OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Waupun

Waupun és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 10.718 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waupun tenia 10.718 habitants, 3.351 habitatges, i 2.228 famílies. La densitat de població era de 1.121,5 habitants per km².
Dels 3.351 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 33,5% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,9% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 36,1% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 161,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.597 $ i la renda mediana per família de 50.820 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.795 $ mentre que les dones 23.517 $. La renda per capita de la població era de 16.947 $. Aproximadament el 4,4% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* Henrietta Ware, compositora.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waupun» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Waupun». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Krotovka

Krotovka (en rus: Кротовка) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.617 habitants. Pertany al districte d'Uliànovsk.

## Referències

* ↑ «Численность населения Алнашского района в разрезе населённых пунктов на 1 января 2008 года». Алнашский районный Совет депутатов. Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 20 febrer 2010].
* ↑ «Селения Симбирского уезда. III. Ключищенская волость.». web.archive.org, 10-10-2010. Arxivat de l'original el 2010-10-10. [Consulta: 30 octubre 2019].
* ↑ Край Ильича: Памят.места [Ульяновска и обл.]/Редкол.: Н. А. Кузминский, М. Х. Валкин, Г.Н, Фёдоров. — 2-е изд.-Саратов: Приволж. кн. изд-во (Ульян. отд-ние), 1985. — с. 303.
# Kilcock

Kilcock (en gaèlic irlandès Cill Choca que vol dir "església de Choca") és una vila d'Irlanda, al comtat de Kildare, a la província de Leinster. Es troba al costat de la frontera amb el comtat de Meath. És una ciutat dormitori per a molts que treballen a Dublín. La seva població és de 5.533 habitants.

## Història

Kilcock pren el nom de Santa Coca (seble VI) qui va fundar una església al costat del riu Rye, i que tradicionalment es diu que era germana de Sant Kevin de Glendalough, que treballava de brodadora d'ornaments d'església, i que va fer els de Sant Colmcille. Un pou sagrat dedicat a Coca, que es creia perdut als enfores de Kilcock, és conegut a nivell local com en l'àrea darrere del Banc d'Ulster, i se celebra la seva festa el 6 de juny. No obstant això, aquesta commemoració és un renaixement modern com quan l'Ordnance Survey de l'àrea l'any 1837 es va registrar que "no hi ha església antiga en ruïnes en aquesta parròquia, ni cap sant o dia commemorat ... el significat del nom Cille Choc no es recorda". Quan l'actual església parroquial va ser consagrada el 1867 a Santa Coca, i havia costat construir-la 10.000 lliures esterlines amb disseny de l'arquitecte J.J. McCarthy.
En el segle VIII hi hagué una batalla entre reis rivals a la vora de l'església de Santa Coca, aleshores en territori de Carbury i prop de la frontera entre Leinster i Meath. Hi ha una bretxa de diversos centenars d'anys fins a la següent referència a Kilcock quan, en 1303, va pertànyer als Hospitalers de Sant Joan de Jerusalem a Kilmainham.
L'església de Santa Coca es va erigir en el seu honor al centre de la ciutat. S'hi pot veure una icona de Santa Coca de realització recent.

## Referències

* ↑ Placenames Database of Ireland
* ↑ «Kilcock Settlement Results». Central Statistics Office, 2011. Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 24 agost 2013].
# Gos pària

En l'ecologia, un gos pària fa referència a aquell ca solitari amb l'estil de vida de la casta dels pàries: és a dir, que ocupa un nínxol ecològic que consisteix en alimentar-se dels residus provocats pels assentaments humans. S'han descrit també gats, ocells o senglars pàries, que entorpeixen la biodiversitat endèmica d'un ecosistema. Es considera que un percentatge força elevat dels gossos del món viuen en llibertat amb aquest règim alimentari.
Entre els experts en races de gossos aquest terme es refereix a nombroses races de gossos natives d'Àsia meridional incloent l'gos indi pària, que ha desenvolupat característiques especialitzades dins el nínxol pària. Addicionalment, aquest terme s'empra per a qualsevol gos que mostri una morfologia pària de llarg termini (LTPM), que són el conjunt de característiques fenotípiques del gos indi pària —sense tenir en compte el seu tipus de vida o els seus ancestres.

