OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jan Schejbal

Jan Schejbal (Jičín, 16 de novembre de 1942 - 20 de juny de 2021) fou un filòleg txec, llicenciat en filologia hispànica i educació d'arts plàstiques. Era doctor en filosofia per la facultat de Filosofia i Lletres de la Univerzita Karlova de Praga. Va treballar al departament de Relacions Internacionals del Ministeri de Cultura, després, successivament, com a redactor de literatures hispàniques, secretari de redacció i vicedirector artístic de l'editorial Odeon de Praga, especialitzada en traduccions de literatura universal i publicacions d'art. Després de la Revolució de Vellut del 1989 va tornar, el 1990, al Ministeri de Cultura com a secretari del viceministre, va treballar de nou en el sector editorial, al Club Literari Txec, després en una agència de viatges privada, organitzant congressos, conferències i encontres nacionals i internacionals. Se'n va anar per dedicar-se exclusivament a les traduccions de la literatura al txec i a la creació literària pròpia. Des del 2004, estava jubilat. Va participar en ponències al 2n Congrés de la Llengua Catalana, als Col·loquis Europeus d'Estudis Catalans, als Col·loquis de la Catalanística Txeca, a les Primeres Jornades Lingüístiques d'Andorra, fou membre del jurat dels Premis d'Octubre. Va assistir als encontres internacionals dels traductors de l'obra de Quim Monzó i de Mercè Rodoreda, organitzats per la Institució de les Lletres Catalanes. Amb l'ajut del Govern d'Andorra va preparar els primers diccionaris txec-català i català-txec. Per la seva contribució a la promoció de la cultura catalana fora dels Països Catalans va rebre Premi J. M. Batista i Roca.

## Referències

* ↑ «Jan Schejbal». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
# Nick Adams

Nick Adams, nom artístic de Mykola Adamščuk (Nanticoke, Pennsilvània, 10 de juliol del 1931 - Beverly Hills, Califòrnia, 7 de febrer del 1968) fou un actor de televisió i cinema estatunidenc.
Des del 1952 interpretà papers principals i secundaris en 31 pel·lícules i 32 episodis televisius. Es tornà popular per protagonitzar entre el 1959 i el 1960 la sèrie de televisió The Rebel. El 1963 fou nominat a un Oscar com a millor actor de repartiment per la pel·lícula Twilight of Honor el 1963. Generalment interpretava rols de tipus neuròtics o agressius.

## Filmografia

* 1952: Somebody Loves Me: Western Union boy
* 1955: Una estranya a la ciutat (Strange Lady in Town): Billy el Nen
* 1955: Escala a Hawaii (Mister Roberts): Reber
* 1955: Rebel sense causa (Rebel Without a Cause): Chick
* 1955: Mil vegades mort (I Died a Thousand Times): Bellboy
* 1955: Pícnic (Picnic): Bomber
* 1956: Our Miss Brooks: Gary Nolan
* 1956: A Strange Adventure: Phil Davis
* 1956: The Last Wagon: Ridge
* 1956: Gegant (Giant): Jett Rink (veu)
* 1957: Fury at Showdown: Tracy Mitchell
* 1957: Xantatge a Broadway (Sweet Smell of Success): el client que compra un Hot-Dog
* 1958: Sing Boy Sing: C.K. Judd
* 1958: Teacher's Pet: Barney Kovac
* 1958: No Time for Sergeants: Soldat ras Benjamin B. 'Ben' Whitledge
* 1959: Pillow Talk, de Michael Gordon: Tony Walters
* 1959: The FBI Story: John Gilbert ('Jack') Graham
* 1962: Hell Is for Heroes: Homer
* 1962: The Interns: Dr. Sid Lackland
* 1963: The Hook: Soldat V.R. Hackett
* 1963: Twilight of Honor: Ben Brown
* 1964: The Young Lovers: Tarragoo
* 1965: Young Dillinger: John Dillinger
* 1965: Frankenstein vs. Baragon (Furankenshutain tai chitei kaijû Baragon): Dr. James Bowen
* 1965: Die, Monster, Die!: Stephen Reinhart
* 1965: Kaiju Daisenso: Astronauta Glenn Amer
* 1966: No t'hi amoïnis, ja pensarem en algun títol (Don't Worry, We'll Think of a Title): KEB agent
* 1966 i 1968: The Wild Wild West, de Michael Garrison (sèrie TV)
** Temporada 1, Episodi 23: The Night of the Two-Legged Buffalo
** Temporada 3, Episodi 18: The Night of the Vipers
* 1967: Kokusai himitsu keisatsu: Zettai zetsumi: John Carter
* 1968: Fever Heat: Ace Jones
* 1968: Mission Mars: Nick Grant
* 1968: Los asesinos: Shannon

