OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dipòsits d'aigua de les Borges del Camp

Els Dipòsits d'aigua de les Borges del Camp és una obra del municipi de les Borges del Camp (Baix Camp) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Els antics dipòsits d'aigua estan situats entre l'antic pont de la cotxeria i el pont de ferro i separats uns deu metres de la rasa de les vies. L'edifici conté tres grans dipòsits en forma de piscina enterrada de 10,5 x 17 metres i 7 metres de fondària. L'edifici està format per una sèrie d'arcs faixons d'obra de fàbrica revestida; els arcs es recolzen en cada passadís de separació dels dipòsits deixant una porta de pas pel seu interior. La coberta està formada amb voltes de maó de pla que segueixen la forma dels arcs faixons; sobre cada dipòsit hi ha una volta llarga i sobre cada passadís que els separa hi ha una de curta. Les voltes arrenquen d'unes bigues formades per rails de ferrocarril que a la vegada són sustentades a les arrencades dels arcs faixons. Les façanes de tancament longitudinals disposen de nou obertures verticals en cada extrem de cada nau principal. Les façanes transversals són cegues.
El mur de contenció que hi ha entre l'edifici i les vies és atalussat i, en la part central, sobresurt un cos edificat que era l'únic accés cap a la terrassa o es troben els dipòsits. A més a més, en la base d'aquest cos hi ha una sèrie de canonades i aixetes per buidar els dipòsits.

## Història

Aquests dipòsits d'aigua abastien l'estació de Reus i les màquines de tren. Formen part de les obres que es van realitzar quan es va construir el tram de Reus a Falset de la línia ferroviària que havia d'unir Barcelona amb Madrid.

## Referències

* 1 2 3 «Dipòsits d'aigua de les Borges del Camp». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Dipòsits d'aigua de les Borges del Camp». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Dipòsit municipal d'aigua (Juncosa)

El Dipòsit municipal d'aigua és una obra de Juncosa (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un pou format per dues naus rectangulars separades per sis pilars a cada un dels quals s'adossen quatre arcs, dos de formers que enllacen entre si les pilastres i dos de torals que enllacen els pilars amb les respectives pilastres adossades als murs del dipòsit. Tot és de pedra i la volta de la primera nau està tota recoberta de rajola, mentre que la segona, només fins a la meitat.
Aquest dipòsit, que fa més de tres metres d'alçada, queda a l'interior d'una estructura rectangular, amb petits òculs de ventilació, encastada a la roca i amb teulada plana; la part baixa del mur, de pedra, és atalussada. La seva capacitat és d'un milió de litres, i la profunditat de l'edificació supera els tres metres. Les cobertes són fetes per voltes de quatre punts. A la porta d'entrada hi ha una llinda amb la data de 1897.

## Història

Abans l'abastament d'aigua es feia gràcies el dipòsit; aquest captava l'aigua de les soberanes i del pou de la vila. Avui en dia, aquest sistema de subministrament de dipòsit encara es conserva. El dipòsit bomba l'aigua cap al dipòsit de l'Eral, que la reparteix a la resta de la població.

## Referències

* 1 2 3 «Dipòsit municipal d'aigua». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2016].
# Death or Glory (àlbum)

* Aquest article tracta sobre el disc de Running Wild. Vegeu-ne altres significats a «Death or Glory».
Death or Glory és un àlbum de heavy metal del grup alemany Running Wild. És un dels seus majors èxit, hi contenen els favorits de concerts de «Riding the Storm» i «Bad to the Bone». La cançó final, «March On», no es va posar al vinil per excedir amb el temps.
La versió remasteritzada del disc del 1991 inclou també l'EP Wild Animal, a part de tenir un diferent ordre de cançons de l'original.

