OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tommy Chong

Thomas B. Kin "Tommy" Chong (Edmonton, 24 de maig de 1938) és un actor estatunidenc naturalitzat, còmic, director, guionista i músic, conegut per ser membre, juntament amb Cheech Marin, del duo còmic de fumadors de plantes Cheech & Chong i per interpretar el paper de Leo Chingkwake al sit-com That '70 Show.

## Biografia

Chong va néixer a Edmonton, a la província canadenca de Alberta, el 24 maig del 1938, fill de Stanley Chong, un camioner xinès, emigrat al Canadà els anys vint, i de Lorna Jean Gilchrist, una cambrera canadenca d'origen nord-irlandès i francès.
Resident als Estats Units, on cap a final dels anys vuitanta va aconseguir la nacionalitat, Chong va estar casat, del 1960 al 1970, amb Maxine Sneed, d'orígens afro-canadencs i cherokee, amb la qual va tenir dues filles: Rae Dawn Chong (nascuda el 1961), actriu, i Robbi Chong (nascuda el 1965), model i actriu. El 1975 es va tornar a casar amb l'actriu estatunidenca Shelby Fiddis, amb la qual ha tingut tres fills; la parella després ha adoptat, en el 1978, un nen d'orígens afroamericans i xineses, Marcus, també actor.

## Filmografia parcial
### Actor

* Up en Smoke, dirigida per Lou Adler i Tommy Chong (1978)
* Cheech and Chong#'s Next Movie, dirigida per Tommy Chong (1980)
* Nice Dreams, dirigida per Tommy Chong (1981)
* Things Are Tough All Over, dirigida per Thomas K. Avildsen (1982)
* Still Smoking, dirigida per Tommy Chong (1983)
* Yellowbeard, dirigida per Mel Damski (1983)
* Cheech & Chong#'s The Corsican Brothers, dirigida per Tommy Chong (1984)
* Get Out of My Room, dirigida per Cheech Marin (1985)
* Quina nit! (After Hours), dirigida per Martin Scorsese (1985)
* The Spirit of #'76, dirigida per Lucas Reiner (1990)
* Fer Out Man, dirigida per Tommy Chong (1990)
* FernGully: The Last Rainforest, dirigida per Bill Kroyer (1992) - veu
* Senior Trip, dirigida per Kelly Makin (1995)
* McHale#'s Navy, dirigida per Bryan Spicer (1997)
* Zootropolis, dirigida per Rich Moore i Byron Howard (2016) - veu

### Director

* Up in Smoke (1978)
* Cheech and Chong#'s Next Movie, 1980
* Nice Dreams (1981)
* Still Esmòquings (1983)
* Cheech & Chong#'s The Corsican Brothers (1984)
* Fer Out Man (1990)

### Televisió

* Miami Vice - sèrie TV, 1 episodi (1986)
* Nash Bridges - sèries TV, 1 episodi (1997)
* Dharma & Greg - sèrie TV, 1 episodi (1999)
* That '70s Show - sèrie TV, 66 episodis (1999-2006)
* Aiutami Hope! - sèrie TV, 1 episodi (2014)

## Referències

* 1 2 «Tommy Chong Biography (1938-)». [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Actor Tommy Chong gets nine months for selling pot pipes». Arxivat de l'original el 2016-07-16. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Cheech and Chong » Bio - Official Website», 13-02-2012. Arxivat de l'original el 2012-02-13. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ Newsweek, Volume 80. Newsweek, 1972.
# Tilman Büttner

Tilman Büttner (nascut el 22. Gener de 1964) és un director de fotografia alemany.
Després de completar la seva formació com a càmera home a la Universitat per a Cinema i televisió", Konrad Wolf" a Potsdam el 1988, es va concentrar principalment en treballar com a operador de steadicam i va assumir aquest rol en pel·lícules com Lola rennt i Absolute Giganten.
L'any 2003 va rebre una menció d'honor als Premis Cambra Alemanya (Deutscher Kamerapreis) per a la pel·lícula L'arca russa, que es va rodar en un sol pla-seqüència, així com el premi de millor director de fotografia l'any 2002 en els Premis del cinema europeu.
Büttner va estar actiu com a director i guionista a la sèrie de set parts Heimat in der Strande .