## Referències

* ↑ «biografia de Nick Adams» (en anglès). imdb.
* ↑ «filmografia de Nick Adams». The New York Times.
# Reina Sònia de Noruega

Sònia de Noruega, nascuda Sonja Haraldsen, (Oslo, Noruega, 4 de juliol de 1937) és reina consort de Noruega, dona del rei Harald V.

## Referències

* ↑ «Her Majesty Queen Sonja» (en noruec). [Consulta: 14 desembre 2017].
* ↑ «Sonia Haraldsen». [Consulta: 14 desembre 2017].
* ↑ «Harald y Sonia de Noruega reúnen a la realeza europea para celebrar su 80 cumpleaños» (en castellà). abc.
# Kosovo je Srbija

Kosovo je Srbija (en ciríl·lic: Косово је Србија, català: Kosovo és Sèrbia), és el lema que han popularitzat els detractors de la declaració d'independència de Kosovo, i que consideren que Kosovo és una província de Sèrbia. Ha estat emprat en múltiples actes en tot el món, i va ser també el títol genèric de la campanya de manifestacions que van tenir lloc el 2008 a tot Sèrbia, especialment a Belgrad, a la qual van acudir destacades personalitats sèrbies de tots els àmbits, que van apadrinar el lema. El lema va ser objecte d'un incident, quan el nedador serbi Milorad Čavić, després de proclamar-se campió d'Europa de 50 m papallona i batre el rècord continental en els campionats de 2008 celebrats a Eindhoven (Països Baixos), va acudir a la cerimònia de lliurament de medalles amb una samarreta amb la llegenda Kosovo je Srbija, i va ser desqualificat per la Federació Europea de Natació.

## Referències

* ↑ «Sèrbia retira l'ambaixador a Washington i anul·la la independència de Kosovo». 3cat24.cat, 19-02-2008. [Consulta: 6 març 2010].
* ↑ «Kosovo je Serbia» (en anglès). Yale School of Management Case Study. Yale University, 2008. Arxivat de l'original el 2010-06-11. [Consulta: 6 març 2010].
* ↑ «"Kosovo és Sèrbia", segons afeccionats al waterpolo». E-notícies, 17-03-2008. [Consulta: 6 març 2010].
* ↑ «Serbia, reconfortada por España al no reconocer la independencia de Kosovo» (en castellà). La Vanguardia, 21-02-2008. Arxivat de l'original el 2008-04-01. [Consulta: 6 març 2010].
* ↑ «Els dotze treballs d'Hèrcules». Avui, 16-08-2008. [Consulta: 6 març 2010].

## Enllaços externs

* Web francesa Kosovo je Srbija Arxivat 2021-02-13 a Wayback Machine.
# Enrique Díaz Tovar