## Cançons

* «Riding the Storm» (R. Kasparek) – 6:28
* «Renegade» (R. Kasparek/I. Finlay) – 4:29
* «Evilution» (R. Kasparek/J. Becker/I. Finlay) – 4:43
* «Running Blood» (R. Kasparek) – 4:29
* «Highland Glory (The Eternal Fight)» (J. Becker/I. Finlay) – 4:51
* «Marooned» (R. Kasparek/I. Finlay) – 5:12
* «Bad to the Bone» (R. Kasparek/I. Finlay) – 4:46
* «Tortuga Bay» (R. Kasparek/I. Finlay) – 3:16
* «Death or Glory» (M. Moti/I. Finlay) – 3:56
* «Battle of Waterloo» (R. Kasparek) – 7:48
* «March On» (M. Moti) – 4:15
* «Wild Animal» (R. Kasparek) – 4:11
* «Tear Down the Walls» (R. Kasparek/M. Moti) – 4:17
* «Störtebeker» (M. Moti/R. Kasparek) – 4:04
* «Chains and Leather» (R. Kasparek) – 5:45 Nova versió per Branded and Exiled
# Director

«Director» té aquests significats:
* Director executiu, principal oficial executiu que executa les polítiques marcades per una empresa
* Director general
* Director artístic, responsable en una producció artística (publicitat, editorial, cinema, televisió, videojocs) que configuren la posada en escena
* Director de cinema, encarregat de supervisar i conduir les fases de producció de les pel·lícules
* Director teatral
* Director d'orquestra, encarregat de coordinar els diferents instruments que componen una orquestra
* Director de cor, encarregat de coordinar tots els instruments i/o veus que integren la formació musical.
* Director de televisió
# Dispensator

Un dispensator (pl. dispensatores), era a la Roma antiga un esclau o, excepcionalment un llibert, que feia d'administrador d'una caixa pública o privada i era l'encarregat de fer els pagaments (de fet dispensator té la mateixa matriu etimològica que el mot 'despesa'). Gai, a les Institutiones (I, 122) defineix els dispensatores com una espècie de tresorers : Servi quibus permittitur administratio pecuniae, dispensatores appellati sunt.
El seu equivalent al món hel·lenòfon, és a dir a la part oriental de l'Imperi Romà on es parlava majoritàriament el grec, era l'οἰκονόμος. No se l'ha de confondre emperò amb l'ecònom d'època tardana. El dispensator podia tenir auxiliars sota la seva direcció com ara els arcarii.
Trobem inscriptions epigràfiques relatives a dispensatores a tot l'imperi.

## Referències

* ↑ Carlsen, Jesper «Dispensatores in Roman North Africa» (en anglès). L'Africa romana 9, 1992, pàg. 97–104.
* ↑ Abid, Mohammed. Esclaves et affranchis impériaux en Afrique proconsulaire sous le Haut-Empire romain (en francès), 2017, p. 102-109. ISBN 978-9938-924-92-3.
# Dispersió

«Dispersió» té aquests significats:
* Estadística: Dispersió (matemàtiques), grau de distanciament d'un conjunt de valors respecte al seu valor mitjà
* Física:
** Dispersió (física), fenomen pel qual un conjunt de partícules que es mou en una direcció determinada rebota successivament amb les partícules del medi pel qual es mou fins a perdre una direcció privilegiada de moviment
** Dispersió òptica, fenomen de separació de les longituds d'ona en travessar un medi a causa del fet que la velocitat depèn de la longitud d'ona
** Dispersió o difracció en acústica, es produeix quan una ona sonora troba un obstacle i per a seguir transmetent-se: o bé, ho envolta, o bé, es propaga per una obertura si n'hi ha
** Dispersió de Rayleigh, causa del color blau del cel i també és l'origen del cel rogenc durant l'ocàs
** Dispersió Raman, dispersió inelàstica d'un fotó
* Dispersió col·loidal, Dispersió (química), sistema heterogeni format per dues o més fases, la fase dispersa es troba en suspensió en el medi de dispersió
* Dispersió de les llavors, moviment o transport de les llavors lluny de la planta mare
* Dispersió biològica, és el trasllat d'una espècie fora d'una població existent o des d'un organisme.
Viccionari
# Departaments de l'Uruguai per IDH

