OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joao da Rocha

Joao da Rocha (Santiago de Priscos, Braga 1565 - Hangzhou 1623) jesuïta portuguès, missioner a la Xina durant el regnat dels emperadors Wanli, Emperador Taichang i Emperador Tianqi de la Dinastia Ming.

## Biografia

Joao da Rocha va néixer a Santiago de Briscos, diòcesis de Braga, (Portugal) el 1565.
El 1583 va entrar al noviciat de la Companyia de Jesús.
El 1586 va sortir cap a la Xina i va arribar a Macau el 1591.
Després va anar a les missions missió del sud,a Shuzhou i Nanchang.
A Nanchang va coincidir amb els jesuïtes italians Matteo Ricci, Lazzaro Cattaneo i Nicolò Longobardo.
A partir de 1600 va servir a Nanjing, on el 1603 va batejar el convertit xinès més destacat, el gran mandarí Xu Guangqi, que era de Xangai.
Va morir a Hangzhou el 23 de març de 1623.

### Evangelicae Historiae Imagines

A principis del segle XVII, la versió il·lustrada més famosa dels Evangelis era l’obra de l'any 1593 "Evangelicae Historiae Imagines" del jesuïta mallorquí Jeroni Nadal i Morey (1507-1580).
El 1605 havia arribat a la Xina una còpia de l’obra de Nadal. El primer jesuïta que va intentar reproduir-lo a la Xina va ser João da Rocha, que va l'erudit i pintor Dong Qichang (1555-1636) o un dels seus estudiants per adaptar les il·lustracions de l’obra a la Xina.

## Referències

* 1 2 Dehergne S.J., Joseph «Répertoire des jésuites de Chine de 1552 à 1800» (en francès). Bibliotheca Instituti Historici S.J. [Roma], XXXVII, 1973, pàg. 223.
* ↑ Fontana, Michela,.. Matteo Ricci un jésuite à la cour des Ming. París: Salvator, 2010. ISBN 978-2-7067-0719-3.
* 1 2 Mungello, D. E.. The great encounter of China and the West, 1500-1800. 3a edició. Lanham, MD: Rowman & Littlefield Publishers, 2009. ISBN 978-0-7425-5799-4.
# Catedral de Santa Maria d'Auloron

La catedral de Santa Maria d'Auloron és un edifici religiós construït pel vescomte de Bearn Gastó IV el Croat. Fou la seu episcopal de l'antiga diòcesi d'Auloron, suprimida el 1802.
La seva construcció comença el 1102, any en què Gastó IV tornà de les croades. D'aquest primer estil romànic només resta la portada esculpida per dos artistes. El primer va realitzar el timpà (descens de la creu), quatre capitells i l'entrefinestra.
El «mestre de Santa Maria», tal com es coneix el segon escultor, tenia un major talent encara: l'arquivolta més alta evoca el cel amb els 24 vells de l'Apocalipsi. De cada costat sorgeix un grup esculpit: a l'esquerra, un monstre s'empassa un home, condemnat pels seus pecats; a la dreta, un cavaller trepitja un enemic vençut, la cara del qual ens mostra l'espant. Aquestes obres continuen sent tradicionals pel tema, però són originals per la varietat de les actituds i el vigor de les expressions. L'altra arquivolta ofereix un contrast total: consagrada a les escenes de la vida terrestre, ensenya una cacera del senglar, la pesca de salmons i els diversos preparatius d'un festí: totes aquestes figures són sorprenents per la seva vida i naturalesa.
La resta de l'edifici és d'estil gòtic, i comprèn una torre campanar, dues torres quadrades i una capçalera amb capelles radiants.
* La torre campanar
* El monstre i dos vells de l'Apocalipsi
# Màxim Serranos Soler

