OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xerrics d'Olot

Els Xerrics d'Olot són una colla castellera de la Garrotxa amb seu a Olot. Vesteixen amb camisa de color grana. Tenen dos padrins: els Castellers de Sabadell i els Marrecs de Salt.

## Història

La colla es va crear l'any 2001, quan un grup de castellers provinents dels Marrecs de Salt i dels Xoriguers de la Universitat de Girona van decidir crear-la. Per escollir el nom, es va fer una votació per tot Olot, amb un total de 3.726 vots que van quedar repartits de la manera següent: Xerrics 1.607 vots; Cardats, 593; Murris, 523; Mesells, 427; Manyacs, 356, i Borinots, 142.
Finalment, la colla es va presentar el 12 de maig del 2002 amb l'apadrinament dels Marrecs de Salt i dels Castellers de Sabadell.
El 30 d'octubre de 2004 van aconseguir carregar el seu primer castell de 7, un 3de7, a la Plaça de Santa Susanna del Mercadal de Girona, fita que repetirien el 2006.
El 28 de maig de 2013 aconsegueixen descarregar el seu primer 3de7, a la plaça Lluís Companys de Salt. El 7 de setembre del 2013, descarreguen de nou el 3de7 i hi afegeixen el seu primer 4de7 descarregat a les Festes del Tura d'Olot.
El 15 d'octubre de 2016 aconsegueixen descarregar per primera vegada tres castells de set pisos: el 3de7, el 4de7a i el 4de7, descarregant per primera vegada el 4de7a. Ho aconsegueixen a Olot, a la Diada dels Xerrics, al marc de la Fira de Sant Lluc d'Olot. L'actuació es desenvolupa amb 2pde4, 3de7, intent desmuntat de 4de7a, 4d7a, 4d7, i pde5.

## Referències

* ↑ «Els castellers de la Garrotxa, els Xerrics, celebren el 5è aniversari del seu bateig». Diari de Girona. [Consulta: 1r juny 2013].
* ↑ «Xerrics d'Olot». Webcasteller, 13-05-2007. Arxivat de l'original el 2011-07-05. [Consulta: 30 maig 2011].
* ↑ «Apadrinaments». castell.manies.cat. [Consulta: 16 maig 2013].
* 1 2 3 Revista Castells. Num. 27, Juliol-Agost 2009, Pag.38-39
* ↑ NacióCastells «VÍDEO El primer castell de set i mig dels Xerrics d'Olot, el 4 de 7 amb pilar». Nació Digital, 18-10-2016. Arxivat de l'original el 19 d’octubre 2016 [Consulta: 18 octubre 2016].

## Enllaços externs

* Xerrics d'Olot - Lloc web oficial
Colles castelleres actuals (llista) :
Colles de vuit :
Colles de set :
Colles de sis :
Notes: Que han carregat (en cursiva) o descarregat almenys un castell de la gamma. Les estructures de 3 i de 4 es consideren de gamma bàsica, i la resta, de gamma alta. :
# Torremocha de Jadraque

Torremocha de Jadraque és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 11 | 18 | 17 | 19 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Bandera de la Pobla de Cérvoles

La bandera oficial de La Pobla de Cérvoles té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, bicolor horitzontal blau clar i groc, amb les dues cérvoles blanques de l'escut, cadascuna d'alçària 9/40 de la del drap i llargària 2/15 de la del mateix drap, posades verticalment a 1/10 de la vora de l'asta, la de dalt a 1/80 de la vora superior i la de baix a 1/80 de la divisòria entre els dos campers.
Va ser aprovada el 21 de juny de 2006, i publicada en el DOGC, el 4 de juliol del mateix any, amb el número 4668.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de les Garrigues

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/2208/2006, de 21 de juny, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de la Pobla de Cérvoles.» (pdf). DOGC num. 4668, 04-07-2006. [Consulta: 16 desembre 2009].
# Julio Maldonado

Julio Maldonado (Madrid, 18 de juliol de 1967), popularment conegut com a Maldini, és un periodista espanyol especialitzat en el futbol internacional que treballa per als mitjans del Grupo PRISA i Mediaset España.

