OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chastelarnaud

Chastelarnaud és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 49 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Chastel-Arnaud era de 49 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 16 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 34 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 19 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Chastel-Arnaud el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 33 persones, 23 eren actives i 10 eren inactives. De les 23 persones actives 18 estaven ocupades (7 homes i 11 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 10 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una entitat de l'administració pública.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Chastel-Arnaud a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Chastel-Arnaud a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pere Soler

«Pere Soler» té aquests significats:
* Pere Soler i Artalejo (Barcelona, 1968), polític català, militant del PSC.
* Pere Soler i Campins (Terrassa, 1967), advocat i polític català.
# E931

La ruta europea E931 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Mazara del Vallo (Itàlia) i finalitza a Gela (Itàlia). Té una longitud de 190 km. Té una orientació d'oest a est.
# Margaux Fabre

Margaux Nicole Jeanne Aude Fabre (Perpinyà, Catalunya del Nord, 2 d'octubre de 1992) és una nedadora professional nord-catalana. Va competir en la prova de relleus femenins de 4×200 metres estil lliure en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 representant a França. Fabre també va competir en els Jocs Mundials de 2017, guanyant dues medalles.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2020, celebrats en 2021 per la pandèmia de COVID-19, també hi va participar en les modalitats de relleus 4×100 i 4×200 lliures femení formant part de l'equip francès.
Forma part del Canet 66, el club esportiu per excel·lència de Canet de Rosselló.

## Referències

* ↑ «Margaux Fabre». Rio 2016. Arxivat de l'original el 25 agost 2016. [Consulta: 11 agost 2016].
* ↑ «Results Book: Life Saving». The World Games, 2017. Arxivat de l'original el 2017-08-07. [Consulta: 1r agost 2021].
* 1 2 Fosbury, Redacció. «Catalunya Nord: radiografia d'esportistes olímpics a Tòquio», 21-07-2021. [Consulta: 1r agost 2021].
# Raúl Pérez Cubero

Raúl Pérez-Fogón Cubero, conegut artísticament com a Raúl Pérez Cubero (Madrid, 1934) és un director de fotografia espanyol, guanyador d'un Goya a la millor fotografia. Va començar en el cinema a mitjans dels anys 1960, i va rebre el seu primer premi el 1969, el Premi del Sindicat Nacional de l'Espectacle, pel seu treball a La celestina i Johny Ratón. Durant els darrers anys del franquisme va treballar a moltes pel·lícules protagonitzades per Alfredo Landa com Cateto a babor o ¡Vente a Alemania, Pepe! i després principalment amb pel·lícules de Mariano Ozores o Vicente Escrivá, així com moltes del gènere destape i alguns episodis de sèries de televisió com Cuentos y leyendas o Las pícaras (1983). Després d'un temps d'inactivitat, va començar a treballar amb José Luis Garci, i gràcies al seu treball a El abuelo fou nominat per primer cop al Goya a la millor fotografia. Pel seu treball a You're the one (una historia de entonces) el 2001 va guanyar el Goya a la millor fotografia, així com la Medalla del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics a la millor fotografia i l'Os de Plata al Festival Internacional de Cinema de Berlín. El 2002 fou tornat a ser nominat al Goya per Historia de un beso, amb la que va tornar a guanyar la Medalla del CEC a la millor fotografia. Tornaria a ser nominat als Goya per Tiovivo c. 1950 el 2004 i Ninette el 2005.