Màxim Serranos Soler (Vilanova i la Geltrú, 1975), és un traductor i escriptor català. És llicenciat en Traducció i en Humanitats per la Universitat Pompeu Fabra. Ha traduït diverses obres tècniques al català, a més de la novel·la Els clients del Balto de Faïza Guène (Funambulista, 2010). Ha traduït al francès el seu llibre Paramites (Emboscall, 2006), que va aparèixer amb el títol Le suïcide du phénix et autres événements improbables (Ultimomondo, 2011). Ha publicat tres reculls de narracions: Incipit vila nova (i la Geltrú) (El Cep i la Nansa, 2002), La seducció de la vida (Emboscall, 2005) i Paramites. El seu segon llibre està traduït al castellà i a l'italià. Des de 2002 viu a Luxemburg, on treballa com a traductor. El 2013 va publicar la novel·la Explicit vila nova (El Cep i la Nansa).

## Referències

* ↑ «Màxim Serranos Soler». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ Obiols, Víctor. «Màxim Serranos: Narrar(-se) des de l’altre barri». [Consulta: 20 gener 2022].
# Salindres

Salindres és un municipi francès, situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Lobocheilos unicornis

Lobocheilos unicornis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia (Sabah).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i T. H. Hui, 2008. A synopsis of the genus Lobocheilos in Java, Sumatra and Borneo, with descriptions of six new species (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 19(1):27-58.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Musaranya d'orelles petites escatosa

La musaranya d'orelles petites escatosa (Cryptotis squamipes) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes que es troba a Colòmbia i l'Equador.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Cryptotis squamipes. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 18 gener 2015 (en anglès).
# Marche-en-Famenne

Marche-en-Famenne (en való Måtche-el-Fåmene) és un municipi belga de la província de Luxemburg a la regió valona. Limita amb els municipis de Nassogne, Somme-Leuze, Rochefort, Hotton, La Roche i Rendeux.

## Localitats

Comprèn els llogarets de Aye, Hargimont, Humain, On, Roy, Waha, Marloie, Grimbiémont, Lignières, Hollogne, Champlon-Famenne, Verdenne

## Enllaços externs

* Web municipal
* Web de l'Oficina de Turisme Arxivat 2014-10-18 a Wayback Machine.
* Web del Royal Syndicat d'initiative Arxivat 2017-09-16 a Wayback Machine.
* Web de la casa de la cultura Famenne-Ardenne Arxivat 2010-07-07 a Wayback Machine.
# Sempre teva

Sempre teva (en castellà Tuya siempre) és una pel·lícula espanyola de cinema negre barreja de drama i thriller del 1998 dirigida per Manuel Lombardero, la seva segona pel·lícula, ambientada al local de jazz Jamboree de Barcelona. Ha estat doblada al català.

## Sinopsi

Lola i Alfredo son una parella d'atracadors que es dediquen a robar als ingenus que pugen al seu cotxe. Però Alfredo és detingut i Lola acaba treballant en un club de jazz. Allí coneix César, un fotògraf que treballa fent fotografies de cadàvers per la policia; Nen, un jove músic que s'està quedant cec, i els altres músics, el diabètic Horacio, la cantant Gloria Cole, que vol una llar per ella i la seva filla, l'inquietant Manuel Gay i el baixista Frank, que combina l'hedonisme amb el crim per qüestions estètiques. Tots ells cerquen complir almenys part dels seus somnis.

## Repartiment

* Flora Martínez - Lola
* Rubén Ochandiano - Alfredo
* Andrés Gertrúdix - César
* Raynald Colom - Nen
* José Coronado - Manuel Gay
* Nancho Novo - Horacio
* Caroline Henderson - Gloria Cole
* Horacio Fumero - Frank
* Pep Cruz

## Premis i nominacions

* Nominada al Goya al millor so (Licio Marcos de Oliveira, Carlos Fesser i David Calleja)
* Festival de Màlaga (2007): Bisnaga de Plata al millor actor de repartiment (Nancho Novo), millor música i millor maquillatge.

