erosió aquàtica i eòlica de sediments baixos. Les Badlands són una regió seca amb precipitacions poc freqüents però intenses, vegetació escassa i roques rogenques. Les pendents són escarpades, amb una terra seca i solta, argila relliscosa i sorra profunda.
Durant l'Eocè superior i l'Oligocè, fa entre 37 i 28 milions d'anys, la regió de les Badlands era més fèrtil, humida i càlida que en l'actualitat. Molts animals, majoritàriament mamífers, que vivien a les praderies hi foren sorpresos per inundacions i foren enterrats ràpidament sota el sediment fluvial.
Quan l'erosió començà a deixar sentir els seus efectes fa cinc milions d'anys, els fòssils de mamífers quedaren exposats a la superfície.
Els indis lakota ja tenien coneixement de les troballes paleontològiques a les Badlands. Trobaren ossos, cuirasses i closques de tortuga petrificats. En deduïren que les seves terres havien estat sota l'aigua en el passat i que els animals als quals pertanyien els ossos ja no existien.
Els caçadors de pells s'endugueren ossos durant les seves caceres, i així arribà un os a un metge de Saint Louis anomenat Dr. Hiram. El 1846 publicà un article sobre el tema a la revista American Journal of Science, després del qual buscar fòssils a les Badlands esdevingué molt popular.

## Habitants humans

Des de fa 11.000 anys, les Badlands foren habitades per diverses tribus índies. Les primeres tribus vivien a les valls protegides on hi havia aigua suficient i caça disponible durant tot l'any. Avui en dia, l'erosió revela les retes dels seus focs de campaments, fletxes i altres utensilis.
Més tard hi vingueren els lakota i els arikara, els descendents dels quals viuen a Dakota del Nord, després que els sioux els expulsessin de Dakota del Sud.
A finals de segle xix, sota els auspicis de la Llei de Propietat Rural, els estatunidencs prengueren parcel·les de terreny per construir-hi granges. Això tingué la conseqüència que els indis foren obligats a viure en reserves especialment delimitades. A l'hivern del 1890, el profeta indi Wovoka proclamà que els blancs desapareixerien i que els indis recuperarien les seves terres si practicaven la ghostdance. Es posaren una roba que suposadament aturava les bales amb el seu poder espiritual, cosa que acabaria duient a la massacre de Wounded Knee, on moriren 150 indis.
* Parc Nacional de les Badlands
* Parc Nacional de les Badlands

## Enllaços externs

* Badlands National Park (anglès)