## Gossos ferals de l'Índia

Els gossos pària indis tenen típicament una mida mitjana i són de pelatge de color groc a bru. Els gossos ferals de l'Índia es creia que eren els avantpassats del Dingo australià. Malgrat això, l'any 2004 un estudi de l'ADN mitocondrial va trobar que els dingos es van originar a la Xina meridional i no pas a l'Índia, però la recerca genètica recent (2013) de l'ADN dels aborígens sembla donar suport a la conclusió que persones que van viatjar per mar des de l'Índia a Austràlia fa uns 4.000 anys van portar amb ells els seus gossos i que aquests són els avantpassats dels dingos.

## "Forma pària"

Els gossos pateners de tot el món s'ha dit que mostren la morfologia pària fins al punt que s'assemblen al gos pària de l'índia.
* Algèria
* Atenes, Grècia
* Brasil
* Cap Verd
* Cuba
* Egipte
* Índia
* Malàisia
* Moscow, Rússia
* Novorossiysk, Rússia
* Sri Lanka
* Taiwan
* Estats Units
* Vrilissia, Grècia

## Referències

* ↑ «pariah - definition of pariah». TheFreeDictionary. [Consulta: 26 abril 2008].
* ↑ Grarock, Kate; Tidemann, Christopher R.; Wood, Jeffrey; Lindenmayer, David B. «Is It Benign or Is It a Pariah? Empirical Evidence for the Impact of the Common Myna (Acridotheres tristis) on Australian Birds» (en anglès). PLOS ONE, 7, 7, 07-11-2012, pàg. e40622. DOI: 10.1371/journal.pone.0040622. ISSN: 1932-6203. PMC: PMC3394764. PMID: 22808210.
* ↑ Ashan, M. Farid; Chowdhury, Wahed «Effect of pariah dog on wild mammals in Chittagong University campus, Chittagong» (en anglès). Journal of Forestry and Environment, 5, 2007, pàg. 89-94.
* ↑ Stephan Reebs. «Whence the dingo». Natural History Magazine, Inc.. American Museum of Natural History, 01-11-2004. [Consulta: 15 maig 2008].
* ↑ McRae, Alice. (17 April 2013) Aboriginal genetic study suggests Indian migration Arxivat 2013-08-20 a Wayback Machine.. Australian Geographic. Retrieved on 31 May 2013.
* ↑ DNA study sheds light on aboriginal Australians' heritage – Los Angeles Times. Latimes.com (30 September 2000). Retrieved on 31 May 2013.
* ↑ Choi, Charles. «Secret of dingo's Down Under origin revealed». NBC News, 14-01-2013. [Consulta: 16 gener 2013].
# Enric I de Xampanya

Enric I de Xampanya (? - 17 de març de 1181), conegut com el Liberal, va ser comte de Xampanya (1152-1181).

## Orígens familiars

Ell era el fill gran del comte Teobald II de Xampanya (anomenat també Teobald IV de Blois) i de Matilde de Caríntia.

## Matrimoni i descendents

El 1164 es va casar amb Maria de França, filla de Lluís VII de França i de Leonor d'Aquitània. Van tenir quatre fills:
* Escolàstica de Xampanya (morta el 1219), es va casar amb Guillem IV de Macon
* Enric II de Xampanya (1166-1197)
* Maria de Xampanya (morta el 1204), es va casar amb l'emperador Balduí I de Constantinoble
* Teobald III de Xampanya (1179-1201)

## Segona Croada

Enric va participar en la Segona Croada sota la direcció de Lluís VII de França. Portava una carta de recomanació de Bernat de Claravall adreçada a Manuel I Comnè, emperador romà d'Orient, que figura entre els notables presents en l'assemblea celebrada per Balduí III de Jerusalem a Acre el 24 de juny de 1148.