## Referències

* ↑ 'Tuya siempre' mezcla drama y 'thriller' en BCN a ritmo de jazz, El Periódico, 14 de març de 2007
* ↑ «Tuya siempre», una historia de delincuencia en pareja de Manuel Lombardero, ABC, 24 d'abril de 2007
* ↑ Sempre teva a esadir.cat
* ↑ Tuya siempre a Fotogramas
* ↑ Tuya siempre al web dels Goya
* ↑ «Para contar una historia de amor y jazz no hace falta irse a Nueva York» Manuel Lombardero vuelve a las pantallas con un filme negro, «Tuya siempre», ganador de tres premios en el pasado Festival de cine español de Málaga, ABC, 27 d'abril de 2007
# Salinan

El salinan (castellà salinero) va ser la llengua dels indígenes salinan de la costa central de Califòrnia, Estats Units. Es considera extingida des de la mort de l'últim parlant en 1958.
Aquesta llengua està avalada per fonts colonials tals com Sitjar (1860), encara que la principal documentació publicada és de Mason (1918). El principal estudi gramàtic modern, basat en dades de Mason i en notes de camp de John Peabody Harrington i de William H. Jacobsen, correspon a Turner (1987), que també conté una bibliografia completa de les seves fonts així com una discussió sobre la seva ortografia.
Es reconeixen dos dialectes, antoniano i migueleño, associats amb les missions de San Antonio i San Miguel, respectivament. Pot haver existit un tercer dialecte, el playano, com se suggereix per l'esment d'una subdivisió dels salinan, però no se'n coneix res des del punt de vista lingüístic.

## Classificació genètica

És possible que el salinan formi part de la hipotètica família hoka. Edward Sapir (1925) el va incloure en una subfamília del hoka, juntament amb les llengües chumash i el seri. Aquesta classificació ha tingut èxit en les més recents enciclopèdies i presentacions de les famílies lingüístiques, però encara no se n'ha presentat cap evidència seriosa.
El projecte comparatiu ASJP Arxivat 2014-01-27 a Wayback Machine. no mostra similituds òbvies de vocabulari entre el salinan i cap altra llengua, encara que sembla apuntar a una possible relació llunyana amb el seri, o fins i tot amb el zuni; no obstant això, aquesta similitud podria deure's a préstecs lingüístics antics o a raons accidentals i no és prova ferma de parentiu.

## Referències

* ↑ «ASJP - World Language Tree 02». Arxivat de l'original el 2010-01-13. [Consulta: 20 abril 2014].
* ↑ «ASJP - World Language Tree 03». Arxivat de l'original el 2010-07-30. [Consulta: 20 abril 2014].

## Bibliografia

* Campbell, Lyle. American Indian languages: the historical linguistics of Native America. Oxford: Oxford University Press, 1997. ISBN 9786610481453.
* Mason, John Alden. The language of the Salinan Indians. University of California Press, 1918, p. 436– [Consulta: 24 agost 2012]. University of California Publications in American Archaeology and Ethnology 14.1-154.
* Sitjar, Fr. Buenaventura (1861) Vocabulario de la lengua de los naturales de la mission de San Antonio, Alta California. Shea's Library of American Linguistics, 7. Reprinted 1970 at New York by AMS Press.
* Katherine, Turner. Aspects of Salinan Grammar, Unpublished Ph.D. dissertation. University of California at Berkeley, 1987.

## Enllaços externs

* Salinan al Survey of California and Other Indian Languages
* Antoniaño Salinan reculls de camp per William H. Jacobsen, Jr. parlat per Elario Quintana i Dave Mora
* «Salinan Sound recordings». Collections Search Center, Smithsonian Institution. [Consulta: 20 juliol 2012].
* OLAC resources in and about the Salinan language
# Kongo, San Salvador

El kikongo, congo, kisikongo, kikoongo o kongo és una llengua bantu de la subfamília de les llengües kongo que es parla a la República del Congo, la República Democràtica del Congo i a Angola. Hi ha 537.000 kikongoparlants. A la República Democràtica del Congo hi ha 536.994 parlants de kikongo (2000). Habiten sobretot al llarg del riu Congo, entre Kinshasa i el nord d'Angola. S'hi parlen els dialectes de fioti i San Salvador, que són força diferents. El 1016 i 1926 es va publicar la Bíblia en la llengua kongo.
Forma part de les llengües kongo (H.16), que són un subgrup del grup H de les llengües bantus. Les altres llengües del mateix grup són el Yombe, el koongo i el laari.