## Filmografia

* La celestina (1969)
* Johny Ratón (1969)
* Cateto a babor (1970)
* ¡Vente a Alemania, Pepe! (1971)
* Aunque la hormona se vista de seda... (1971)
* Lo verde empieza en los Pirineos (1973)
* Una abuelita de antes de la guerra (1975)
* Zorrita Martínez (1975)
* La lozana andaluza (1976)
* Marcada por los hombres (1977)
* El último guateque (1978)
* El virgo de Visanteta (1979)
* Senza buccia (1979)
* Es peligroso casarse a los 60 (1980)
* La moglie in bianco... l'amante al pepe (1981)
* La herida luminosa (1997)
* El abuelo (1998)
* You're the one (una historia de entonces) (2000)
* Historia de un beso (2002)
* Hotel Danubio (2003)
* Planta 4ª
* Tiovivo c. 1950 (2004)
* Ninette (2005)

## Referències

* ↑ You're the one al web dels Goya
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2000». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-02-26. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ Historia de un beso al web dels Goya
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2002». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-10-30. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ Raúl Pérez Cubero a decine21.com
# Panei

Panei (o Panai) fou un estat de les Índies Orientals Holandeses a la regència de Labohan Batoe, residència de la Costa Oriental, a l'illa de Sumatra.
Segons la tradició un tal Batara-si-Nomba fou expulsat de Mandheling vers la meitat del segle xvi i es va retirar cap al nord on va esdevenir cap de les tribus tombok i asopong, com a príncep de Pinangawan. Va morir vers 1610 i després de la seva mort va rebre el nom pòstum de Marhum Magbkat di Pinangawan o Marhum Magbkat di Hutang Mumu. Va tenir per successor al seu fill Raja Halib (Marhum Magbkat di Jambu), que va morir vers 1630; els seus tres fills, Kaïn, Suman i Awan es van repartir els dominis i van fundar els estats de Bila o Bilah, de Sungei Taras (més tard Kampong Raja) i de Tasik (més tard Kota Pinang). El segon príncep Marhum Magbkat di Sungai Taras fou expulsat per Bila del seu estat vers el 1700 i va esdevenir el fundador d'un nou petit estat anomenat Panai o Panei on va regnar amb el nom de Marhum Magbkat di Si Pégé. Els sobirans, rages fins a la meitat del segle xix, van portar després el títol de sutan (sultà). Al darrer quart del segle xviii regnava Raja Marhum Mangkat Salih fins vers el 1790. La nissaga va existir fins al 1946 quan l'estat fou destruït per la "revolució social" i ja no fou restaurat al restabliment de la pau.

## Llista de rages i sultans

* Raja Marhum Mangkat Salih vers 1775-1790
* Raja Mahmud Sati vers 1790 - 1813
* Raja Badiri Sutan Mengedar Alam 1813 - 1856
* Sutan Gagar Alam I 1856 - 1880
* Sutan Mengedar Alam Syah 1880 - 1905
* Tengku Sulung Syahmara 1905 - 1907
* Sutan Gagar Alam II Rahmatullah 1907 - 1938
* Sutan Mahmud Aman 1938 - 1946

## Banderes

La bandera reial era groga llisa i la de l'estat grisa llisa.
La bandera del Uwan Bungau era grisa amb un marc o vore pels quatre costats, de color porpra a tots menys a la part del pal on la vora també era grisa. La bandera del cap religiós (Tuan Iman) era blanca amb un marc o vora blau per tres costats (pal, damunt i sota) formant una C. Hi havia quatre banderes de la noblesa: la primera era grisa amb una vora ampla de color blanc per tres costats (sense vora al vol); la segona era idèntica però amb la vora verda (menys ample que en el model anterior); la tercera era de la mateixa forma amb centre de color porpra i vores de color blau fosc; i la quarta estava dividida verticalment en dues parts (dos terços al pal i un terç al vol) amb els colors blau fosc i porpra.

## Referències

A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Baldwin Harbor

Baldwin Harbor és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 8.147 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Baldwin Harbor tenia 8.147 habitants, 2.753 habitatges, i 2.282 famílies. La densitat de població era de 2.557,4 habitants per km².
Dels 2.753 habitatges en un 38,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 17,1% no eren unitats familiars. En el 13,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 84.527 $ i la renda mediana per família de 95.240 $. Els homes tenien una renda mediana de 59.779 $ mentre que les dones 39.483 $. La renda per capita de la població era de 33.674 $. Entorn de l'1,9% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Baldwin Harbor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Baldwin Harbor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Peristedion unicuspis

Peristedion unicuspis és una espècie de peix pertanyent a la família dels peristèdids.