## La Xampanya

A la mort del seu pare Enric va triar prendre només Xampanya deixant als seus germans menors les altres possessions familiars (incloses Blois, Chartres, Sancerre i Chateaudun). En el moment això semblà sorprenent doncs els altres territoris eren més rics i desenvolupats, però Enric degué preveure les possibilitats de Xampanya i durant el seu govern el comtat va esdevenir un dels més rics i més poderosos dels principats francesos. Enric va establir l'ordre en el govern sobre els barons de Xampanya, podent comptar amb la lleialtat de 2.000 vassalls, fet aquest per si mateix que el va convertir en un dels més poderosos senyors feudals de França. Aquesta ordre i poder l'aconseguí al convertir la Xampanya en un lloc segur perquè els comerciants s'hi reunissin i sota la seva protecció es crearen les fires de Xampanya, convertint-se aquest territori en una de les places pel comerç de llarga distància i de finances més importants de l'edat mitjana a Europa. La capital de la Xampanya a Troyes va esdevenir també un centre literari de renom.

## A Jerusalem, captura i mort

El 1179 Enric va anar novament a Jerusalem amb un grup de cavallers francesos entre ells els seus parents Pere de Courtenay -germà de Lluís VII- i Felip de Dreux bisbe de Beauvais. Enric va tornar a Europa per la ruta terrestre a través d'Àsia Menor, però va ser capturat i mantingut com a ostatge per Kilidj Arslan II, el soldà de Rum. El rescat va ser pagat per l'emperador romà d'Orient i Enric va ser posat en llibertat, però va morir poc després. Va ser succeït pel seu fill gran Enric II de Xampanya.
# Jerry Heidenreich

Jerôme Alan Heidenreich, conegut com a Jerry Heidenreich, (Tulsa, Estats Units 1950 - París 2002) fou un nedador nord-americà, guanyador de quatre medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 4 de febrer de 1950 a la ciutat de Tulsa, població situada a l'estat d'Oklahoma.
Va morir el 18 d'abril de 2002 a la ciutat de París, població situada a l'estat de Texas, a conseqüència d'un suïcidi.

## Carrera esportiva

Especialista en la modalitat de crol i papallona, va participar als 22 anys en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en els relleus 4x100 metres lliures i relleus 4x100 metres estils, aconseguint sengles rècords del món amb un temps de 3:26.42 m. i 3:48.16 minuts respectivament. En aquests mateixos Jocs aconseguí guanyar la medalla de plata en els 100 metres lliures i la medalla de bronze en els 100 metres papallona.
Al llarg de la seva carrera guanyà tres medalles en els Jocs Panamericans, totes elles d'or.

## Enllaços externs

* (anglès) www.ishof.org - Jerry Heidenreich Arxivat 2014-03-27 a Wayback Machine.
# Numeració babilònica

Sistema de nombres en matemàtiques :
Els babilonis utilitzaven un sistema sexagesimal posicional adaptat copiat dels sumeris i també de la civilització d'Acàdia. Els nombres babilònics s'escrivien en cuneïforme, usant una agulla de làmina inclinada per a fer marques en unes taules de terrissa tova que després exposaven al sol per a endurir-les i que quedessin permanentment.
Aquest sistema va aparèixer per primera vegada al voltant de 1900-1800 aC També es creu que va ser el primer sistema de numeració posicional, és a dir, un sistema en què el valor d'un dígit en concret depèn tant del seu valor com de la posició en el nombre que es vol representar. Això va ser un avenç molt important perquè abans del sistema lloc-valor els tècnics estaven obligats a utilitzar símbols únics per a representar cada potència d'una base (deu, cent, mil i així successivament), arribant a ser dificultosos els càlculs més bàsics.
Malgrat que el seu sistema tenia clarament un sistema decimal intern van preferir utilitzar 60 com a segona unitat més petita en lloc de 100 com ho fem avui en dia, amb més rigor es pot considerar un sistema mixt de bases 10 i 60. Feien falta només dos símbols, usats en una varietat de combinacions, per denotar els 59 nombres. Es deixava un espai per a indicar el zero (segle III aC), encara que més endavant es van inventar una manera de representar un lloc buit.
La teoria més adoptada és que el 60, un nombre compost de molts factors (els nombres anterior i següent de la sèrie serien el 12 i el 120), va ser triat com a base per la seva factorització 2×2×3×5, que el fa divisible per 1, 2, 3, 4, 5, 6, 10, 12, 15, 20, i 30. De fet, és l'enter més petit divisible per tots els enters de l'1 al 6.
Els enters i les fraccions eren representats de la mateixa manera: el punt separadors d'enters i fraccions no s'escrivia, si no que quedava clar pel context.
Exemple: el nombre 53 en numeració babilònica = cinc vegades el símbol que correspon a 10, i 3 vegades el símbol que correspon a 1.