Aquesta és una llista dels departaments de l'Uruguai ordenats per Índex de Desenvolupament Humà (IDH) segons el "Report del Desenvolupament Humà" (1991-2002), elaborat a partir de dades de les Projeccions de Població INE-CELADE, Anuaris estadístics de l'INE i del MEC, i reportat per les Nacions Unides usant dades de l'any 2002. Cap departament té un Índex de Desenvolupament Humà baix, i de fet gairebé tots en té un d'alt. La tendència total del 1999 al 2002 per a cada entitat departamental també va ser a l'alça, la qual cosa indica que la classificació d'IDH alt inclou cada vegada més departaments.
| Posició | Departament | IDH 1999 | IDH 2000 | IDH 2001 | IDH 2002 |
| Desenvolupament Humà Alt ||||||
| 1r | Montevideo | 0,877 | 0,882 | 0,884 | 0,880 |
| 2n | Flores | 0,843 | 0,852 | 0,853 | 0,854 |
| 3r | Colonia | 0,847 | 0,850 | 0,852 | 0,852 |
| 4è | Florida | 0,830 | 0,835 | 0,839 | 0,842 |
| 5è | Maldonado | 0,853 | 0,853 | 0,852 | 0,841 |
| 6è | Durazno | 0,824 | 0,831 | 0,834 | 0,837 |
| 7è | Rocha | 0,828 | 0,835 | 0,837 | 0,837 |
| 8è | Río Negro | 0,823 | 0,829 | 0,832 | 0,837 |
| 9è | Lavalleja | 0,824 | 0,829 | 0,833 | 0,836 |
| 10è | Soriano | 0,824 | 0,830 | 0,818 | 0,835 |
| 11è | Paysandú | 0,825 | 0,830 | 0,831 | 0,831 |
| 12è | Tacuarembó | 0,800 | 0,819 | 0,823 | 0,828 |
| 13è | Salto | 0,805 | 0,814 | 0,814 | 0,819 |
| 14è | Treinta y Tres | 0,805 | 0,810 | 0,812 | 0,819 |
| 15è | Cerro Largo | 0,801 | 0,808 | 0,811 | 0,814 |
| 16è | Artigas | 0,800 | 0,803 | 0,806 | 0,809 |
| 17è | San José | 0,800 | 0,805 | 0,808 | 0,808 |
| Desenvolupament Humà Mitjà ||||||
| 18è | Rivera | 0,782 | 0,787 | 0,794 | 0,799 |
| 19è | Canelones | 0,797 | 0,800 | 0,797 | 0,798 |

## Comparació amb l'IDH d'altres països del món

| Lloc | Departament | IDH 2010 | País comparable |
| Desenvolupament Humà Molt Alt ||||
| 1$^r$ | Montevideo | 0,841 | República Txeca |
| Desenvolupament Humà Alt ||||
| 2$^n$ | Colonia | 0,775 | Argentina |
| 3$^r$ | Flores | 0,772 | Kuwait |
| 4$^t$ | Florida | 0,769 | Montenegro |
| 5è | Maldonado | 0,767 | Romania |
| - | Uruguai | 0,765 | Croàcia |
| 6è | Durazno | 0,762 | Croàcia |
| 7è | Rocha | 0,756 | Panamà |
| 8è | Río Negro | 0,753 | Aràbia Saudita |
| 9è | Lavalleja | 0,750 | Mèxic |
| 10è | Soriano | 0,748 | Mèxic |
| 11è | Paysandú | 0,748 | Mèxic |
| 12è | Tacuarembó | 0,745 | Malàisia |
| 13è | Salto | 0,742 | Bulgària |
| 14è | Treinta y Tres | 0,741 | Bulgària |
| 15è | Cerro Largo | 0,740 | Bulgària |
| 16è | Artigas | 0,738 | Trinitat i Tobago |
| 17è | San José | 0,732 | Belarús |
| 18è | Rivera | 0,710 | Bòsnia i Hercegovina |
| 19è | Canelones | 0,706 | Ucraïna |