## Filmografia

* 1989: Drei Flaschen Tokaja
* 1990: Tautropfen
* 1993: Vater Mutter Mörderkind
* 1994: Journey Without End
* 1995: Sexy Sadie
* 1997: Lola rennt
* 1999: Absolute Giganten
* 1999: Berlin Babylon
* 1999: Nick Knatterton
* 2000: Gripsholm
* 2000: Nestroi
* 2001: Tattoo
* 2001: Was tun, wenn's brennt?
* 2002: Nackt
* 2002: Anatomie 2
* 2002: Arca Russa
* 2002: Soloalbum
* 2002: Ten minutes older
* 2003: Beyond the sea
* 2003: Der Untergang
* 2003: Stauffenberg
* 2004: Die Bluthochzeit
* 2004: Gespenster
* 2004: NVA
* 2005: Die Luftbrücke
* 2005: Kabale und Liebe
* 2005: Treball Mans Mort
* 2006: Workingman´s Death
* 2006: Yella
* 2007: Warum Männer nicht zuhören und Frauen schlecht einparken

## Enllaços externs

* Büttner a filmportal.de
# Graaff-Reinet

Graaff-Reinet fou un establiment fundat pels holandesos el 1760, al nord de la seva colònia del Cap de Bona Esperança. El districte va rebre una carta de drets de la Companyia de les Índies Orientals Holandeses el 1785 adoptant el nom de Graaff-Reinet del governador Cornelis Jacob Van de Graaf (de nom matern Reynet), i un comissionat fou nomenat per governar el territori. L'administració de la companyia fou corrupta i va portar a la desafecció dels pobladors.
El 1795 els xhosa de la regió van començar una sèrie d'atacs per frenar l'expansió europea; per rebaixar la tensió el comissionat H.C.D. Maynier va intentar negociar amb els xhosa, però aquestos no van cedir i van continuar els atacs. Llavors els bòers, enfurismats, van formar un comitè d'emergència dirigit per Adriaan Van Jaarsfeld (1745-1801) i Fiedrich Carl David Gerotz (1739-1828) com a nacional Landdrost (6 de febrer de 1795) i van foragitar al comissionat Maynier. Similar actitud van tenir els bòers de Swellendam. Un nou comissionat va arribar quan tres-cents bòers estaven a punt per fer un atac de càstig contra els xhosa, i com que no hi va voler donar suport, els colons el van expulsar igualment i van proclamar la independència de la regió. Abans de poder reaccionar, els holandesos es van haver d'enfrontar als britànics.
L'agost d'aquell mateix any els britànics van ocupar la colònia del Cap i van demanar als bòers de jurar fidelitat a la corona britànica, cosa que els bòers van refusar i van demanar ajut a un vaixell francès ancorat a la badia de Delagoa, sense èxit. Els britànics van fer diversos atacs que van devastar l'economia de Graaff-Reinet i tanmateix va esclatar una nova guerra amb els xhosa. Finalment els bòers es van rendir al coronel (després general) J. O. Vandeleur (22 d'agost de 1796)
El gener de 1799 el cap bòer Marthinus Prinsloo, es va revoltar novament però es va haver de rendir l'abril següent i fou empresonat junt amb 19 companys a Ciutat del Cap. Pinsloo i un altre líder foren condemnats a mort, i la resta al desterrament, sentències que no es van executar.
Els bòers es van revoltar una altra vegada el 1801, però la situació fou dominada per les conciliatòries mesures del governador interí del Cap de Bona Esperança, general F. Dundas
La sobirania del Cap fou retornada a Holanda (ara República Batava) el març del 1803, i els bòers presoners foren alliberats, però esgotats, van acceptar la sobirania de la nova república. Quan van tornar els britànics els bòers de Graaf-Reinet van participar en el Gran Trek (1835-1842).
# Grabuac