## Enllaços externs

* High resolution photographs, descriptions, and analysis of the root(2) tablet (YBC 7289) from the Yale Babylonian Collection
* Babylonian Numerals by Michael Schreiber, Wolfram Demonstrations Project.
* Weisstein, Eric W., «Sexagesimal» a MathWorld (en anglès).
# CMX

CMX té els següents significats:
* CMX (banda) (de l'acrònim en llatí Cloaca Maxima), conjunt de rock finlandès
* CMX (còmics), publicació de DC Comics dedicada al manga
* .cmx també és l'extensió dels fitxers natius compilats amb llenguatge de programació OCaml
# CMU

CMU té els següents significats:
* Universitat Carnegie Mellon (del seu nom en anglès Carnegie Mellon University), universitat amb seu a Pittsburgh (Estats Units)
* Col·legi major universitari, institució universitària que dona serveis i allotjament als estudiants
* Couverture maladie universelle, prestació social francesa que permet l'accés a l'atenció sanitària a tota la població
# Zborov nad Bystricou

Zborov nad Bystricou és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.
# Ca Mossèn Pau Figuerola

Ca Mossèn Pau Figuerola és una casa de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres amb una façana força interessant. La casa té baixos i tres plantes més. El portal d'entrada amb dos fulles de fusta, amples i altes, presenta un arc de gran radi amb muntant de pedra. Als dos costats d'aquesta entrada, hi ha un parell de finestres, encara que la inferior està tapada.
A la primera planta, hi ha tres portes, que comuniquen amb un balcó que va de banda a banda de les parets mitgeres, amb un perfil motllurat de base i una barana de ferro amb un dibuix de cercles que formen una sanefa a la part inferior.
Al segon pis, hi ha tres balcons en els quals pràcticament es repeteixen els muntants i les lindes de la planta primera. Al tercer pis, hi ha tres finestres emmarcades perfectament. La cornisa es recolza en 13 petites que es reparteixen asimètricament.

## Referències

* 1 2 3 «Ca Mossèn Pau Figuerola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Ca Paumiro

Ca Paumiro és una obra de la Torre de l'Espanyol (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a la Plaça Major, davant l'església parroquial. És un edifici entre mitgeres d'una sola crugia, que consta de planta baixa i dos pisos amb la coberta a dues vessants que fan el desaiguat a la façana principal i posterior. En destaca especialment el portal d'accés, d'arc de mig punt adovellat amb la clau inscrita: "Josep Miro. AÑO 1796" dins una flor de quatre fulles simples. Les obertures dels pisos superiors són de factura moderna, així com l'arrebossat que cobreix el parament.

## Referències

* ↑ «Ca Paumiro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].

## Enllaços externs

* «Ca Paumiro». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Campi

Campi (en cors Campi ) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 28 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 76 | 78 | 42 | 40 | 32 | 28 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008 | Roch Emmanuel Alessandrini | | |
# Campichthys galei

Campichthys galei és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima temperat que viu fins als 18 m de fondària.

## Distribució geogràfica

És un endemisme d'Austràlia.

## Referències

* 1 2 3 «Campichthys galei» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Campionat del Món de Trial 1992

La temporada de 1992 del Campionat del Món de trial fou la 18a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 12 proves puntuables, celebrades entre el 29 de març i el 5 de setembre.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Tommi Ahvala | Aprilia | 199 |
| 2 | Jordi Tarrés | Beta | 190 |
| 3 | Diego Bosis | Fantic | 172 |
| 4 | Amós Bilbao | Gas Gas | 151 |
| 5 | Marc Colomer | Montesa | 143 |
| 6 | Takumi Narita | Beta | 107 |
| 7 | Bruno Camozzi | Fantic | 103 |
| 8 | Donato Miglio | Aprilia | 103 |
| 9 | Steve Colley | Beta | 72 |
| 10 | Thierry Michaud | Aprilia | 70 |

## Referències

* «FIM Trial World Championship. 1992» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Willem Frederik Hermans