## Referències

* 1 2 Kikongo al SIL International al desembre del 2008
* ↑ «Kikongo» (en anglès). ethnologue. [Consulta: 29 gener 2015].

## Enllaços externs

* Bentley, William Holman. Dictionary and grammar of the Kongo language, as spoken at San Salvador, the ancient capital of the old Kongo empire, West Africa. Appendix. London Baptist Missionary Society, 1887 [Consulta: 23 maig 2013].
* Congo kiKongo Bible : Genesis. Westlind UBS, 1992.
* http://www.language-archives.org/language/kng
# NGC 4236

NGC 4236 és una galàxia espiral barrada a la constel·lació del Drac. Va ser descoberta per William Herschel el 6 d'abril de 1793. És una de les galàxies més properes al Grup Local.
De magnitud aparent 10,5, la seva brillantor superficial és molt baixa (15,4 mag / arcmin²).
Es considera que NGC 4236 és, o bé un membre del Grup M81 -un grup de galàxies distant de la Terra 11,7 milions d'al (3,6 M pc) que inclou les galàxies M81 i M82, observables en la constel·lació de l'Óssa Major- o bé la galàxia més brillant del seu propi grup, que inclouria UGC 6456 i UDG 8201.
Les ones de ràdio i la radiació infraroja d'NGC 4236 suggereixen que en el seu passat recent es va donar un intens fenomen de formació estel·lar, i de fet presenta una bona quantitat de restes de supernova.
NGC 4236 s'allunya de la nostra galàxia a una velocitat d'uns 2 km/s.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ Afirmat a: Comparison LEDA/SIMBAD octobre 2002. Catalogue to be published in 2003. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ Robert Kennicutt «The Spitzer Local Volume Legacy (LVL) global optical photometry» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1, 01-09-2014, pàg. 881–889. DOI: 10.1093/MNRAS/STU1580.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.
* ↑ «UGC6456». [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «UGC 8201». [Consulta: 16 febrer 2022].
# Kozí Vrbovok

Kozí Vrbovok és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1415.
# Fontenay-sous-Fouronnes

Fontenay-sous-Fouronnes és un municipi francès, situat al departament del Yonne i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Fontenay-sous-Fouronnes era de 75 persones. Hi havia 40 famílies, de les quals 20 eren unipersonals (16 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 72 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 26 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 72 habitatges eren cases. Dels 38 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 14 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Fontenay-sous-Fouronnes el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 47 persones, 28 eren actives i 19 eren inactives. De les 28 persones actives 26 estaven ocupades (15 homes i 11 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 19 persones inactives 13 estaven jubilades i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Fontenay-sous-Fouronnes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Fontenay-sous-Fouronnes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Euctenízids

Els euctenízids (Euctenizidae) són una família d'aranyes migalomorfes. Fou descrita per primera vegada per R.J. Raven el 1985.
Es troben a Amèrica del Nord i a les Antilles. No es coneixen fòssils d'aquesta família.

## Taxonomia

Existia una subfamília, Euctenizinae, un tipus d'aranyes dels Estats Units i Mèxic, que el 2012 va ser ascendida al rang de família com a Euctenizidae per Bond i Hedin. Actualment, es considera que són més properes als idiòpids (Idiopidae) que als cirtauquènids.
Segons el World Spider Catalog, aquesta família conté 7 gèneres i 76 espècies.
* Apomastus Bond & Opell, 2002 — EUA
* Aptostichus Simon, 1891 — EUA, Mèxic
* Entychides Simon, 1888 — EUA, Mèxic, Guadalupe
* Eucteniza Ausserer, 1875 — Mèxic, EUA
* Myrmekiaphila Atkinson, 1886 — EUA
* Neoapachella Bond & Opell, 2002 - EUA
* Promyrmekiaphila Schenkel, 1950 — EUA