Enrique Díaz (3 d'abril de 1945 María la Baja - 18 de setembre de 2014) és un dels músics més recordats en les notes de la música sabanera i, en general, de la música d'acordió. és conegut com el "Tigre de Maria La Baja", va ser un dels pocs joglars vallenatos de Colòmbia, de qui es deia que tenia una semblança en el to de la seva veu amb el ja mort rei vallenato Alejandro Durán.
Criat per la seva àvia a Palo Alto corregiment de Sant Onofre, en feines camperoles va ser la infància d'aquest joglar vallénato que cap als seus 14 anys la seva família es va traslladar per a Nueva Estación, antic corregiment i avui actual barri de Buenavista, Còrdova. Allà va aprendre a tocar el violí i, als 18 anys, va rebre com a regal un acordió senzill de dos teclats. El seu estil únic i excepcional neix de l'escolta atenta que li va dedicar a la música de Luis Enrique 'El Pollo' Martínez i Andrés Landero, qui va ser el seu ídol. El seu primer senzill, "Mujer ingrata", va ser gravat per la discogràfica de Otoniel Cardona, "Discos Victoria".
Va viure la majoria de la seva vida a Planeta Rica, Còrdova. El mateix municipi on va viure els seus últims anys i està sepultat el Negro Alejo. Entre els seus èxits, hi ha haver estat elegit Rei Sabanero de l'Acordió a Sincelejo l'any de 1986. Entre els seus èxits més populars es troba La Caja Negra, Rancho Triste, La Monterrubiana, El Rico Cuji. Els seus àlbums sumen més de 51. La Caja Negra del compositor Rafael València i interpretat per aquest joglar vallénato és potser el major dels seus èxits que també ha estat gravat per Carlos Vives. Díaz Tovar es troba entre els artistes més reconeguts del vallenato. En els darrers mesos havia patit problemes cardíacs i va haver de ser hospitalitzat a Montería.
El dia 18 de setembre de 2014 a Montería, amb 69 anys, Enrique Díaz va morir d'un càncer de pulmó: l'anomenat 'Tigre de Maria La Baja', un joglar obsessionat amb la mort, la picaresca i els costums gastronòmics.

## Composicions

* La caja negra: Aquest tema ha estat gravada per Enrique Díaz. Carlos Vives & Egidio Quadrat també la van gravar a l'àlbum Clàssics de la província II (2009).
* El rico cují: Cançó gravada per Peter Manjarrés a l'àlbum Solo clásicos (2008).

## Referències

* ↑ Murió el junglar vallenato, Enrique Díaz
* ↑ Murió el vallenatero Enrique Díaz
* ↑ Fallece el compositor vallenato, Enrique Díaz
* ↑ Falleció el junglar Enrique Díaz
* ↑ Murió el acordonero Enrique Díaz

## Enllaços externs

* (castellà)
* (castellà)
* (castellà)
# Bruce Rogers

Bruce Rogers (14 de maig de 1870, Linwood, Indiana – 21 de maig de 1957, New Fairfield, Connecticut) fou un tipògraf, dissenyador de fonts i és considerat com un dels millors dissenyadors de llibres del segle xx. Rogers fou conegut per la seva tipografia "al·lusiva", rebutjant el modernisme, utilitzant de manera excepcional arranjaments asimètrics o fonts sans serif, emprant assíduament fonts com la Bell (en aquell moment coneguda com a Brimmer), la Caslon o les dues dissenyades per ell la Montaigne i la Centaur. Els llibres que va dissenyar Rogers acostumen aconseguir importants sumes de diners en les subhastes.

## Referències

* ↑ Levasseur, Stephanie. «An Exhibit of Rare Books». Arxivat de l'original el 2022-01-24. [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ «Bruce Rogers | American typographer» (en anglès). Britannica. [Consulta: 1r gener 2021].
# Jean-Pierre van Zyl

Jean-Pierre van Zyl (Potchefstroom, 15 d'agost de 1975) va ser un ciclista Sud-africà especialista en pista. Del seu palmarès destaquen dues medalles al Campionat del món.