Willem Frederik Hermans (Amsterdam, 1 de setembre de 1921 - Utrecht, 27 d'abril de 1995), conegut com a W. F. Hermans, fou un geògraf físic i escriptor neerlandès. Va escriure novel·les, contes, poesia, obres de teatre i guions, així com assajos. També va ser famós com a articulista i encara més per les seues sovint ferotges crítiques i polèmiques.
Juntament amb Gerard Reve i Harry Mulisch, és considerat un dels «tres grans» de la literatura neerlandesa de postguerra.
Després de rebutjar el Premi P. C. Hooft en 1971, el 1977 va acceptar el prestigiós Premi de les Lletres neerlandeses.

## Referències

* ↑ Ellenbroek, Willem «W. F. Hermans was veel, maar vooral fenomenaal auteur». de Volkskrant, 28-04-1995.
# Willem Hendrik van den Bos

Willem Hendrik van den Bos (Rotterdam, 25 de setembre de 1896 - Johannesburg, 30 de març de 1974) va ser un astrònom sud-africà d'origen neerlandès. Algunes fonts el citen erròniament com Van der Bos.
Van den Bos va treballar a l'Observatori de Leiden als Països Baixos, però en 1925 es va traslladar a l'Observatori Unió a Sud-àfrica, que va passar a dirigir en 1941.
Va descobrir milers d'estels dobles, dels quals va registrar desenes de milers de mesures micromètriques, calculant les òrbites de nombrosos estels binaris.
Va presidir la Societat Astronòmica de Sud-àfrica en 1943 i 1955.
Algunes fonts biogràfiques indiquen que va descobrir més de cent asteroides. Així i tot, el Centre de Planetes Menors no el cita en els seus llistats oficials.

## Eponimia

* El cràter lunar Van des Bos porta aquest nom en la seva memòria.
* L'asteroide (1663) van den Bos també commemora el seu nom.

## Referències

* ↑ «van den Bos W.H.» (en anglès). Astronomical Society of Southern Africa. [Consulta: 15 juny 2018].
* ↑ «Prominent Astronomer Willem Van der Bos die (1974 març 30) - Monthly Notes of the Astronomical Society of Southern Africa, Volum 62» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2018].
* ↑ "Van den Bos". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* Biografia
# Can Crusellas

Can Crusellas és una obra del municipi d'Artés (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció civil: edifici d'habitatges construït a finals del segle xix i pensat com a segona residència a prop del nucli industrial. És format per una planta gairebé quadrada sobre la qual s'alcen dos pisos de quatre façanes plenes d'obertures (finestres i balcons) emmarcades per cornises. Totes les quatre cares de l'edifici són rematades per una cornisa que tanca el terra superior sobre el qual s'alça un cos de planta quadrada que a manera de lucernari il·lumina l'escala interior de l'edifici. Tot el conjunt és envoltat per jardins.
Els jardins envolten tot l'edifici historicista i la vegetació i els complements escultòrics- ornamentals participen també, totalment d'aquests historicisme. Si en l'edifici si pot detectar un cert medievalisme molt estereotipat pel funcionalisme en el cas dels jardins l'historicisme i el punt de referència escollit és encara més ambigu cara a partir d'un esquema totalment geomètric que distribueix l'espai cobert per la vegetació i respectant molt la simetria de l'edifici, aquesta vegetació i especialment alguns elements com la glorieta, l'entrada, etc.
Eren uns jardins plenament romàntics, estil que es va perdre en la remodelació actual.

## Història

La casa Crusellas fou construïda finals del segle xix i més concretament l'any 1878 segons figura en la façana de l'edifici; l'obra és fruit del creixement industrial que va viure la vila d'Artés amb la instal·lació de les primeres fàbriques de filats i de teixits que ampliaren i modernitzaren la tradició del tèxtil artesanal existent a Artés des del segle xvii. Fou construïda la gran Torre habitatge com a residència d'una família de fabricants; fa pocs anys el seu propietari, també i encara fabricant a Artés, (sitges) va vendre la casa a l'ajuntament i fou acollida com a llar dels avis.
En aquest edifici fou instal·lat també el museu dedicat al pare Faura, un petit museu local dedicat a la figura de l'insigne meteoròleg d'Artés.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Crusellas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].