## Referències

* ↑ Índex de Desenvolupament Humà de l'Uruguai. Pàgina web de la presidència. Arxivat 2011-06-13 a Wayback Machine. (en castellà)

## Vegeu també

* Llista de departaments uruguaians per població
* Llista de departaments uruguaians per superfície
* Llista de poblacions de l'Uruguai
# Dessauïta-(Y)

La dessauïta-(Y) és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la crichtonita. Rep el nom per Gabor Dessau (1907-1983), professor de mineralogia a la Universitat de Pisa, a Itàlia.

## Característiques

La dessauïta-(Y) és un òxid de fórmula química Sr(Y,U,Mn)Fe₂(Ti,Fe,Cr,V)$_{18}$(O,OH)$_{38}$. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 6,5 i 7. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1994.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dessauïta-(Y) pertany a «04.CC: Òxids amb relació Metall:Oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: cromobismita, freudenbergita, grossita, clormayenita, yafsoanita, latrappita, lueshita, natroniobita, perovskita, barioperovskita, lakargiïta, megawita, loparita-(Ce), macedonita, tausonita, isolueshita, crichtonita, davidita-(Ce), davidita-(La), davidita-(Y), landauïta, lindsleyita, loveringita, mathiasita, senaïta, cleusonita, gramaccioliïta-(Y), diaoyudaoïta, hawthorneïta, hibonita, lindqvistita, magnetoplumbita, plumboferrita, yimengita, haggertyita, nežilovita, batiferrita, barioferrita, jeppeïta, zenzenita i mengxianminita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Buca della Vena, que es troba a la localitat de Ponte Stazzemese, a la Província de Lucca (Toscana, Itàlia). També a Itàlia, ha estat descrita a Varzo, al Piemont, i les localitats de Lanzada i Premolo, a la Lombardia. Fora d'aquest país, també ha estat trobada a Suïssa, concretament a l'àrea Ritterchumme (vall del Binn) i a la mina Les Bourrimonts (vall d'Anniviers), i a França: a les localitats de Mont-Cenis i Les Deux Alpes, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.

## Referències

* ↑ «Dessauite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 gener 2018].
# Dolores González Nicolás

Dolores González Nicolás, coneguda com a La Lola (El Puntal, pedania d'Espinardo, actualment barri de Múrcia, 18 de juny de 1917 - Barcelona, 29 de novembre de 2018) va ser una activista antifeixista i lluitadora veïnal
Nascuda a Múrcia, de petita va treballar la terra i va passar gana per l'explotació dels terratinents, guanyant-se la vida servint a cases benestants. La seva família, compromesa amb la República, va patir la persecució del franquisme, amb penes de mort, i el seu marit va estar a les presons franquistes, sent perseguit durant molts anys. Aquest fou el motiu de la seva arribada a Barcelona. Fins als anys 50 va viure al Camp de la Bota i casa seva sempre es va convertir en un refugi per als membres del partit comunista i de CCOO a la clandestinitat. Fins als anys 70 tots dos foren clandestins. Després del Camp de la Bota, va viure al Poblenou, on es va implicar en lluites socials de base i especialment a donar suport a la població migrant. Així, quan el 2001 es va produir la tancada d'immigrants a l'església del Sagrat Cor, la Lola els va portar menjar, i va tenir-ne cura d'una manera especial.
Durant la seva trajectòria vital, Dolores González Nicolás va formar part de l'Associació Catalana d'Expresos Polítics del Franquisme, va estar afiliada al PCC i també va ser sòcia de l'Associació de Veins del Poblenou.
El maig del 2019 la companyia 'La Voz Ahogada' va portar al teatre la història de la seva vida, representada al Centre Cívic Besòs gràcies al projecte escènic d'Iván Campillo i Mireia Clemente. El projecte havia nascut de la petició popular dels seus veïns poblenovins.
Dolores González Nicolás va ser una de les homenatjades per l'Ajuntament de Barcelona en la campanya Ciutat de Dones, el març de 2023.

