OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Al-Mudhàffar

Al-Muzaffar o al-Mudhàffar és el nom dels següents personatges:
* Mubàrak i Mudhàffar, primers reis de la taifa de Balànsiya (1011-1020).
* Abd al-Malik al-Muzaffar, rei de València (1061-1065)
* Abu-Bakr Muhàmmad al-Mudhàffar, emir de Badajoz (1045-1067)
* Abd-al-Màlik al-Mudhàffar (975-1008), hàjib del califat de Còrdova, fill d'Almansor
* Mudhàffar-ad-Din Xah Qajar, xa de Pèrsia (1896-1907)
* Munis al-Mudhàffar (L'Eunuc i el Vencedor), general abbàssida en el regnat d'al-Múqtadir (908-932)
* Al-Mudhàffar Sulayman, príncep aiubita, emir del Iemen (1214 - 1215) i de Hamat (1229 - 1244)
* Al-Mudhàffar Taqí-d-Din Úmar, príncep aiubita de Hamat (1178-1191)
* Al-Màlik al-Mudhàffar Sayf-ad-Din Qútuz al-Muïzzí, soldà mameluc bahrita o kiptxak del Caire (1259-1260)
* Muzaffar al-Din Gokburi, emir begtegínida d'Irbil (1190-1233)
* Al-Mudhàffar Hajjí, soldà mameluc bahrita o kiptxak del Caire (1346-1347)
* Abu-Sàlih Mansur ibn Nuh ibn Nasr al-Amir aix-Xadid al-Màlik al-Mudhàffar, emir samànida de Transoxiana i Khurasan (961 - 976)
* Muzaffar al-Din Bahadur Khan, emir de Bukharà (1860 - 1885)
* Muzaffar al-Din Uzbeg, atabeg ildegízida de l'Azerbaidjan (1210-1225)
* Muzaffar al-Din Kutlugh, atabeg salghúrida de Fars (1226 - 1260)
* Mudhàffar-ad-Din Súnqur ibn Mawdud (s. XII), primer atabeg salghúrida de Fars
* Mudhàffar-ad-Din Zanguí ibn Mawdud, segon atabeg salghúrida de Fars
* Abu-l-Fat·h al-Mudhàffar ibn al-Múslima, visir abbàssida el 1083
* Muzaffar al-Din Muhammad ibn al-Mubariz, emir fadlawàyhida després del 1228/1229
* Al-Mudhàffar ibn Alí, hàjib (segle x), després emir de la Batiha
* Muzaffar Jang, nawab subadar del Dècan i nizam d'Hyderabad al segle XVIII
* Yússuf ibn Sulayman al-Mudhàffar
# Chéry-lès-Rozoy

Chéry-lès-Rozoy és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 101 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chéry-lès-Rozoy era de 101 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 62 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 9 estaven desocupats. Tots els 62 habitatges eren cases. Dels 41 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 7 tenien tres cambres, 16 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chéry-lès-Rozoy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 8 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 12 | 55 a 59 | 12 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 55 persones, 27 eren actives i 28 eren inactives. De les 27 persones actives 21 estaven ocupades (16 homes i 5 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 28 persones inactives 6 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 19 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Chéry-lès-Rozoy hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 114 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chéry-lès-Rozoy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chéry-lès-Rozoy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Casa Vera

La Casa Vera és una casa de Cervera (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici fet de paredat. Està format per dos cossos en forma de L. El cos principal té a la planta baixa la porta principal d'arc de mig punt dovellat, una finestra reixada i dues finestres refetes recentment. A la primera planta hi ha dos finestres amb bassa i una porta balconera amb barana de forja. A l'angle que formen els dos cossos hi ha dues portes de sortida de balcó amb barana de ferro forjat comú, tot suportat per mènsules. La segona planta té dues portes balconeres amb barana de forja i una finestra. La planta superior és una golfa amb una sèrie de finestres quadrangulars. L'altre cos està situat damunt un portal. Cal destacar dues finestres el·líptiques situades a les dues bandes d'una porta balconera amb barana de forja.