## Biografia

Durant la seva infància, va viure a la ciutat del Leganés. Cursà estudis de periodisme a la Universitat Complutense de Madrid. Començà al Canal Plus ja des de la seva creació el 1989, i començà a col·laborar amb la Cadena SER l'any 1995.
Actualment és Redactor Superior de Sogecable, on dirigeix i selecciona la programació de l'àrea de futbol internacional. També realitza retransmissions de partits de la Champions League i de diverses lligues europees en els diversos canals esportius de Digital Plus; a més de col·laborar amb el diari esportiu As i amb el programa radiofònic Carrusel Deportivo a la Cadena SER. Presenta el programa Fiebre Maldini els dilluns a les 20:00 al Canal Plus analitzant els partits internacionals de la jornada.
Des del naixement de la cadena de TV Cuatro és col·laborador els dilluns a Deportes Cuatro amb tot el futbol internacional. A Cuatro també és comentarista dels partits de l'Europa League i de la selecció espanyola.
Actualment també realitza pronòstics esportius per cases d'apostes online.
Està casat amb l'atleta eibarrenca Maite Zúñiga i ambdós resideixen a Madrid.

## Obra

* Maldonado, Julio (2006). De la naranja mecánica a la mano del Dios
* Maldonado, Julio (2013). Puro Maldini.

## Referències

* ↑ Martín, Javier «El buscador de 'estrellas'» (en castellà). El País [Madrid], 25-05-2006. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Julio Maldonado 'Maldini': "El fútbol es, junto a mi familia, la parte más importante de mi vida" | soitu.es». [Consulta: 18 novembre 2023].
* 1 2 Media, VAVEL. «Entrevista. Julio Maldonado 'Maldini': "Mi sueño es que nunca se acabe lo que me está pasando"» (en castellà), 20-09-2013. [Consulta: 18 novembre 2023].
* ↑ «Movistar+ cancela 'Fiebre Maldini' después de doce años en antena» (en castellà), 29-08-2018. [Consulta: 18 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Reportatge a El País
# Gneu Pompeu

Gneu Pompeu és el nom dels següents personatges:
* Gneu Pompeu (cònsol 31 aC), magistrat romà
* Gneu Pompeu (fill) (79 - 45 aC), militar romà, fill gran de Pompeu Magne.
* Gneu Pompeu Estrabó (segles II i I aC), militar i polític romà, pare de Pompeu Magne.
* Gneu Pompeu Magne (106 - 48 aC), militar i polític romà, aliat i més tard enemic de Juli Cèsar
* Gneu Pompeu Magne (gendre de Claudi), d'ascendència incerta, probablement fill de Marc Licini Cras (cònsol l'any 29)
* Gneu Pompeu Teòfanes, historiador i polític romà amic de Gneu Pompeu Magne nadiu de Mitilene a Lesbos
* Gneu Troge Pompeu, historiador romà
# Camí òptic

El camí òptic és la distància recorreguda, a la velocitat de la llum en el buit, en el temps t emprat per la llum per a recórrer la distància L en el mitjà n.
Es refereix a la distància recorreguda per un raig lluminós. Una diferència en el camí òptic entre dos raigs de llum coherents és el que genera diversos fenòmens òptics, com la difracció i la interferència. La difracció és el terme usat per a descriure els comportaments d'un raig de llum quan passa sobre la vora d'un objecte opac o a través d'una ranura molt estreta. Quan la llum passa per a per una ranura molt estreta, el raig central passa sense distorsió mentre que la part que intercepta amb les vores de la ranura es desvia en funció de la seva longitud d'ona o color. La figura de la taca de llum és una banda central blanca amb una sèrie d'espectres a banda i banda.
# CD Video

