OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Griselda Pastor Llopart

Griselda Pastor (Tarragona, 1961) és una periodista catalana, corresponsal a Brussel·les per a la Cadena SER.
S'inicià els estudis en periodisme i es va formar en temes europeus a la Fondation Journalistes en Europe de París durant 1989 i 1990. Comença la seva carrera professional a Ràdio Reus (Cadena SER) i com a corresponsal a Tarragona per a l'Agència EFE. Posteriorment, entre 1990 i 1998, es va encarregar de la informació política de la Cadena SER-Catalunya a Ràdio Barcelona. En 1998, es trasllada a Brussel·les com a corresponsal per la Cadena SER. La seva llarga trajectòria a Brussel·les ha sigut reconeguda amb diferents premis i nominacions. És membre del Consell de l'Associació de Premsa Internacional (API) amb seu en Brussl·les.

## Premis i nominacions

* El 2003, va quedar finalista del XXIX Premi de Periodisme “Cirilo Rodríguez”, convocat per l'Associació de Premsa de Segovia (APS) per a corresponsals i enviats especials de mitjans espanyols a l'estranger.
* El 2004, va rebre el Premi Salvador de Madariaga a la categoria de Ràdio.
* El 2018, va rebre el "Premi Ernest Udina a la Trajectòria Europeista” atorgat per l'Associació de Periodistes Europeus de Catalunya (APEC) El jurat valorà “la llarga trajectòria de Griselda Pastor com a corresponsal de la Cadena SER a Brussel·les des d'on ha informat dels principals capítols de la història europea, de l'euro a l'ampliació, de la crisi econòmica a la dels refugiats i el Brexit, entre molts altres” així com l'energia i passió que posa en les seves cròniques radiofòniques” i “l'esforç professional de treballar en el mitjà ràdio a Brussel·les per sintetitzar i explicar l'actualitat europea”.

## Referències

* ↑ davidamoros. «Griselda Pastor Llopart». [Consulta: 1r juny 2019].
* 1 2 «La periodista Griselda Pastor rep el Premi Ernest Udina a la Trajectòria Europeista 2018». Arxivat de l'original el 2019-06-01. [Consulta: 1r juny 2019].
* 1 2 «Entrega del Premio Ernest Udina 2018 a la periodista Griselda Pastor». [Consulta: 1r juny 2019].
* 1 2 «La periodista Griselda Pastor rep el Premi Ernest Udina a la Trajectòria Europeista 2018». Arxivat de l'original el 2019-06-01. [Consulta: 1r juny 2019].
* 1 2 «X Premio de Periodismo Europeo “Salvador de Madariaga” (2004)» (en anglès), 28-03-2004. [Consulta: 2 juny 2019].
* ↑ «The API Council». [Consulta: 1r juny 2019].
* ↑ «Mónica Bernabé, Griselda Pastor y Marc Marginedas, finalistas del XXIX Premio de Periodismo 'Cirilo Rodríguez' - Ecoteuve.es» (en castellà). elEconomista.es. [Consulta: 1r juny 2019].
# Marc Germain

Marc Germain (Saint-Nizier-du-Moucherotte, 23 de novembre de 1976) és un antic pilot d'enduro francès que va obtenir dues victòries per equips al Trofeu dels Sis Dies Internacionals (ISDE) amb la selecció francesa i deu campionats de França.

## Palmarès

* 2 Victòries al Trofeu dels ISDE (2001, 2009)
* 10 vegades Campió de França d'enduro:
** 5 vegades Campió de 125cc 2T (2000-2004)
** 5 vegades Campió d'E1 (2005-2009)
* 5 Victòries a la Trèfle lozérien (2005-2006, 2008-2010)
* 6 Victòries a la Grappe de Cyrano (2005-2008, 2010-2011)

## Referències

* ↑ «ISDE PALMARES SINCE 1913» (en anglès). fim-isde.com. FIM. [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ «Palmarès» (en francès). enduro-france.fr. [Consulta: 22 novembre 2022].
# Pedro Juan Gutiérrez