## Referències

* ↑ «Casa Vera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Valira (desambiguació)

«Valira» té aquests significats:
* Rius:
** La Valira, riu d'Andorra afluent del Segre.
*** La Valira d'Encamp, d'Orient, de Canillo o de Soldeu és el braç superior oriental de la Valira.
*** La Valira de Canillo, del Nord o de la Massana és el braç superior occidental de la Valira.
*** La Gran Valira és la unió dels dos braços superiors de la Valira.
** La Valira de Castanesa, riu de la vall de Castanesa, afluent per la dreta de la Noguera Ribagorçana.
** La Valira de Cornudella, riu afluent per la dreta de la Noguera Ribagorçana, a Areny de Noguera.
** Torrent de la Valira, afluent per l'esquerra del Segre, a la Cerdanya.
* Pobles:
** Les Valls de Valira, municipi de l'Alt Urgell.
** La Valira, veïnat del municipi d'Urús.
** Cornudella de Valira, veïnat del municipi d'Areny de Noguera.
* Estació d'esquí:
** Grandvalira, estació andorrana.
# Timothy Gowers

William Timothy Gowers, FRS (Wiltshire, Anglaterra, 20 de novembre de 1963) és un matemàtic britànic. És professor (2005) Rouse Ball Professor of Mathematics del departament de Matemàtiques Pures i Estadística matemàtica a la Universitat de Cambridge i Fellow del Trinity College.
El 1996 va rebre el premi de la Societat Europea de Matemàtiques. El 1998 va guanyar la Medalla Fields per les seves recerques en l'anàlisi funcional i combinacions.
És fill del compositor Patrick Gowers.

## Publicacions rellevants

* Gowers, W. T. «A new proof of Szemerédi's theorem». Geom. Funct. Anal., 11, 3, 2001, pàg. 465–588. DOI: 10.1007/s00039-001-0332-9.
* Gowers, W. T. «Hypergraph regularity and the multidimensional Szemerédi theorem». Ann. Of Math., 166, 3, 2007, pàg. 897–946. DOI: 10.4007/annals.2007.166.897.
* The Princeton Companion to Mathematics. Princeton University Press, 2008. ISBN 978-0-691-11880-2.

## Llibres de matèmatiques

* Gowers, Timothy. Mathematics: A Very Short Introduction. Oxford University Press, 2002. ISBN 978-0192853615.
* Gowers Timothy. What can Pure Mathematics Offer to Society?. World Scientific Publishing, 2012, p. 1–19. ISBN 978-9814329439.

## Referències

* 1 2 «GOWERS, Sir (William) Timothy». Who's Who 2013, A & C Black, an imprint of Bloomsbury Publishing plc, 2013; online edn, Oxford University Press.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Timothy Gowers» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Timothy Gowers al Mathematics Genealogy Project.
* Timothy Gowers - American Math Society Arxivat 2005-02-04 a Wayback Machine. (en anglès)
# Ivet Castelo

Ivet Castelo (Vic, 1995) és una cineasta catalana.
Després d'estudiar Comunicació Audiovisual a la Universitat Pompeu Fabra, va ser directora de producció del curtmetratge El Arquero (2016). Ojos negros fou la seva òpera prima com a directora i guionista. La pel·lícula tracta el pas a la maduresa d'una adolescent en un entorn opressiu. El treball va guanyar la Bisnaga de Plata a la millor pel·lícula de la secció Zonazine al Festival de Màlaga, i compta amb la banda sonora original de Refree. Actualment viu a Viena, on continua la seva carrera com a cineasta.

## Filmografia

2019: Ojos negros (codirigida amb Marta Lallana)

## Referències

* 1 2 «Ivet Castelo». D'A Film Festival. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ Casas, Quim. «'Ojos negros': estrena de final de carrera», 01-05-2019. [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ «Marta Lallana, Ivet Castelo • Directoras de Ojos Negros», 18-07-2019. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ «Una mirada als «Ojos negros» de Refree». Enderrock, 27-06-2019. [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ Borrull, Mariona. «Crítica de 'Ojos negros'». Fotogramas, 03-05-2019. [Consulta: 25 gener 2020].
# Al-Olomby SC Ez Zauia

L'Al-Olomby SC Ez Zauia o Al Olympic (àrab: نادي أولمبي الزاوية الرياضي, Nādī Ūlimbī az-Zāwiya ar-Riyāḍī, ‘Club Olímpic Esportiu d'Ez Zauia’) és un club de futbol libi de la ciutat d'Ez Zauia.

## Història

És l'únic club de fora de les ciutats de Trípoli o Bengasi que ha guanyat la lliga líbia de futbol, assolida la temporada 2003-04.