* No s'ha de confondre amb Video CD.
El CD Video (sovint abreujat CDV o CD-V) és un format híbrid que combina les tecnologies del disc compacte i el laserdisc. Els discs CD-V tenen la mateixa mida que un CD però es diferencien d'aquests últims pel seu color daurat. Contenen vint minuts d'àudio en format CD i cinc minuts de vídeo en format laserdisc. La pistes d'àudio es poden escoltar en qualsevol reproductor de CD, mentre que per reproduir la pista de vídeo és necessari un reproductor de laserdisc compatible amb CD-V.
# Malaxació

La malaxació és una part del procés d'extracció de l'oli d'oliva que es fa servir en la indústria de producció de l'oli d'oliva. Consisteix a pastar les olives ja prèviament premsades, remenant-les a baixes revolucions (15 a 18 rpm) i al bany maria. El procés optimitza l'extracció dels olis del premsat de l'oliva fent-ne una correcta emulsió. La pasta resultant s'arriba a escórrer durant entre 45 i 90 minuts. La pasta obtinguda d'almàssera de pedra requereix menys «malaxació».

## Referències

* ↑ G. Steven Sibbett; G. Steven Sibbett; Louise Ferguson. Olive Production Manual (en anglès). 2a. Agriculture & Natural Resources, 2004. ISBN 1879906147.
* ↑ John L. Harwood; Ramon Aparicio. Handbook of Olive Oil (en anglès). 1 ª. Nova York: Springer, 1999.
# Torremocha

Torremocha és un municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya).

## Geografia física
### Hidrografia

Els corrents d'aigua més excel·lents són alguns rierons que desemboquen al riu Tamuja i en el riu Salor, principal col·lector.

### Orografia

El relleu al terme municipal de Torremocha és pràcticament pla, amb lleugeres ondulacions pel encaixament de la xarxa fluvial sobre un substrat pissarrós característic d'àrees de peneplà del sud de la província de Càceres.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1265 | 1227 | 1152 | 1141 | 1118 | 1096 |
# Julio Marrahí Ruano

Julio Marrahí Ruano (Castelló (la Ribera Alta), 21 d'abril de 1990) és un pilotaire valencià.
Va criar-se junt al trinquet de Castelló, ja que la seua iaia vivia just davant. Als cinc o sis anys comença a jugar a pilota, en una època en què l'escola de la localitat era la més potent i una quarantena de joves jugaven a raspall. Marrahí era dels que destacava a les competicions juvenils, si bé als tretze anys s'ho deixaria, desanimat. Als déneu anys comença a entrenar a la Llosa de Ranes, i en vore que mantenia les seues qualitats, va jugar partides a poc a poc. En 2013 arriba a la final de l'Individual, i va caure en la final contra Coeter II.
El 2014 es va consagrar com a jugador de raspall i va obtenir els dos títols més prestigiosos, la Lliga Professional i el Campionat Individual, i la Federació el va considerar com el millor jugador de l'any.
Destaca la seua treta, i la potència en el joc en general. No debades, és conegut com El Canó.
Palmarés :
| A. | competició | mitger | punter | adversaris |
| 2019 | XXXII Individual de Raspall | | | Moltó |
| 2015 | XXVIII Individual de Raspall | | | Pepe (Guadi) |
| 2018 | XXXI Individual de Raspall | | | Moltó |
| 2014 | XXI Lliga Professional | Josep | Josep | Moncho, Sanchis i Miravalles |
| 2022 | 8a Copa Caixa Popular | Canari | Canari | Ian i Brisca |
| 2017 | III Copa Diputació | Sanchis | Sanchis | Moltó i Dorín |
| 2018 | XX Trofeu Gregori Maians | Brisca | | Moltó i Canari |
| 2014 | XVI Trofeu Gregori Maians | Sanchis | | Waldo i Brisca |
| 2017 | I Trofeu Agrupost | Sanchis | Néstor | Sergio, Tonet IV i Raül |