## Palmarès

* 2004
** 1r als Tres dies de Pordenone (amb Fabio Masotti)

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 1997
** 1r a Adelaida, en Velocitat

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Concili d'Agde

El concili d'Agde fou una reunió de bisbes catòlics celebrada a l'església de Sant Andreu d'Agde el setembre del 506, sota el regnat del rei visigot arrià Alaric II.
Va reunir a 24 bisbes del regne visigot i deu delegats d'altres bisbes que no hi podien assistir (entre els quals el de Narbona Caprari, que fou representat per Anili, Òptim, diaca enviat per Lleonci de Gavaldà, i un representant del bisbe de Tours), sota presidència l'arquebisbe Cesari d'Arle, segurament vicari papal. Els bisbes venien de Turena, les tres províncies d'Aquitània (entre els quals els metropolitans de Bordeus, Eauze i Bourges, i el bisbe Sabí d'Albi), la Narbonesa, i la Provença, i d'Avinyó i algunes viles de l'esquerra del Roine que Teodoric el Gran en la seva condició de rei d'Itàlia havia cedit als visigots després d'haver-les conquerit als burgundis. Els bisbes de Septimània que hi van anar foren: Heracli de Tolosa, Sofroni d'Agde, Sedat de Nimes, Matern de Lodeva i Porbaci d'Uzès; Besiers potser tenia la seu vacant; un bisbe anomenat Pere de la seu de Palatio, no ha estat identificat, i Palatio és esmentada al segle xi com un lloc a la vora de Besiers, però molts autors suposen a Pere bisbe de Llemotges. Carcasona, Magalona i Elna no eren encara seus episcopals.
El seu objectiu era regular al regne visigot l'estatut disciplinari i temporal de l'església catòlica. Els bisbes després de pregar pel rei, van prendre la decisió només començar, de fer un nou concili l'any següent a Tolosa.
Es van establir 47 cànons sobre disciplina eclesiàstica, ordenació de clergues, ordenació de bisbes, administració del baptisme als jueus convertits, prohibició d'assistir a les festes jueves i altres matèries. El casament entre cosins va ser prohibit.

## Referències

* ↑ Frassetto, Michael. Encyclopedia of Barbarian Europe: Society in Transformation (en anglès). ABC-CLIO, 2003, p. 19. ISBN 978-1-57607-263-9.
* ↑ «Agde». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 25 setembre 2022].
* ↑ Coon, Lynda L. Sacred Fictions: Holy Women and Hagiography in Late Antiquity (en anglès). University of Pennsylvania Press, 2010-11-24, p. 175. ISBN 978-0-8122-0167-3.
* ↑ Sirmond, Jacques. Conciliorum Galliae, Tam Editorum, Quam Ineditorum, Collectio: Temporum Ordine Digesta, Ab Anno Christi 177 Ad Ann. 1563, Cum epistolis pontificum, principum constitutionibus, et aliis ecclesiasticae rei gallicanae monimentis. Ab Anno 177 Ad Annum 591 (en llatí). Didot, 1789.
* ↑ «The Science of Marrying Your Cousin» (en anglès americà). gizmodo.com, 14-02-2014. [Consulta: 25 setembre 2022].

## Bibliografia

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Viterbo

Viterbo és un municipi italià, situat a la regió del Laci i a la província de Viterbo. L'any 2006 tenia 60.459 habitants.

## Vegeu també

* Papat de Viterbo
# Boiling Springs (Carolina del Sud)

Boiling Springs és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 4.544 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Boiling Springs tenia 4.544 habitants, 1.714 habitatges i 1.336 famílies. La densitat de població era de 257,6 habitants/km².
Dels 1.714 habitatges en un 38,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,1% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 22% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 33,1% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.285 $ i la renda mediana per família de 58.160 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.625 $ mentre que les dones 28.279 $. La renda per capita de la població era de 20.814 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 6,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Boiling Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Boiling Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Boiling frog

La Boiling frog (granota bullint) és una anècdota que descriu com una granota pot ser lentament bullida viva. La premissa és que si una granota es posa sobtadament en aigua bullent, saltarà de seguida, però si la granota es posa en aigua freda que després es porta a ebullició lentament, no percebrà el perill i serà cuinada fins a la mort. La història s'utilitza sovint com una metàfora de la incapacitat o manca de voluntat de les persones per reaccionar o estar al cas de les amenaces que sorgeixen gradualment.
Mentre que alguns experiments del segle xix van suggerir que la premissa subjacent és certa si l'escalfament és prou gradual, d'acord amb els biòlegs contemporanis la premissa és falsa: una granota que s'escalfa gradualment saltarà. De fet, la termoregulació mitjançant el canvi d'ubicació és una estratègia de supervivència fonamentalment necessària per a les granotes i altres ectoterms.