## Hàbitat

És un peix marí, batidemersal i d'aigües fondes.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: l'estret de Florida al nord de Cuba.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Miller, G. C., 1967. A new armored searobin fish, Peristedion unicuspis, family Peristediidae, from the straits of Florida. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 80: 19-26.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Editorial Carceller

Editorial Carceller (fins a 1921, Editorial valenciana) va ser una editorial valenciana fundada per Vicent Miguel Carceller en 1909. Estava especialitzada en revistes de temes valencians (teatre, falles i humor costumista), si bé a partir dels anys 30 comença a publicar material de tipus eròtic i anticlerical. La seua publicació més coneguda fou La Traca, que conegué diverses èpoques. L'editorial fou tancada en 1939 amb la victòria franquista en la Guerra Civil Espanyola, sent mort el seu director i perseguits, si no assassinats, alguns dels seus col·laboradors.

## Publicacions
### Teatre

* El Cuento del Dumenge (1914-1921)
* Nostre Teatro/Nostre Teatre (1921-1922 i 1930-1932)

### Festes i tradicions

* El Fallero (1921-1936)
* El Clarín (revista taurina, en castellà, 1922-1935)

### Humor

* La Traca (1912-1923, 1931-1934 i 1936-38)
* La Sombra (1924-1926)
* La Chala (1926-1931 i 1931-1934)
Totes tres són la mateixa revista, amb canvis de capçalera per a esquivar la censura. També s'utilitzaren els noms La Nova Traca o La Traca Nova en altres èpoques. A partir de 1931, La Traca es torna a publicar, en paral·lel a La Chala, però canviant la seua temàtica per una més anticlerical i amb una marcada línia radical republicana, publicant-se en castellà arreu de l'Estat Espanyol.

### Sicalíptiques (en castellà)

* El chorizo japonés (1915)
* El Piropo (1931)
* Bésame (1932)
* Rojo y Verde (1932)
* Fifí (1932)

## Bibliografia

* Laguna Platero, Antonio. Carceller, el éxito trágico del editor de La Traca (en castellà). València: El Nadir, 2015, p. 195. ISBN 978-84-92890-94-1.

## Referències

* ↑ Laguna Platero, 2015, p. 99.
* ↑ Martínez, Francesc; Laguna, Antonio «LA TRACA. La transgressió com a norma». Catàleg d'Exposició, 5 octubre 2016 - 15 gener 2017, pàg. 98.
* ↑ Vicent Miguel Carceller a la Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ Editorial Carceller a Tebeosfera (castellà)
# Convenció Republicana d’Aragó

La Convenció Republicana d'Aragó -CRA- va ser la federació de la Convenció Republicana dels Pobles d'Espanya (CRPE) en Aragó (Espanya).
La CRA es va constituir l'any 1977 nodrida de militants d'altres formacions polítiques com el FRAP, PCE(ml), PSA a més de sindicalistes.
En les primeres eleccions democràtiques de 1977 posteriors a la dictadura franquista no van presentar candidatures i van demanar l'abstenció, en el referèndum de la Constitució de 1978 van demanar el NO.

## Resultats electorals

En els únics comicis que van presentar candidatures va ser en 1979, tant en les generals com les municipals dins de la Candidatura Unitària d'Esquerra Republicana, aconseguint un regidor en Binéfar (Osca).

## Vegeu també

* Convenció Republicana dels Pobles d'Espanya
* Partit Comunista d'Espanya (marxista-leninista)
# Ma Jinyu

Ma Jinyu (xinès simplificat: 马金瑜) (Shihezi 1978 -) periodista, reconvertida en apicultora al Tibet.