## Referències

* 1 2 3 4 5 «El cañón del raspall». Las Provincias, 05-08-2015.
* 1 2 3 4 Sentandreu, Ricard «Marrahí: el canó de Castelló». La Veu PV, 05-02-2015. Arxivat de l'original el 2016-12-20 [Consulta: 18 desembre 2016].
* ↑ Ortiz, Ulisses «‘He guanyat en maduresa, temple i tranquil·litat’». La Veu PV, 05-02-2015. Arxivat de l'original el 2016-12-20 [Consulta: 18 desembre 2016].
* ↑ «El Individual de raspall ya tiene nuevo dominador». Superdeporte, 06-01-2015.
* ↑ «Brisca». FunPiVal. [Consulta: 24 juliol 2018].
* ↑ «Marrahí i Josep arrasen en la Lliga de Raspall». PilotaValenciana.com, 02-08-2014 [Consulta: 23 agost 2018].
* ↑ «Moltó i Dorín s'emporten la III Copa Diputació de València de raspall». Diari La Veu, 19-07-2017 [Consulta: 20 agost 2018].
* ↑ Mari Carmen Montes «Marrahí i Sanchis s'emporten el Gregori Maians». PilotaValenciana.com, 20-08-2014 [Consulta: 19 agost 2018].
* ↑ Ulisses Ortiz «Marrahí, Sanchis i Néstor guanyen el Trofeu Agrupost». , 03-08-2017 [Consulta: 22 agost 2018]. Arxivat 22 August 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Final Individual 2014. Bellreguard 03/01/2015., Levante TV.
# Gneu Pompeu (cònsol 31 aC)

Gneu Pompeu (en llatí Cnaeus Pompeius o Pompaeus) va ser un magistrat romà del segle i aC. Formava part de la gens Pompeia, una gens romana d'origen plebeu. Era fill del tribú de la plebs de l'any 52 aC, Quint Pompeu Ruf
El mencionen els Fasti com a cònsol sufecte a partir de l'1 d'octubre de l'any 31 aC.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/500?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=PompeiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 492. ]
# Camí vell de Xàtiva

El Camí Vell de Xàtiva, és una via d'època ibèrica que unia les ciutats de Xàtiva i el port de Dénia, és un ramal secundari de la Via Augusta, que unia Roma amb Cadis des del segle ii, a terres valencianes, procedent de Tàrraco, discorria per Saguntum, Valentia, Saetabis i Ilici, des d'on continuava cap a terres andaluses.
Este ramal secundari de la Via Augusta, heretat del món ibèric i utilitzat al llarg de l'Imperi Romà, que connectava les riques terres interiors amb tota l'àrea litoral i el seu port de distribució de mercaderies. Coincidiria més tard en la seua major part amb el Camí Reial Xàtiva-Dénia, que en el segle xviii, a diferència de la via romana, ja travessava les ciutats de Gandia i Oliva. Una part important de les inscripcions epigràfiques funeràries i les restes de necròpolis i enterraments es troben al costat d'este camí, com per exemple les làpides trobades a Llocnou de Sant Jeroni, Palma de Gandia, Beniarjó, Rafelcofer, la necròpolis ibèrica d'El Castellar Oliva i els enterraments de les partides de Penyalba i Favara a Pego. L'antiga calçada romana ix de Xàtiva, entra en la Vall d'Albaida i es dirigix cap a la costa, travessant tota la plana, arrimant-se sempre als contraforts muntanyenques més orientals. Esta situació deteremina que el camí passe pels principals jaciments ibèrics i pels dels inicis de la romanització.
Quan entra en l'Horta de Gandia, travessa la Vall del Vernissa i passa entre Palma de Gandia i Ador i creua el riu Vernissa i el Serpis pels llocs menys accidentats, actualment per dins del llit, però en l'antiguitat hi deurien haver ponts. Sembla que queden restes d'un pont romà al llit del Vernissa, així com els contraforts d'un altre de medieval al riu Serpis. Continua cap al sud en direcció a Beniflà, frega l'Alcudiola i entra en Rafelcofer, passant pel jaciment de la muntanya del Rabat i la muntanyeta de Sant Miquel, en direcció cap a Oliva. A l'entrada d'Oliva, el topònim Camí de la Calçada és ben explícit; poc després passa pel jaciment del taller d'àmfores romanes i, amb el nom actual de Camí Vell de Dénia, continua cap al sud creuant el rius Bullent (o séquia del Vedat) i Molinell, on queden restes de ponts medievals i per la costa es dirigix cap a l'Almadrava i el port romà de Dénia.
# Entraigas (Ardecha)