Pedro Juan Gutiérrez (Matanzas, 27 de gener de 1950) és un escriptor cubà.
El 1998 va publicar la seva "Trilogia sucia de l'Havana", amb la qual va atreure l'atenció de la premsa i del públic. Fins aleshores havia estat, durant vint-i-sis anys, periodista. Entre 1998 i 2003 va publicar els cinc llibres del "Ciclo de Centro Habana":
* Trilogía sucia de La Habana (1998)
* El Rey de La Habana (1999)
* Animal tropical (2000)
* El insaciable hombre araña (2002)
* Carne de perro (2003)
Ha escrit llibres de poesia (Espléndidos peces plateados, La realidad rugiendo, Fuego contra los herejes, Yo y una lujuriosa negra vieja i Lulú la perdida y otros poemas de John Snake), una novel·la policial (Nuestro GG en La Habana) i una altra, El nido de la serpiente: Memorias del hijo del heladero, sobre la joventut del personatge del "Ciclo de Centro Habana" i àlter ego seu. La darrera obra ha estat Corazón mestizo, un llibre de viatges sobre el seu país.
Dos dels seus llibres han obtingut reconeixements rellevants: Animal tropical (Premi Alfonso García-Ramos de Novel·la 2000 a Espanya), i Carne de perro (Premi Narrativa Sur del Mundo 2003, a Itàlia).
Gutiérrez segueix vivint a Centro Habana, on pinta i escriu els seus llibres. La seva obra intenta ser una denúncia social que inclou les misèries de la seva ciutat i del seu país, que acompanya amb una gran dosi d'imatges escatològiques que permeten classificar la seva obra dins l'anomenat realisme brut.

## Enllaços externs

* Assaig sobre la seva novela "El Rey de la Habana" (castellà)
* Web oficial de Pedro Juan Gutiérrez (castellà)
# Portada/article gener 30
## Tercera Guerra Servil

La Tercera Guerra Servil, també anomenada guerra dels Gladiadors i guerra d'Espàrtac per Plutarc, va ser la darrera d'una sèrie de revoltes d'esclaus, no reeixides ni correlacionades, contra la República de Roma, conegudes de forma col·lectiva com a Guerres Servils. La Tercera Guerra Servil fou tanmateix l'única que amenaçà directament la metròpoli i la que causà més alarma entre la població de Roma a causa del ràpid increment d'efectius que tingué l'exèrcit d'esclaus revoltats entre els anys 73 i 71 aC. La revolta fou finalment esclafada gràcies a l'acció militar comandada per Cras, malgrat que els seus efectes es deixaren sentir encara durant anys sobre la política de Roma.
# Prefectura del Pireu

La prefectura del Pireu (en grec: Νομαρχία Πειραιά) era una prefectura de Grècia que formava part de la perifèria d'Àtica i de la superprefectura d'Atenes-El Pireu. La capital era la ciutat d'El Pireu. L'1 de gener de 2011 amb la nova divisió administrativa del país es va dividir en dues unitats perifèriques: Illes i El Pireu.

## Municipis

| Municipi | Nom en grec | Capital | Codi YPES |
| Egina | Αίγινα | | 4003 |
| Hàgios Ioannis Rentis | Άγιος Ιωάννης Ρέντης | | 4001 |
| Ampelakia | Αμπελάκια | | 4004 |
| Drapetsona | Δραπετσώνα | | 4006 |
| Hidra | Ύδρα | | 4018 |
| Keratsini | Κερατσίνι | | 4007 |
| Korydallós | Κορυδαλλός | | 4008 |
| Citera | Κύθηρα | | 4009 |
| Méthana | Μέθανα | | 4010 |
| Níkea | Νίκαια | | 4011 |
| Pérama | Πέραμα | | 4013 |
| El Pireu | Πειραιάς | | 4012 |
| Poros | Πόρος | | 4014 |
| Salamina | Σαλαμίνα | | 4015 |
| Spetses | Σπέτσες | | 4016 |
| Troizina | Τροιζήνα | Galatas | 4017 |
| Anguistri | Αγκίστρι | Megalokhóri | 4002 |
| Anticitera | Αντικύθηρα | Potamós | 4005 |