## Referències

* ↑ «Dolores González Nicolás - esquela». La Vanguardia, 29-11-2018. [Consulta: 10 abril 2023].
* 1 2 «La Lola fa 100 anys». Comissions Obreres de Catalunya, 29-06-2017. [Consulta: 10 abril 2023].
* 1 2 «La Lola, 100 años de lucha. Memorias de una mujer republicana». La Gavilla Verde. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «La Lola: Memòries d'una dona republicana Teatre i debat». Observatori Europeu de les Memòries, 01-05-2019. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «La Lola, 100 anys d'història». Teatre Barcelona. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «Biografies». Ciutat de Dones. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. [Consulta: 10 abril 2023].

## Vegeu també

* Viquiprojecte:Ciutat de dones

## Enllaços externs

* 'Memòria històrica la Lola solidària i lluitadora' a Memòria del dia. Històrica, social i quotidiana
# Deville

«Deville» té aquests significats:
* Deville (Ardenes)
* Deville (Louisiana)
* Henri Sainte-Claire Deville (Sant Tomàs, 1818 -Boulogne-sur-Seine, 1881), químic
* Willy DeVille (Stamford, Connecticut, 1950 - Nova York, 2009), cantant i compositor estatunidenc
# Domingo Ynduráin Muñoz

Domingo Ynduráin Muñoz (Saragossa 29 d'octubre de 1943 - Madrid, 27 de març de 2003) va ser un catedràtic de Literatura Espanyola que va ocupar el càrrec de secretari de la Reial Acadèmia Espanyola des de gener de 1999 fins avui de la seva mort.

## Biografia

Filòleg de professió i especialista en Literatura i Llengua castellana dels segles xv i xvi era fill del també filòleg Francisco Ynduráin Hernández i durant la seva vida va ser professor en les universitats de Zúric i Lausana a Suïssa i de la de Lovaina a Bèlgica. Durant els últims anys de la seva vida va ser catedràtic de Literatura Espanyola en la Universitat Autònoma de Madrid.
Des de 1988 va exercir el càrrec de subssecretari general de la Universitat Internacional Menéndez Pelayo de Santander fins que el 1991 cessa del càrrec per continuar la seva carrera com a docent.
El 1994 va ser triat pel Congrés dels Diputats membre del Consell d'Universitats i el 1996 li va ser atorgada la titularitat de la butaca "a" minúscula de la Reial Acadèmia Espanyola ocupant la vacant que havia deixat Elena Quiroga.
El gener de 1999 va ser escollit per majoria absoluta com a secretari de la RAE substituint en el càrrec a Víctor García de la Concha. A principis de 2003 va tornar a comptar amb el suport dels acadèmics per mantenir-se en el càrrec durant altres quatre anys encara que no va arribar a completar aquest període, ja que al març del mateix 2003 va morir víctima d'una llarga malaltia.

## Obra

Va ser autor d'estudis sobre la poesia d'Espronceda i Quevedo, així com d'uns altres sobre l'obra de José María de Pereda, Emilia Pardo Bazán, Juan Valera, Clarín, Benito Pérez Galdós i Ángel Ganivet aconseguint molts de les seves escrits rellevància internacional.
Entre les seves obres més destacades es troben: Análisis formal de la poesía de Espronceda (1971); Ideas recurrentes en Antonio Machado (1975); Época contemporánea 1939-1980 (1981); Aproximación a San Juan de la Cruz, (1990), y Humanismo y Renacimiento en España (1994).