Entraigas (en francès Antraigues-sur-Volane) és un municipi de la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps i el departament de l'Ardecha.
# Sabra

«Sabra» té aquests significats:
* Sabrata o Sabra, antiga ciutat de Tripolitana
* Sabra Mansuriyya, antiga ciutat del Magreb
* Districte de Sabra, districte de la província de Tlemcen a Algèria
* Sabra (Algèria)
* Sabra (Marroc)
* Sabra (Burkina Faso)
* Matança de Sabra i Xatila, matança de civils palestins al Líban el 1982.
* Sabra (Líban), camp de refugiats
* Sabra, jueu d'Israel els ancestres del qual ja vivien a Palestina abans de la formació de l'estat jueu.
# Malawi als Jocs Olímpics

Malawi ha competit en vuit Jocs Olímpics d'estiu; per contra, no ha competit mai als Jocs Olímpics d'hivern. Malawi va boicotejar els Jocs Olímpics d'estiu de 1976 i 1980 i va tornar a participar als Jocs Olímpics d'estiu de 1984.
Malawi no ha guanyat mai una medalla olímpica.

## Taules de medalles
### Medalles dels Jocs d'Estiu

| Jocs | Atletes | Or | Plata | Bronze | Total | Rànquing |
| Jocs Olímpics d'estiu de 1960 | formant part de Rhodèsia | formant part de Rhodèsia | formant part de Rhodèsia | formant part de Rhodèsia | formant part de Rhodèsia | formant part de Rhodèsia |
| 1964 | sense participació |
| 1968 | sense participació |
| 1972 | 16 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1976 | sense participació |
| 1980 | sense participació |
| 1984 | 15 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1988 | 16 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1992 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1996 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2000 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2004 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2008 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2012 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2016 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2020 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2024 | esdeveniment futur |
| 2028 | esdeveniment futur |
| 2032 | esdeveniment futur |
| Total | Total | 0 | 0 | 0 | 0 | – |

## Referències

* ↑ «Community Post: The 10 Most Populous Countries To Never Win An Olympic Medal». BuzzFeed. [Consulta: 22 novembre 2016].

## Vegeu també

* Malawi als Jocs Paralímpics
# Torre de Ressemblanch

La Torre de Ressemblanch és un edifici històric ubicat a la ciutat d'Elx. Data del segle xv, i es troba al carrer de Curtidors de la localitat il·licitana. Té la categoria de Monument Històric-Artístic d'Interès Local i Bé d'Interés Cultural amb el codi 03.33.065-007.
Es tracta d'una torre de guaita ubicada en el Palmeral d'Elx, que es va construir en el segle xv com a part de les defenses front les incursions dels pirates berberiscos.
L'edifici té les caractéristiques pròpies d'aquesta mena de torres: murs de mamposteria, planta rectangular i escales de caragol que uneixen les tres plantes. Destaca, en la paret sud, l'escut heràldic dels Santacilla, senyors de la torre, esculpit en la pedra.
Actualment és propietat privada i s'enclava en un habitatge particular.

## Referències

* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1675.
* ↑ http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1675&lang=ca Fitxa BIC de la Torre Ressemblanch
* ↑ http://www.caminodelcid.org/servicios/torre-de-ressemblanch-1139724/ Fitxa a Camins del Cid

## Enllaços externs

* Fitxa a Castillos.net Arxivat 2017-09-26 a Wayback Machine.
# Font artística de la plaça de las Madres de la Plaza de Mayo

La font artística de la Plaça de las Madres de la Plaza de Mayo és una font a la plaça de las Madres de la Plaza de Mayo, al barri de Porta, al districte Nou Barris, Barcelona. Va ser creada en commemoració a les madres de la Plaza de Mayo. Està feta de ferro colat amb quatre brolladors i decorada amb elements vegetals i animals (fulles, cargols, peixos, etc.)