Grabuac és un mas al terme municipal de Font-rubí (Alt Penedès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La masia Grabuac té els seus orígens en l'època medieval, en relació amb el naixement del poble de Grabuac, actualment conegut amb el nom de caseria de Can Colomer. La masia Grabuac està situada al nucli de Can Colomer, a prop del poble de Vilobí. Presenta una estructura basilical i consta de planta baixa, pis i golfes, amb cobertes a dues vessants. La façana presenta una estructura simètrica, amb portal d'accés adovellat d'arc de mig punt i balconada amb balustres al primer pis. Fruit de les reformes experimentades, hi apareixen elements decoratius de caràcter modernista, amb utilització de ceràmica vidrada i de vidrieres de colors. La construcció té adossada una torre de planta circular, de maó vista, amb decoracions de ceràmica vidrada. El conjunt es completa amb un baluard.

## Notes

* 1 2 «Masia Grabuac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Domní de Larisa

Domní de Larisa (grec antic: Δομνίνος ο Λαρισσαίος) (Larisa de Síria, c. 420 - c. 480) fou un matemàtic i filòsof grec del segle v.

## Vida

Nascut a Larisa de Síria (ciutat sovint confosa amb Laodicea), es va traslladar de jove a estudiar a l'Acadèmia d'Atenes, on fou deixeble de Sirià d'Alexandria, i company d'estudis de Procle, amb qui no s'entenia gens bé. Quan Procle va ser nomenat successor de Sirià com a director de l'Acadèmia, Domní va tornar a la seva terra.
Damasci diu que era competent en matemàtiques però superficial en altres temes filosòfics. Aquesta opinió confirma la rivalitat dels darrers neoplatònics (com el mateix Procle) contra Domní.

## Obra

Es coneixen dues obres seves. La més important es titula Eγχειρίδιον ἀριθμητικής είσαγωγής (Manual introductori a l'Aritmètica). Es tracta d'un manual molt didàctic (però molt senzill) presentant els elements d'aritmètica que havien estat explicats per Nicòmac de Gerasa, Teó d'Alexandria, Euclides, etc. La seva única originalitat resideix en el fet que representa una tímida reacció contra l'aritmètica neoplatònica (sobretot la de Nicòmac), que havia volgut revestir els nombres de propietats metafísiques, retornant a les més abstractes idees d'Euclides. Però aquesta interpretació, deguda principalment a Paul Tannery, ha estat recentment qüestionada com infundada.
Les altres obres seves que es conserven son un petit volum titulat Πώς έστι λόγον έк λόγον άϕελείν (Com extreure un ratio d'un altre ratio) i un altre amb el títol de Scholia Nicomachus.

## Referències

* ↑ García Bazán, 2005, p. 16.
* ↑ Brown, 2000, p. 83.
* ↑ Brown, 2000, p. 84.
* ↑ Riedlberger, 2013, p. 1 i ss.
* ↑ Brown, 2000, p. 85.
* ↑ Romano, 2000, p. 16.
* ↑ O'Meara, 2013, p. 288.
* ↑ Brown, 2000, p. 86.
* ↑ Gören, 2014, p. 288.

## Bibliografia

* Brown, Peter «The Manual of Domninus» (en anglès). The Harvard Review of Philosophy, Vol VIII, 2000, pàg. 82-100. Arxivat de l'original el 2015-01-13 [Consulta: 4 agost 2013].
* García Bazán, Francisco. La concepción pitagórica del número y sus proyecciones (en castellà). Buenos Aires: Editorial Biblos, 2005. ISBN 950-786-459-8.
* Gören, Erman «Review: Peter Riedlberger, Domninus Larissaeus, Encheridion» (en anglès). Exemplaria Classica, Vol. 18, 2014, pàg. 287292. ISSN: 1699-3225.
* O'Meara, Dominic «Review: Peter Riedlberger, Domninus Larissaeus, Encheridion» (en anglès). Aestomatio: Sources and Studies in History of Science, Vol. 10, 2013, pàg. 288-292. DOI: 10.33137/aestimatio.v10i0.26042. ISSN: 1549-4470.
* Riedlberger, Peter. Domninus Larissaeus: Encheiridion and Spurious Works (en anglès). Fabrizio Serra editore, 2013. ISBN 9788862275682.
* Romano, Francesco. Domnino di Larissa: la svolta impossibile della filosofia matematica neoplatonica (en italià). CUECM, 2000.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Domní de Larisa» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Bulmer-Thomas, Ivor. «Domninus of Larissa» (en anglès). Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 21 juliol 2013].
# Gol TV