## Referències

* ↑ El descubrimiento de la literatura en el Renacimiento español, Discurso de ingreso en la Real Academia Española, 20 de abril de 1997
* ↑ Fallece a los 59 años Domingo Ynduráin, secretario de la RAE, Libertad Dogotañ
* ↑ Muere a los 59 años Domingo Ynduráin, secretario de la Academia Española, la Voz de Galicia
# Dominique Hasler

Dominique Hasler (Mauren i Liechtenstein, 6 d'octubre de 1978) és una política de Liechtenstein i membre de la Unió Patriòtica. Després de les eleccions generals de 2017, va ser nomenada ministra d'Interior, Educació i Medi Ambient, substituint Thomas Zwiefelhofer. Va ser nomenada ministra d'Afers Exteriors, Educació i Esport pel primer ministre Daniel Risch el març de 2021.

## Carrera

Nascuda Dominique Matt el 6 d'octubre de 1978, va créixer en Mauren, Liechtenstein. Va prendre el cognom Gantenbein després del matrimoni de la seva mare. Va estudiar en el Col·legi Intercantonal d'Educació Especial de Zúric, Suïssa. Gantenbein va treballar llavors com a professora d'educació especial en diverses escoles, abans de cursar un màster en Administració d'Empreses en Gestió Empresarial en la Universitat de Liechtenstein.
Després de les eleccions generals de 2017 a Liechtenstein, Gantenbein va ser nomenada ministra d'Interior, Educació i Medi Ambient en el nou parlament el 30 de març. Va ser un dels dos membres de la Unió Patriòtica nomenada com a ministra en el Govern de coalició. Des de llavors s'ha reunit amb el seu homòleg d'educació en el Govern d'Àustria, Sonja Hammerschmid, en relació amb la cooperació permanent en el treball amb els joves que abandonen l'escola. Gantenbein també ha ocupat un seient en el Consell d'Assumptes d'Interior de la Unió Europea com a part del seu treball com a Ministra de l'Interior.
Després del casament amb Daniel Hasler l'octubre de 2018 va prendre el nom del seu espòs.

## Referències

* ↑ «Minister Dominique Hasler». www.regierung.li. Arxivat de l'original el 2021-01-23. [Consulta: 25 maig 2021].
* ↑ «Dominique Hasler wird neue Aussenministerin». Arxivat de l'original el 2021-03-24. [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ «Regierungsrätin Dominique Gantenbein» (en alemany). Regierung.li. Arxivat de l'original el 17 agost 2018. [Consulta: 21 novembre 2017].
* ↑ «Vaterland-Interview mit Dominique Gantenbein» (en alemany). VU, 09-07-2016 [Consulta: 21 novembre 2017].
* ↑ «Liechtensteiners Vote for New Parliament, New Cabinet of Ministers Selected». Embassy of the Principality of Liechtenstein, Washington D.C.. Arxivat de l'original el 1 desembre 2017. [Consulta: 21 novembre 2017].
* ↑ (en alemany) , 24-10-2017.
* ↑ (en alemany) , 13-10-2017.
* ↑ (en alemany) , 12-10-2018. Arxivat 21 October 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
# Dowland (cràter)

Dowland és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 158 km de diàmetre. Porta el nom del compositor anglès John Dowland (1562-1626), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Dowland». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 3 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Wolf Hirth