## Referències

* ↑ Offerman 2010
* ↑ Sedgwick 1888, p. 399
* ↑ «Next Time, What Say We Boil a Consultant». Fast Company Issue 01, 01-10-1995. [Consulta: 10 març 2006].
* ↑ "The legend of the boiling frog is just a legend" Arxivat 2015-12-31 a Wayback Machine. by Whit Gibbons, Ecoviews, November 18, 2002, retrieved November 24, 2015

## Bibliografia

* Sedgwick, William «Studies From the Biological Laboratory». . N. Murray, Johns Hopkins University. [Baltimore, Maryland], 01-07-1888.
* Offerman, Theo. «How to subsidize contributions to public goods», February 12, 2010. Arxivat de l'original el de març 26, 2016. [Consulta: d’abril 6, 2017].

## Vegeu també

* Mentalitat de cranc
# Burí (desambiguació)

«Burí» té aquests significats:
* Burí, eina de gravat.
* Gravat al burí, tècnica de gravat que utilitza un burí
* Burí (arqueologia) instrument lític que servia per a diverses tasques productives al llarg de l'Edat de Pedra
* Constel·lació del Burí, constel·lació més habitualment coneguda com a Caelum.
* Puig de Burí, muntanya al municipi de la Vall d'en Bas a la comarca de la Garrotxa
# CCL22

La quimiocina (motiu C-C motiu) lligand 22 (CCL22) és una petita citocina pertanyent a la família CC de quimiocines, també és coneguda amb altres diversos noms, que inclouen llos de quimiocina macròfag-deriva (MDC) i proteïna quimiotàctica de cèl·lules T estimulades (STCP-1). Es tracta d'un quimioatrallent per cèl·lules T, monòcits, cèl·lules dentrítiques derivades de monòcits, i cèl·lules NK activades. La CCL22 és secretada per cèl·lules dendrítiques i macròfags i obtenen un efecte en les seves cèl·lules diana mitjançant la interacció amb receptors de quimiocines en la superfície cel·lular, com el receptor CCR4. El gen que codifica la CCL22 es localitza en el cromosoma 16 en humans, en un cluster amb altres quimiocines anomenades CX3CL1 i CCL17

## Referències

* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000102962 - Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ Godiska et al. Human macrophage-derived chemokine (MDC), a novel chemoattractant for monocytes, monocyte-derived dendritic cells, and natural killer cells. J. Exp. Med. 185:1595-1604 (1997).
* ↑ Chang et al. Molecular cloning and functional characterization of a novel CC chemokine, stimulated T cell chemotactic protein (STCP-1) that specifically acts on activated T lymphocytes. J. Biol. Chem. 272:25229-25237 (1997).
* ↑ Vulcano et al. Dendritic cells as a major source of macrophage-derived chemokine/CCL22 in vitro and in vivo. Eur. J. Immunol. 31:812-822 (2001).
* ↑ Imai et al. Macrophage-derived chemokine is a functional ligand for the CC chemokine receptor 4. J. Biol. Chem. 273:1764-1768 (1998).
* ↑ Loftus et al. Genome duplications and other features in 12 Mb of DNA sequence from human chromosome 16p and 16q. Genomics 60:295-308 (1999).
* ↑ Nomiyama et al. Human chemokines fractalkine (SCYD1), MDC (SCYA22) and TARC (SCYA17) are clustered on chromosome 16q13. Cytogenet. Cell Genet. 81: 10-11 (1998).
# Bruno Neves

Bruno Ricardo Fernandes Neves, conegut com a Bruno Neves, (Oliveira de Azeméis, 5 de setembre de 1981 - Amarante, 11 de maig de 2008) va ser un ciclista portuguès, que fou professional des del 2002 fins al 2008.
Neves va morir durant la disputa d'una cursa. En un principi es va dir que havia estat conseqüència d'una caiguda, però dies més tard es va descobrir que havia estat causada per una aturada cardiorespiratòria i es va destapar una xarxa de dopatge.
Era cunyat del també ciclista João Cabreira.