«Gol TV» té aquests significats:
* Comunicació: canal nord-americà GOL TV.
* Comunicació: canal espanyol Gol Televisión.
# Gokusen

Gokusen (ごくせん) és un manga de Kozueko Morimoto. La història tracta de Kumiko Yamaguchi, la neta d'un cap Yakuza i professora a un institut de només alumnes masculins. En 2008, un manga eixí, tractant sobre alguns ex-alumnes de Yankumi (Kumiko) que són ara adults assalariats.
En 2002, el manga fou adaptat a sèrie de televisió amb el paper protagonista de la mà de Yukie Nakama. Una segona sèrie fou produïda en 2005. Una adaptació animada va ser emesa a Nippon Television del 6 de gener del 2004 al 30 de març del 2004.
Un tercer temporada de la sèrie fou emesa al programa de 55è aniversari de Nippon Television en el 2008.
Un pel·lícula com a part del drama fou llançada als cinemes japonesos l'11 de juliol del 2009.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del drama de Gokusen (japonès)
* Pàgina oficial de l'anime de Gokusen (japonès)
* ReviewAsia - anàlisi de Gokusen (anglès)
* Gokusen (manga) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
# Torrent de la Baga del Salamó

El torrent de la Baga del Salamó és un torrent del terme municipal de Granera, al Moianès.
Està situat a la mateixa Carena de Coll d'Ases, des d'on davalla cap al nord, deixant al cap de poc el Camp dels Espernallacs a ponent. Ressegueix tota la Baga del Salamó, que és a la dreta del torrent, i rep per l'esquerra el torrent de la Font del Salamó. Deixa a l'esquerra la Cinglera de la Baga del Salamó, al capdamunt de la qual hi ha la masia del Salamó, i aviat, al nord-est de la masia, s'aboca en el torrent de Salvatges.
# Torrent de la Baga de l'Om

El torrent de la Baga de l'Om, antigament denominat Torrent de les Teixoneres, és un torrent que discorre pel terme municipal de Monistrol de Calders, de la comarca del Moianès.
Es forma a l'extrem sud-oest del Pla de Trullars, des d'on davalla cap a l'oest, travessa tota la Baga de l'Om, deixa al nord els Solells de la Casanova, al nord-oest els Pins del Julià, deixa la Casanova a la dreta, i s'aboca en el torrent de l'Om al Gorg Negre.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006.
# Torrent de la Baga del Coll de Portella

El torrent de la Baga del Coll de Portella és un torrent que discorre pel terme municipal de Monistrol de Calders, de la comarca del Moianès.
Es forma en el vessant nord-occidental del Coll de Portella, des d'on davalla cap al nord-est, travessant la Baga del Coll de Portella -on deixa a la dreta el Forn del Peneta i a l'esquerra la Font del Planter i després la Llandriga, i va a abocar-se en la riera de Sant Joan a l'extrem sud-occidental del Pont del Tasar.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006.
# Districtes electorals de Catalunya durant la Restauració borbònica