Wolf Hirth (Stuttgart, 28 de febrer de 1900 - Dettingen unter Teck, 25 de juliol de 1959) va ser un pilot i enginyer aeronàutic alemany, dissenyador de planadors.
Va néixer a Stuttgart (Alemanya). Va aconseguir la llicència de pilot el 1920 i el 1924 va perdre una cama en un accident de motocicleta. El 1928 es va graduar a la Universitat Tècnica de Stuttgart i posteriorment va començar a dissenyar i construir els seus propis planadors. Durant la dècada dels trenta va viatjar per tot el món dedicat a fer conèixer el vol sense motor. En un d'aquests viatges de publicitat va patir lesions de gravetat al patir un accident aeri a Hongria.
El 1938 va fundar amb Martin Schempp la companyia Schempp-Hirth, que és actualment un dels fabricants més coneguts de planadors.
Durant la Segona Guerra Mundial i durant l'ocupació aliada d'Alemanya, va continuar dirigint l'empresa, però no va ser fins al 1951 quan van començar de nou la producció de planadors.
Va morir el 1959 en desplomar-se a terra l'aparell que pilotava en patir un atac de cor.

## Referències

* 1 2 «Wolf Hirth» (en anglès). [Consulta: 3 novembre 2022].
# Cheng Shifa

Cheng Shifa (xinès tradicional: 程十髮, xinès simplificat: 程十发, pinyin: Chéng Shífà, Songjiang, Jiangsu, 1921 - Xangai, 17 de juny de 2007) també conegut com a Cheng Tong i Shifa Jushi, fou un artista xinés. De caràcter polifacètic, es va dedicar a la pintura, a la cal·ligrafia i al dibuix de còmics. Abans de dedicar-se a les arts plàstiques va començar a estudiar medicina.
Va néixer a Songjiang, província de Jiangsu, població al voltant de Xangai, actualment Fengjing; i va començar a ser conegut com a dibuixant de contes de Lu Xun però ha arribat a ser famós per les seves pintures naturalistes de característiques tradicionals, Cheng es va graduar al “Col·legi d'Art de Xangai” el 1941. La seva primera exposició data del 1942. Va destacat com a paisatgista, com a pintor de flors i ocells i dibuixant de tebeos. En les seves obres es pot observar el seu interès per les minories ètniques del seu país. Ha fet donació dels seus treballs a l'”Acadèmia de Pintura de Xangai” i a la ciutat de Songjiang. Va ser president de l'Acadèmia de Pintura Xinesa de Xangai. Artista cotitzat com ho demostren els preus que han aconseguit les seves obres en subhastes.
Va faltar el 17 de juny de 2007, afectat del cor i el ronyó.

## Bibliografia

* “Pinturas de Cheng Shifa”, Setmanari “Beijing Informa, núm 16. Any 1982
* ”Diccionario Akal de Arte del Siglo XX” de Gérard Durozoi. EdAkal.Madrid.2007. Pàg. 127,
* ”Cheng Shifa's Art World” (Edició xinesa) de Wang Yue Yang (net adoptiu del pintor). 2004.ISBN 7807066873, ISBN 978-7807066873
* ”Cheng Shifa art of painting.”(Edició xinesa) de Cheng Shifa. Publicat per : CFLACPC 2000.ISBN 7505952536 ISBN 978-7505952539
* ”Li Fengjin : How the New Marriage Law Helped Chinese Women Stand Up “de Dong Jianzhi i Susan Glosser. Dibuixos de Cheng Shifa. Publicat per Opal Mogus Books. 2005. Reproducció de pamflets dels anys 50..ISBN 097718420X,ISBN 978-0977184200
* ”Cheng Shifa set of calligraphy and paintings donated “ (Cheng Shifa bo wu guan bian).Ed Songjiang. Shanghai People s Fine Arts Publishing .1991,ISBN 7532267474. ISBN 978-7532267477

## Referències

* 1 2 3 «Cheng Shifa». The Associated Press. Legacy.com, 18-07-2007.

## Enllaços externs

* http://english.cntv.cn/program/e_documentary/20100426/104009.shtml Arxivat 2014-03-08 a Wayback Machine. (anglès)
* http://www.china.org.cn/english/culture/217581.htm (anglès)
Una anècdota curiosa:
* http://www.uv.es/confucio/revista17/html/files/assets/basic-html/page40.html (Pàgs. 40-41). (castellà)