## Palmarès

* Lliga líbia de futbol:
** 2003-04

## Referències

* ↑ «Lybia - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Aprenentatge d'un sol cop

L'aprenentatge d'un sol cop és un problema de categorització d'objectes, que es troba principalment en la visió per ordinador. Mentre que la majoria dels algorismes de categorització d'objectes basats en l'aprenentatge automàtic requereixen formació en centenars o milers d'exemples, l'aprenentatge únic pretén classificar objectes a partir d'un exemple, o només d'uns quants. El terme aprenentatge de pocs cops també s'utilitza per a aquests problemes, especialment quan es necessita més d'un exemple.
La capacitat d'aprendre categories d'objectes a partir de pocs exemples, i a un ritme ràpid, s'ha demostrat en humans. S'estima que un nen aprèn gairebé totes les 10 ~ 30 mil categories d'objectes del món als sis anys. Això es deu no només al poder computacional de la ment humana, sinó també a la seva capacitat per sintetitzar i aprendre noves categories d'objectes a partir d'informació existent sobre diferents categories apreses prèviament. Donats dos exemples de dues categories d'objectes: un, un objecte desconegut compost de formes familiars, el segon, una forma desconeguda i amorfa; és molt més fàcil per als humans reconèixer el primer que el segon, cosa que suggereix que els humans fan ús de categories apreses prèviament quan aprenen de noves. La motivació clau per resoldre l'aprenentatge d'un sol cop és que els sistemes, com els humans, poden utilitzar el coneixement sobre categories d'objectes per classificar nous objectes. Com passa amb la majoria dels esquemes de classificació, l'aprenentatge únic implica tres reptes principals:
* Representació: com s'han de descriure els objectes i les categories?
* Aprenentatge: com es poden crear aquestes descripcions?
* Reconeixement: com es pot filtrar un objecte conegut del desordre envoltant, independentment de l'oclusió, el punt de vista i la il·luminació?
L'aprenentatge d'un sol cop difereix del reconeixement d'objectes únics i dels algorismes de reconeixement de categories estàndard en el seu èmfasi en la transferència de coneixement, que fa ús de categories apreses prèviament.
L'algorisme d'aprenentatge bayesià d'un sol cop representa el primer pla i el fons de les imatges parametritzades per una barreja de models de constel·lacions. Durant la fase d'aprenentatge, els paràmetres d'aquests models s'aprenen utilitzant un paràmetre de densitat conjugat posterior i Expectació-Maximització Bayesiana Variacional (VBEM). En aquesta etapa, les categories d'objectes apreses anteriorment informen l'elecció dels paràmetres del model mitjançant la transferència d'informació contextual. Per al reconeixement d'objectes en imatges noves, el posterior obtingut durant la fase d'aprenentatge s'utilitza en un marc de decisió bayesià per estimar la proporció de p (objecte | prova, tren) a p (desordre de fons | prova, tren) on p és la probabilitat de el resultat.

## Referències

* ↑ Li, Fergus i Perona, 2002.
* ↑ Thorpe, Fize i Marlot, 1996.
* ↑ Biederman, 1987.
* ↑ Li, Fergus i Perona, 2006, Section 1.
* ↑ Li, 2006, Section 1.
* ↑ Li, Fergus i Perona, 2006, Section 2.
* ↑ Burl i et al, 1996.
* ↑ Attias, 1999.
* ↑ Li i et al, 2006.
# Casa Vicens Macià

La Casa Vicens Macià és un edifici del municipi de Tossa de Mar (Selva). És un edifici de tres plantes i coberta de doble vessant situat entre mitgeres. La façana està arrebossada i pintada de blanc. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La planta baixa té un sòcol de pedra fragmentada i pissarrenca. Hi ha tres obertures, dues d'elles aprofitades de la casa original de finals del segle xviii, encara que adaptades. La porta principal, ara adaptada com a finestra conté una llinda monolítica amb la llegenda VICENS 1780 MASIA, relativa al nom del propietari i la data de construcció original.
El primer pis consta de dos balcons individuals i finestres de pedra, del segle xix. El segon pis i la terrassa superior són afegits del segle xx, amb dues finestres i balcó corregut d'obra i rajola. La cornisa és senzilla, amb una filera de teula.

## Història

Bona part de les cases i els carrers de la vila nova de Tossa són originàries del segle xviii, quan la vila va suportar un creixement econòmic i demogràfic que va urbanitzar aquesta zona. Moltes d'elles, malgrat haver-se reformat interiorment i exteriorment, han conservat restes de les cases originals, com ara llindes gravades o finestres motllurades de pedra. D'altra banda, aquests elements són, la major part de les vegades, els únics elements conservats. En aquest cas, aquesta casa és originària del segle xviii i reformada al segle xx.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Vicens Macià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2014].
# Ueno Tsuruhime

    En aquest nom japonès, el cognom és Ueno.
Ueno Tsuruhime (上 野鶴 姫) fou una samurai que visqué durant el període Sengoku i que dugué a terme la càrrega suïcida, juntament amb el seu cos de trenta-quatre guerreres, contra l'exèrcit del clan Mōri al castell de Tsuneyama.