Entre l'any 1871 i l'any 1923, les eleccions al Congrés dels Diputats es van celebrar segons el sistema d'escrutini uninomial majoritari (conegut com First-past-the-post; FPTP; en anglès). Aquest consisteix en dividir el territori en un número de districtes igual al número de diputats. El candidat amb més vots en cada districte és proclamat guanyador.
A partir de les eleccions del 8 de març de 1871, Catalunya comptava amb 42 districtes uninominals. 18 a la província de Barcelona i 8 a les províncies de Girona, Lleida i Tarragona respectivament.
A partir de les eleccions del 20 d'abril de 1879, arrel de la llei del 30 de desembre de 1878, els 5 districtes uninominals de la ciutat de Barcelona es van unir en un sol districte plurinominal, on s'escullien 5 diputats. Els districtes de Falset i Reus van ser annexionats pel de Tarragona, que va passar a escollir 3 diputats. Així, Catalunya seguia escollint 42 diputats: 34 en districtes uninominals (13 a Barcelona, 8 a Girona i Lleida i 5 a Tarragona) i 8 en dos districtes plurinominals.
La llei del 22 de gener de 1887 va crear el nou districte de Sabadell a la província de Barcelona, que va elevar el nombre de diputats catalans a 43, a partir de les eleccions de l'1 de febrer de 1891.
A les eleccions del 16 d'abril de 1899, Catalunya assoleix el seu màxim de 44 diputats, que mantindrà fins al 1923. En els comicis, el districte de Barcelona absorbeix el de Gràcia, i passa a escollir 7 diputats. Així, Barcelona escollirà un total de 20 diputats, i les altres províncies en seguiran escollint 8 cadascuna.

## Districtes de la província de Barcelona

* Arenys de Mar
* Barcelona (des del 1878)
* Barcelona I (fins al 1878)
* Barcelona II (fins al 1878)
* Barcelona III (fins al 1878)
* Barcelona IV (fins al 1878)
* Barcelona V (fins al 1878)
* Berga
* Castellterçol
* Gràcia (fins al 1898)
* Granollers
* Igualada
* Manresa
* Mataró
* Sabadell (des del 1887)
* Sant Feliu de Llobregat
* Terrassa
* Vic
* Vilafranca del Penedès
* Vilanova i la Geltrú

## Districtes de la província de Girona

* La Bisbal d'Empordà
* Figueres
* Girona
* Olot
* Puigcerdà
* Santa Coloma de Farners
* Torroella de Montgrí
* Vilademuls

## Districtes de la província de Lleida

* Balaguer
* Les Borges Blanques
* Cervera
* Lleida
* La Seu d'Urgell
* Solsona
* Sort
* Tremp

## Districtes de la província de Tarragona

* Falset (fins al 1878)
* Gandesa
* Reus (fins al 1878)
* Roquetes
* Tarragona (fins al 1878)
* Tarragona (des del 1878)
* Tortosa
* Valls
* El Vendrell
# Greensboro (Alabama)

Greensboro és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 2.731 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greensboro tenia 2.731 habitants, 1.026 habitatges, i 688 famílies. La densitat de població era de 443 habitants/km².
Dels 1.026 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,1% hi vivien parelles casades, en un 27,3% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 20,9% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones hi havia 86,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.930 $ i la renda mediana per família de 28.990 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.071 $ mentre que les dones 23.224 $. La renda per capita de la població era de 13.271 $. Aproximadament el 27,2% de les famílies i el 35,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Great Barrington (Massachusetts)

Great Barrington és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2000 tenia 7.527 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Great Barrington tenia 7.527 habitants, 3.008 habitatges, i 1.825 famílies. La densitat de població era de 64,3 habitants/km².
Dels 3.008 habitatges en un 27,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,8% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 39,3% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.490 $ i la renda mediana per família de 53.135$. Els homes tenien una renda mediana de 38.163 $ mentre que les dones 29.474$. La renda per capita de la població era de 22.655$. Entorn del 3,4% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Great Barrington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Great Barrington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Diego Bautista de Urbaneja

Diego Bautista de Urbaneja (Barcelona, Veneçuela, 1782 - Caracas, 1856) fou un polític veneçolà.
De família il·lustre i advocat, el 1810 es va unir als independentistes i va combatre amb Francisco Miranda i Simón Bolívar. Fou diputat, ministre i membre del consell d'estat de la Gran Colòmbia, feu costat a la segregació de Veneçuela, de la qual fou vicepresident i president del govern.
Ocupà breument la presidència de la república (1832 i 1848). Col·laborà en la política conservadora de Juan A.Páez i Carlos Soublette i aspirà a la vicepresidència el 1844. El govern filoliberal de José T. Moragas tallà la seva carrera política, i el 1853 es retirà a la vida privada.