## Biografia

Ma Jinyu va néixer el 1978 a Shihezi, una ciutat administrada per un bingtuan (兵团), o cos de producció i construcció al nord de Xinjiang (Regió Autònoma Uigur de Xinjiang) on treballaven els seus pares.
El 2021 va tenir molt ressò en els mitjans de comunicació,quan mitjançant la xarxa d'Internet "WeChat" va acusar el seu marit de colpejar-la sovint, de vegades causant-li lesions greus. Aquest fets van ser negats pel marit en unes declaracions al "Jimu News", però les autoritats de Guide (província de Qinghai) van obrir una investigació.

### Periodista

Després d'acabar els seus estudis universitaris, es va convertir en periodista al Nanfang Baoye News Group (南方 报业 传媒 集团), un grup amb seu a Guangdong que reuneix els diaris més grans del sud, com el diari Nanfang (南方 日报) o el Southern Weekly (南方周末), on hi va treballar fent reportatges durant 14 anys viatjant per Yunnan, Sichuan i Gansu. També va col·laborar amb alguns mitjans estrangers.
El 2008 va guanyar el premi asiàtic SOPA News Excellence Writing Award.
El 2010, després de catorze anys de periodisme,va ser enviada a fer reportatges sobre la indústria apícola i va viatjar a Qinghai per entrevistar apicultors. Un dels primers que va conèixer va ser un tibetà anomenat Zhaxi (扎西), del districte de Guide (贵德 县),a la prefectura de Yushu (玉树 州), amb qui al cap de dos mesos s'hi va casar. Durant un temps va compaginar la vida a la zona rural amb el treball com a periodista fins al 2012,. quan va deixar Canto, per anar a viure amb el seu marit i el fills a Qinghai.

### Apicultora

A Qinghai, Ma, que es va convertir en una empresària d'èxit amb la venda de mel i altres productes locals,com pebrots i bolets. Inicialment només venien a intermediaris, però en funció dels marges, Ma va decidir impulsar les vendes via comerç electrònic. Per potenciar l'economia de la zona va crear un grup de dones per treballar en tot el procés d'envasat i distribució, malgrat l'opinió contrària de la majoria de marits.
El 2017 va explicar la seva experiència com empresaria-apicultora en un llibre que va anar a presentar a Gansu, juntament amb el seu marit i tres dones tibetanes que mai havien estat fora de la seva província.

## Referències

* ↑ «Chinese reporter’s account of domestic violence prompts social media fury» (en anglès), 08-02-2021. [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ «Teller Report». [Consulta: 19 novembre 2021].
* 1 2 3 «chinese-shortstories.com». [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ «Ma Jinyu, Author at China Channel» (en anglès americà). [Consulta: 19 novembre 2021].
* ↑ «A female journalist married to the plateau: Selling Tibetan treasures to the world (photo)» (en anglès), 02-05-2021. Arxivat de l'original el 2021-11-19. [Consulta: 19 novembre 2021].
# Partícula mediadora

Les partícules portadores o mediadores de la força, en la física de partícules, en el model estàndard, són els bosons, coneguts com a bosons de gauge. Són les partícules que generen les forces que existeixen entre altres partícules (no portadores).
En la física de partícules, el model estàndard descriu les forces fonamentals (Força nuclear forta, Força nuclear feble i Força electromagnètica). En aquestes teories cadascuna de les interaccions té un conjunt característic de força, o partícula portadora del camp, associada a l'excitació quàntica del camp de forces relacionat amb aquesta interacció. Aquest tipus de partícules estan sempre bescanviant-se entre les partícules de matèria que experimenten aquesta força.
Les partícules portadores, partícules missatgeres o partícules transportadores de les forces, o bé apareixen en etapes intermèdies o es produeixen durant tots els processos entre les partícules que pateixen aquest tipus d'interacció. Així doncs, les forces entre partícules de matèria es poden descriure en termes de camps de força estàtica i intercanvi de partícules portadores de la força entre les partícules afectades.