## Referències

* 1 2 (anglès) Referència World Spider Catalog : Euctenizidae +base de dades . Accés el 30 de gener de 2019
* ↑ Raven, R. J. (1985a). The spider infraorder Mygalomorphae (Araneae): Cladistics and systematics. Bulletin of the American Museum of Natural History 182: 1-180.
* ↑ Dunlop, Penney & Jekel, 2018. The world spider catalog-Fossils
* ↑ Bond, Hendrixson, Hamilton & Hedin, 2012: A reconsideration of the classification of the spider infraorder Mygalomorphae (Arachnida: Araneae) based on three nuclear genes and morphology. PLoS One vol.7, n.6, p. e38753 (text integral).
* ↑ «Family: Euctenizidae Raven, 1985». World Spider Catalog. [Consulta: 11 novembre 2015].
* ↑ Euctenizidae al World Spider Catalog

## Vegeu també

Llista d'espècies d'euctenízids

## Enllaços externs

* (anglès) uBio: Euctenizidae (consultat el 5 d'octubre de 2018)
* (anglès) World Spider Catalog: Euctenizidae Raven, 1985 +base de dades (consultat el 5 d'octubre de 2018)
* La classificació de Hallan Arxivat 2014-12-11 a Wayback Machine.
# Donga

El departament de Donga és un dels 12 departaments de Benín. El departament de Donga fou creat el 1999, quan es va escindir d'Atakora. La seva capital i ciutat més poblada és Djougou. Donga és fronterer amb Togo, a l'oest i amb els departaments d'Atakora, al nord, Borgou, a l'oest i Collines al sud i sud-oest.

## Municipis

Els municipis de Donga són: Afodiobo, Agnua, Agouagon, Aledjo-Koura, Alekpo, Anoun, Assava, Awé, Ayékolélo, Badjoude, Bakperou, Barei, Bassila, Bayakou, Bimi, Bodi, Bonkorou, Boubou, Bougou, Copargo, Dassa Zoumé, Djéssékou-Sinngreu, Djougou (I, II, III), Foungou, Fowa, Galata, Gatakpal, Gbemki, Gouka, Henhimé, Kawado, Kikele, Kolokonde, Koparo, Kouboro, Koutidiao, Koundjio, Kpalholé, Manfouka, Manigri, Massé, Ngmellang, Okouta-Boussa, Ouaké, Penesoulou, Prékété, Salamanga, Sokponta, Tchalinga, Tchitchakou i Wédémé.

## Llengües i etnologia

* Maxi, parlada pels Maxis.
* La llengua foodo és parlada pels foodos al municipi d'Ouaké.
* L'anii, parlada pels Aniis a la regió fronterera amb Togo, a la zona de Bassila.

## Referències

Viccionari
# Kinderhook (Nova York)

* Aquest article tracta sobre la vila novaiorquesa. Vegeu-ne altres significats a «Kinderhook (poble de Nova York)».
Kinderhook és una població dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.275 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kinderhook tenia 1.275 habitants, 546 habitatges, i 361 famílies. La densitat de població era de 257,7 habitants/km².
Dels 546 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 33,7% no eren unitats familiars. En el 29,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 29,4% de 45 a 60 i un 18,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.500 $ i la renda mediana per família de 69.115 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.827 $ mentre que les dones 29.545 $. La renda per capita de la població era de 29.047 $. Entorn del 0,3% de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kinderhook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kinderhook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# NGC 44

NGC 44 és una estrella doble a la constel·lació d'Andròmeda. Va ser descoberta per l'astrònom anglès John Herschel el 9 de setembre de l'any 1827.

## Referències

* 1 2 Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ «Celestial Atlas». [Consulta: 25 juny 2011].

## Enllaços externs

* NGC 44 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
* Més info sobre NGC 44, a cseligman.com.
* SIMBAD Query
* SEDS
* NASA/IPAC Extragalactic Database