## Referències

* ↑ «Diego Bautista de Urbaneja». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tot esperant el Rei

Tot esperant el Rei (títol original en anglès, A Hologram for the King) és una comèdia dramàtica de 2016 escrita i dirigida per Tom Tykwer i basada en la novel·la homònima de 2012 de Dave Eggers. La pel·lícula, protagonitzada per Tom Hanks, explica com un home de negocis en fallida viatja a l'Aràbia Saudita per proposar un acord econòmic al seu monarca. S'ha doblat al català.

## Argument

2010: Abans de la Primavera Àrab i en plena Gran Recessió, Alan Clay és un empresari estatunidenc que ha tingut algunes inversions fallides, ha perdut també la casa i s'ha divorciat de la seva dona. Desesperat i deprimit, viatja a l'Aràbia Saudita per vendre un sistema de teleconferència hologràfica al govern del país.

## Repartiment

* Tom Hanks: Alan Clay
* Alexander Black: Yousef
* Sarita Choudhury: Zahra
* Sidse Babett Knudsen: Hanne
* Ben Whishaw: Dave
* Tom Skerritt: Ron

## Referències

* ↑ Billington, Alex. «Tom Hanks & Tom Tykwer Reteaming to Adapt a Dave Eggers Novel». FirstShowing, 12-06-2013. [Consulta: 7 març 2014].
* 1 2 McClintock, Pamela «First Look at Tom Hanks in 'A Hologram for the King'». The Hollywood Reporter, 14-05-2014 [Consulta: 16 maig 2014].
* ↑ Galera, Albert. «La Gran Pel·lícula de TV3 del 24 d'abril: Tom Hanks la fa grossa a l'Aràbia Saudita», 23-04-2024. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ Steven Holden, Review: ‘A Hologram for the King’ Is Elevated by Tom Hanks's Portrayal of an American Everyman, The New York Times, April 21, 2016, accessed April 22, 2016.
# Tot l'or del món

Tot l'or del món (títol original en francès: Tout l'or du monde) és una pel·lícula de França dirigida per René Clair el 1961. Ha estat doblada al català.

## Argument

Indignat pel soroll i la contaminació de les ciutats, Victor Hardy, home de negocis, decideix comprar el petit poble de Cabosse així com tot el seu cantó, i especular amb l'aigua de la font, per les preteses virtuts de longevitat. Però xoca amb el vell Mathieu, un pagès obstinat, i els seus fills, que es neguen a vendre...

## Repartiment

* Bourvil: Mathieu Dumont, el pare i els dos fills: Toine i Martial
* Philippe Noiret: Victor Hardy, el promotor
* Claude Rich: Fred, el secretària de Victor
* Alfred Adam: Jules, el xòfer de Victor
* Yves Barsacq: Un fotògraf
* Robert Burnier: El director de la revista
* Max Elloy: el guarda
* Edouard Francomme: Un conseller municipal
* Jean Marsan: Jack
* Pascal Mazzotti: Léon Truc, el presentador
* Michel Modo: Tony, el promés de Stella
* Claude Véga: l'escenarista
* Colette Castel: Stella, la vedette
* Annie Fratellini: Rose
* Nicole Chollet: La mastressa del cafè
* Françoise Dorléac: Una periodista
* Sophie Grimaldi: L'actriu
* Albert Michel: L'alcalde de Cabosse

## Rodatge

La pel·lícula ha estat rodada a:
* Lot-et-Garonne
* Castillonnès

## Referències

* ↑ esadir.cat. Tot l'or del món. esadir.cat.
* ↑ «Tout l'or du monde». The New York Times.