## Partícules portadores

* Els gluons són portadors o mediadors de la interacció nuclear forta.
* Els fotons són portadors o mediadors de la interacció electromagnètica.
* Els bosons W i Z són mediadors en la interacció feble.
El nom de la partícula portadora de la interacció gravitatòria és la partícula teòrica gravitó.
En el model estàndard, el bosó de Higgs, que és necessari per explicar la massa de les partícules fonamentals, interacciona a través de la interacció feble i la interacció de Yukawa, però no és una partícula portadora.

## Enllaços externs

* Messenger Particles (Cern Interactive Slide Show) Arxivat 2011-10-27 a Wayback Machine. Presentació interactiva del CERN

## Referències

* ↑ Hablemos de ciencia. Conversaciones de ciencia. José Manuel Nieves. EDAF, 2006. ISBN 8441418241. Pág. 182
* ↑ La melodía secreta...: y el hombre creó el universo. Trink Xuan Thuan, Josep Sarret Grau. Biblioteca Buridán, 1988. ISBN 8496831205. Pág. 162
# Aulus Viciri Pròcul

Aulus Viciri Pròcul (llatí: Aulus Vicirius Proculus) va ser un polític romà, tribú militar i sacerdot del culte d'August a Toscana, qui va fer les cerimònies de la victòria al retorn de l'emperador Claudi de la seva expedició a Britànnia l'any 44.
Un senador amb el mateix nom apareix com a cònsol sufecte l'any 89 i governador de Britànnia del 89 al 96. Si és el mateix personatge, tindria ja uns vuitanta anys l'any 96 i possiblement moriria en el càrrec.

## Referències

* David Braund, Augustus to Nero: a sourcebook on Roman history, 31 BC-AD 68, en línia a Google Llibres
# Chalaroderma ocellata

Chalaroderma ocellata és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-àfrica (des de Saldanha Bay fins a Port Elizabeth).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Almada, V.C., R.F. Oliveira, E.J. Gonçalves, A.J. Almeida, R.S. Santos i P. Wirtz, 2001. Patterns of diversity of the north-eastern Atlantic blenniid fish fauna (Pisces: Blenniidae). Global Ecol. Biogeogr. 10:411-422.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Plataforma de superfície ExoMars 2018

la Plataforma de superfície ExoMars 2018 (oficialment en anglès ExoMars 2018 surface platform) és un mòdul de descens robòtic planejat com a part de la missió ExoMars en 2018 per l'Agència Espacial Europea (ESA) i l'Agència Espacial Federal Russa (Roscosmos).
El pla demana un vehicle de llançament de Rússia per lliurar una plataforma de superfície de fabricació russa, així com l'ExoMars rover sobre sòl marcià. Un cop aterrat sense problemes, la plataforma romandrà estacionària i s'iniciarà una missió d'un any terrestre per investigar la superfície del medi ambient en el lloc d'aterratge.
La nau espacial està previst el seu llançament en 2018 i aterrar a Mart a principis de 2019, però les dificultats financeres poden retardar el llançament a 2020.

## Referències

* ↑ Thales Group (8 maig 2012). "Press Info: ExoMars Status". Nota de premsa. Consulta: 8 maig 2012. Arxivat 3 de desembre 2013 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 18 març 2016].
* ↑ Interfax «Robotic Mars rover mission may be delayed until 2020». Russia Beyond the Headlines. Interfax, 16-10-2014 [Consulta: 17 octubre 2014].
* 1 2 «Exomars 2018 surface platform». European space agency. [Consulta: 14 març 2016].
* 1 2 «Russia and Europe Team Up for Mars Missions». Space.com, 14-03-2013 [Consulta: 24 gener 2016].
* ↑ Agence France-Presse «Money Troubles May Delay Europe-Russia Mars Mission». Industry Week. Agence France-Presse, 15-01-2016 [Consulta: 16 gener 2016].
* ↑ RIA Novosti «Второй этап миссии ExoMars могут перенести на 2020 год». RIA.ru. RIA Novosti, 15-01-2016 [Consulta: 24 gener 2016].

## Enllaços externs

* NPO Làvotxkin – ExoMars 2018
Agència Espacial Europea :