## Vegeu també

* Fonts de Barcelona

## Referències

* 1 2 «Pla de las Madres de la Plaza de Mayo». La fàbrica del Sol. [Consulta: 24 juliol 2014].
# Conspiració de San Blas

Conspiració de San Blas fou un moviment de caràcter republicà esdevingut a Madrid el 1795, inspirat en la Revolució Francesa, i que pretenia una revolta de les masses populars aprofitant la crisi econòmica i la creixent impopularitat de Manuel Godoy. Els inspiradors foren el pedagog il·lustrat Joan Baptista Marià Picornell i Gomila, Manuel Cortés, Sebastián Andrés i José Lax. El moviment va fracassar i els conspiradors foren desterrats a Veneçuela. Un cop allí, Picornell fou confinat a La Guaira (Estat de Vargas), on ideà un nou intent clandestí amb Manuel Gual i José María España, que fracassà novament.

## Referències

* Antonio Elorza La conspiración de Picornell, a La ideología liberal en la ilustración española, Tecnos, 1970.
# Derek Boateng

Derek Owusu Boateng (nascut el 2 de maig de 1983) és un futbolista professional ghanès, que juga com a centrecampista.
# Can Pairet

Can Pairet és una casa d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de tres plantes i coberta de doble vessant a façana situada al costat dret del principi del carrer Migdia. La façana, encara que en mal estat de conservació, està arrebossada i pintada de color ocre vermellós. Les obertures són rectangulars i consta de dues crugies.
La planta baixa presenta dos portals emmarcats de pedra i una finestra d'obra de ciment i rajola. Els portals es diferencien en el fet que una té la llinda de fusta i conté pedra calcària a més de sorrenca.
El primer pis consta de dues finestres amb brancals de maó, llinda de fusta i ampit de pedra sorrenca i granit, d'un sol bloc poc desbastat.
Al segon pis hi ha una finestra tapada amb maons i una finestra d'obra d'arrebossat i rajola.
El sostre interior té un embigat de fusta i el ràfec de la cornisa és d'una filera de teula.

## Història

Casa originaria del segle xviii (1773) i amb reformes durant els segles XIX i XX.
A la llinda de pedra del portal d'entrada hi ha gravada la data de 1773 i el nom, en minúscula i majúscula, de Rafel ARNAV (Rafel Arnau).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Pairet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Entraigas

«Entraigas» té aquests significats:
* Entraigas (Ardecha), municipi al departament d'Ardecha (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Entraigas (Avairon), municipi del departament francès de l'Avairon (regió d'Occitània, França)
* Entraigas (Cuneo), municipi a la regió del Piemont (Itàlia)
* Entraigas (Valclusa), municipi al departament de la Valclusa (regió de Provença – Alps - Costa Blava, França)
* Cantó d'Entraigas, cantó al districte de Rodez (departament de l'Avairon, Occitània, França)
* Cantó d'Entraigas (Ardecha), cantó al departament francès de l'Ardecha (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
# Douk-douk

El douk-douk és una navalla completament metàl·lica, simple i barata. Es fabrica des de 1929, i fou patentada el 1930, per la ganiveteria «MC Cognet» a Thiers (Puy-de-Dôme), França.
La seva forma va ser creada pel dissenyador Gaspard Cognet, treta d'una representació d'un douk-douk, una figura mitològica a Melanèsia, a partir d'un diccionari il·lustrat.

## Referències

* ↑ - Créé en 1929 par Gaston Cognet, coutellerie Cognet à Thiers, qui envisage de le commercialiser en Mélanésie, "terre ... Bretagne, incarne l'esprit du châtiment et joue le rôle d épouvantail Nom de la société secrète qui se sert du Douk douk
* 1 2 «Couteaux de nos terroirs» (en francès). Editions De Borée, 2005.
* ↑ Shackleford, Steve. Blade's Guide to Knives & Their Values (en anglès). Krause Publications, 2009, p. 65. ISBN 1440214603.

## Enllaços externs

* Douk-douk - Lloc web oficial .