## Setge del castell de Tsuneyama

El 1575, l'exèrcit Mōri va atacar el castell de Bitchū Matsuyama. Després de mig any de batalla, el clan Mimura va perdre la batalla i Mimura Motochika (el germà de Tsuruhime) es llevà la vida. Poc després, l'exèrcit Mōri va arribar a la muntanya de Tsuneyama i va iniciar el setge al castell que s'hi erigia. Tsuruhime i el seu marit Takanori (l'últim líder del clan Ueno.) van lluitar desesperadament contra un exèrcit que els sobrepassava. A mesura que anaven perdent, una rere l'altra, les diferents seccions de la fortalesa, el nombre de soldats minvava gradualment i la caiguda de la plaça es feia cada cop més imminent.
Tsuruhime i el seu marit estaven decidits a morir i es van preparar per conduir a una sortida del castell per morir en batalla. Després Tsuruhime va baixar al pati del castell i va convidar les altres dones de la guarnició a unir-se a ella, però totes temien els possibles càstigs en la vida posterior. En la seva arenga, Tsuruhime els va assegurar que no haurien de témer res, perquè la mort al camp de batalla portaria al Paradís Occidental del Buda Amida, a la Terra Pura. En aquell moment es va obrir la porta del castell i Tsuruhime va conduir una càrrega suïcida contra l'avantguarda enemiga, acompanyada per altres 34 guerreres a les quals havia inspirat. La primera reacció de les tropes Mori va ser de sorpresa i incredulitat mentre ella avançava contra l'enorme exèrcit i, després de molta resistència, arribava al camp principal de l'enemic.
Ueno Tsuruhime va veure Nomi Munekatsu, el comandant de l'exèrcit Mōri, i va desafiar-lo a combat singular, però Munekatsu va dir que no seria capaç de lluitar contra una dona i va rebutjar educadament aquesta sol·licitud dient que era una dona d'honor. La victòria ja estava decidida, de manera que Ueno Tsuruhime va tornar al castell i cometé seppuku juntament amb les trenta-quatre guerreres, l'últim acte d'honor com a samurai. Takanori Ueno va seguir a la seva dona fins a la mort, concloent així, l'any 1577, la història del clan Ueno a la província de Bizen.

## Referències

* ↑ Toler, Pamela D. Women Warriors: An Unexpected History (en anglès). Beacon Press, 2019-02-26. ISBN 9780807064320.
* ↑ Ken, 投稿者. «Tsuneyama Castle -Castle known for tragic female platoon-».
* ↑ Turnbull, Stephen. Samurai Women 1184–1877 (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2012-01-20. ISBN 9781846039522.
* ↑ Salafranca, Federico Lanzaco. La mujer japonesa (en castellà). Editorial Verbum, 2012. ISBN 9788479627591.

## Vegeu també

* Onna-bugeisha
# Timothy Joel Cahill

Timothy Joel "Tim" Cahill (Sydney, Austràlia, 6 de desembre de 1979), és un jugador de futbol australià d'ascendència samoana. Actualment juga al Merlbourne City de la Premier League com a centrecampista amb el dorsal 17.
Cahill ha estat internacional amb la selecció de futbol d'Austràlia en 34 ocasions des que va debutar l'any 2004 i amb la qual ha marcat 18 gols i ha participat en dues Copes del Món.