## Palmarès

* 2004
** 1r al Gran Premi Barbot i vencedor d'una etapa
* 2005
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Abimota
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa a la Volta às Terras de Santa Maria Feira
* 2007
** 1r al Gran Premi Barbot i vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Bruno Neves fallece tras una caída». elmundo.es, 12-05-2008 [Consulta: 20 febrer 2016].
* ↑ «La muerte del ciclista Bruno Neves destapa un escándalo de dopaje en Portugal». 20minutos.es, 22-05-2008 [Consulta: 20 febrer 2016].
* ↑ Relea, Francesc «Una muerte sospechosa». elpais.com, 22-05-2008 [Consulta: 20 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Bruno Pires

Bruno Manuel Pires Silva, conegut com a Bruno Pires, (Redondo, districte d'Évora, 15 de maig de 1981) és un ciclista portuguès, que va ser professional des del 2002 fins al 2016. Del seu palmarès destaca el Campionat nacional en ruta de 2006.

## Palmarès

* 2006
** Campió de Portugal en ruta
* 2007
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alentejo
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Internacional Paredes Rota dos Móveis
* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alentejo
* 2010
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Alentejo

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2011. No surt (5a etapa)
* 2013. 61è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2012. 97è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Bruno Pezzey

Bruno Edmund Pezzey (3 de febrer de 1955 - 31 de desembre de 1994) fou un futbolista austríac de les dècades de 1970 i 1980.
Pezzey és considerat un dels millors defenses austríacs de tots els temps. Al seu primer club de rellevància, el FC Wacker Innsbruck, hi guanyà dues lligues i una copa. El 1978 fitxà per l'Eintracht Frankfurt, club on jugà cinc temporades i guanyà la Copa de la UEFA i una copa d'Alemanya. Després romangué quatre temporades al Werder Bremen, acabant de nou a Innsbruck el 1987, on guanyà dues noves lligues i una nova copa.
Amb la selecció d'Àustria debutà el juny de 1975 contra Txecoslovàquia. Participà en les Copes del Món de 1978 i 1982. En total jugà 84 partits i marcà 9 gols. El seu darrer partit fou un amistós l'agost de 1990 davant Suïssa.
Pezzey va morir a Innsbruck d'un atac de cor el dia de Cap d'Any de 1994, després de participar en un partit d'hoquei gel, poc abans de complir els 40 anys. El FC Lauterach posà el seu nom al seu complex esportiu.

## Palmarès

* Copa de la UEFA (1):
** 1980
* Lliga austríaca de futbol (4):
** 1975, 1977, 1989, 1990
* Copa austríaca de futbol (2):
** 1975, 1989
* Copa alemanya de futbol (1):
** 1981

## Referències

* ↑ Record at FIFA Tournaments Arxivat 2013-07-01 a Wayback Machine. - FIFA
* ↑ Appearances for Austrian National Team - RSSSF
* ↑ Trauer um Österreicher Pezzey - Berliner Zeitung (alemany)
* ↑ Sportanlage Bruno Pezzey - FC Lauterach

## Enllaços externs

* Bruno Pezzey a Eintracht Archiv
* Perfil a National Football Teams
# Brigantis

* No s'ha de confondre amb Brigants, Brigians, o Brixants.
Els brigantis o brigantins (en llatí Brigantii) eren una tribu celta dels vindèlics de Rècia, a l'est del llac Brigantinus.
La seva capital era Brigantia o Brigantium, l'actual Bregenz, situada a la riba del llac, a la via que conduïa des de les terres de l'est cap a la Gàl·lia. Al segle VII la ciutat era en ruïnes. No es coneix la relació que podien tenir amb els brixants, que ocupaven el país de Brixia (actual Brixen), també a la Rècia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Brigantii». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 febrer 2021].