## Enllaços externs

* Perfil de Cahill al web de l'Everton Arxivat 2009-05-22 a Wayback Machine. (anglès)
* Estadístiques a transfermarkt.de Arxivat 2010-02-12 a Wayback Machine. (alemany)
Cahill amb la selecció australiana - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Austràlia – Copa del Món de Futbol 2006
1 Schwarzer •
2 Neill •
3 Moore •
4 Cahill •
5 Culina •
6 Popovic •
7 Emerton •
8 Skoko •
9 Viduka •
10 Kewell •
11 Lazaridis •
12 Covic •
13 Grella •
14 Chipperfield •
15 Aloisi •
16 Beauchamp •
17 Thompson •
18 Kalac •
19 Kennedy •
20 Wilkshire •
21 Sterjovski •
22 Milligan •
23 Bresciano •
Seleccionador: Hiddink
Selecció de futbol d'Austràlia – Copa del Món de Futbol 2010
1 Schwarzer •
2 Neill (c) •
3 Moore •
4 Cahill •
5 Culina •
6 Beauchamp •
7 Emerton •
8 Wilkshire •
9 Kennedy •
10 Kewell •
11 Chipperfield •
12 Federici •
13 Grella •
14 Holman •
15 Jedinak •
16 Valeri •
17 Rukavytsya •
18 Galeković •
19 Garcia •
20 Milligan •
21 Carney •
22 Vidošić •
23 Bresciano •
Entrenador: Verbeek
Selecció de futbol d'Austràlia – Copa del Món de Futbol 2014
1 Ryan •
2 Franjic •
3 Davidson •
4 Cahill •
5 Milligan •
6 Špiranović •
7 Leckie •
8 Wright •
9 Taggart •
10 Halloran •
11 Oar •
12 Langerak •
13 Bozanic •
14 Troisi •
15 Jedinak  •
16 Holland •
17 McKay •
18 Galeković •
19 McGowan •
20 Vidošić •
21 Luongo •
22 Wilkinson •
23 Bresciano •
Entrenador: Postecoglou
Selecció de futbol d'Austràlia – Copa del Món de Futbol 2018
1 Ryan •
2 Degenek •
3 Meredith •
4 Cahill •
5 Milligan •
6 Jurman •
7 Leckie •
8 Luongo •
9 Juric •
10 Kruse •
11 Nabbout •
12 Jones •
13 Mooy •
14 Maclaren •
15 Jedinak  •
16 Behich •
17 Arzani •
18 Vukovic •
19 Risdon •
20 Sainsbury •
21 Petratos •
22 Irvine •
23 Rogic •
Entrenador: Bert van Marwijk :
# Ivet Làlova

Ivet Làlova (búlgar: Ивет Лалова Sofia, Bulgària el 18 de maig de 1984) és una atleta búlgara especialitzada en proves de velocitat. El seu entrenador és Konstantín Milànov.

## Biografia

Filla de Miroslav Làlov, atleta destacat a Bulgària en la dècada dels 60, igual que la seva mare Lília Petrúnova. L'any 2000 es va proclamar campiona de Bulgària en categoria júnior en 100 metres. En el 2001 va ser 4ª en els 200 metres dels Mundials Junior celebrats en Debrecen. En el 2003 va fer el doblet en 100 i 200 metres en els campionats d'Europa Junior celebrats a Tampere.
Ja al 2004 es va produir la seva definitiva consagració en el panorama atlètic internacional, malgrat la seva gran joventut. Després d'unes bones actuacions en els campionats nacionals, durant la Copa d'Europa celebrada en Plòvdiv, va aconseguir una gran marca de 10.77 en els 100 metres, que la millor marca mundial de l'any i la sisena millor de tots els temps. Això la va donar a conèixer al món.
Als Jocs Olímpics d'Atenes 2004 va tenir una bona actuació. Encara que no va poder guanyar cap medalla, va disputar les finals de 100 i 200 metres, sent 4ª en els 100 i 5ª en els 200.
La temporada de pista coberta de 2005 va aconseguir un altre èxit en els Campionats d'Europa de Madrid, guanyant l'or en els 200 metres.
Era una de les grans favorites per als Campionats del Món a l'aire lliure que se celebrarien a Hèlsinki, Finlàndia, en el mes d'agost d'aquest any, però un desgraciat accident mentre realitzava l'escalfament per competir en una carrera a Atenes la va fer fracturar-se una cama i va haver de passar pel quiròfan.
Una sèrie de complicacions en la seva recuperació la van fer estar dos anys allunyada de les pistes. La seva reaparició es va produir el 29 de maig de 2007 a Belgrad, aconseguint la victòria en una prova de 100 metres.

## Referències

* ↑ Bulgarian Sprinter Ivet Lalova Shows Great Form in Novi Sad, Novinite, 20 juny 2011
# Alberto Cecchin

Alberto Cecchin (Feltre, província de Belluno, 8 d'agost de 1989) és un ciclista italià, professional des del 2013 i actualment a l'equip Wilier Triestina-Selle Italia.

## Palmarès

* 2009
** 1r a la Coppa Varignana
* 2010
** 1r a la Coppa Ciuffenna
* 2012
** 1r al GP de Nardi
** 1r a la Coppa Caduti di Reda
** 1r al GP Città di Verona
* 2013
** Vencedor d'una etapa a la Fletxa del sud
* 2014
** 1r a l'Astico-Brenta
* 2015
** 1r al Trofeu Alcide De Gasperi
** Vencedor d'una etapa a la Ronda van Midden-Nederland

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Danville (Ohio)

Danville és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 1.104 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Danville tenia 1.104 habitants, 442 habitatges, i 292 famílies. La densitat de població era de 789,4 habitants per km².
Dels 442 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.636 $ i la renda mediana per família de 31.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.208 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 14.595 $. Aproximadament el 15% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Danville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Danville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].