## Vegeu també

* Prefectures de Grècia
# Principi federatiu

El principi federatiu és un concepte desenvolupat per l'anarquista francès Pierre-Joseph Proudhon a l'obra homònima de 1863. Es tracta de la unió lliure i voluntària de comunes autònomes i sobiranes a partir de diferents nivells de federacions i confederacions comarcals, regionals o nacionals. El poder polític és atomitzat, disgregat i distribuït i flueix de baix a dalt, de la comuna a la confederació màxima, a fi d'evitar el centralisme, la burocràcia i tota jerarquia de poder. Semblantment, aquesta federació es realitza a tota la societat. No és solament l'organització política la que és federativa, sinó que cada aspecte de la societat es basa en aquest principi. És per això que hom també ha anomenat el federalisme que es desprèn de Proudhon, federalisme social.
Sense adoptar aquest nom Francesc Pi i Margall desenvolupà idees similars a la seva obra La reacción y la revolución de 1854, que també s'inseririen en un federalisme social.

## Vegeu també

* Federació
* Confederació
* Federalisme
* Anarquisme
# Principi màxim

En els camps matemàtics de les equacions en derivades parcials i l'anàlisi geomètrica, el principi màxim és qualsevol d'una col·lecció de resultats i tècniques d'importància fonamental en l'estudi d'equacions diferencials el·líptiques i parabòliques.
En el cas més simple, considereu una funció de dues variables u(x,y) tal que${\frac {\partial ^{2}u}{\partial x^{2}}}+{\frac {\partial ^{2}u}{\partial y^{2}}}=0.$
El principi màxim feble, en aquesta configuració, diu que per a qualsevol subconjunt precompacte obert M del domini de u, el màxim de u al tancament de M s'aconsegueix al límit de M. El principi de màxim fort diu que, tret que u sigui una funció constant, el màxim també no es pot aconseguir en qualsevol lloc de M.
Aquestes afirmacions donen una imatge qualitativa sorprenent de les solucions de l'equació diferencial donada. Aquesta imatge qualitativa es pot estendre a molts tipus d'equacions diferencials. En moltes situacions, també es poden utilitzar aquests principis màxims per extreure conclusions quantitatives precises sobre solucions d'equacions diferencials, com ara el control de la mida del seu gradient. No hi ha cap principi de màxim únic o més general que s'apliqui a totes les situacions alhora.
En el camp de l'optimització convexa, hi ha una declaració anàloga que afirma que el màxim d'una funció convexa en un conjunt convex compacte s'aconsegueix al límit.

## Referències

* ↑ «[https://web.math.princeton.edu/~const/maxhar.pdf Maximum principles, Harnack inequality for classical solutions]» (en anglès). https://web.math.princeton.edu.+[Consulta: 14 juliol 2023].
* ↑ Pucci, Patrizia; Serrin, James «The Maximum Principle» (en anglès). Progress in Nonlinear Differential Equations and Their Applications, 2007. DOI: 10.1007/978-3-7643-8145-5. ISSN: 1421-1750.
* ↑ «The maximum principle» (en anglès). https://web.math.ucsb.edu.+[Consulta: 14 juliol 2023].
* ↑ «[http://ramanujan.math.trinity.edu/rdaileda/teach/s20/m4364/lectures/maximum_handout.pdf The Strict Maximum Principle The Maximum Principle Application The Maximum Principle]» (en anglès). http://ramanujan.math.trinity.edu.+[Consulta: 14 juliol 2023].
# Ajuda per entendre la Bíblia

Ajuda per entendra la Bíblia, o en anglès Aid to Bible Understanding va ser la primera enciclopèdia bíblica dels Testimonis de Jehovà, publicada per la societat Watch Tower en una primera edició incompletl'any 1969, i en la seva edició completa l'any 1971 en castellà es va publicar sota el nom de Perspicacia para comprender las Escrituras.

## Contingut

El primer volum de 544 pàgines contenia articles sobre temes bíblics en ordre alfabètic des d'Aaron fins a Èxode. L'edició completa de 1.696 pàgines contenia referències d'articles sobre més de 4000 temes. A més portava mapes de color al final del llibre i algunes fulles d'il·lustracions en blanc i negre en el text principal.
La investigació i l'escriptura d'aquest llibre va portar als autors a noves interpretacions dels textos de la Bíblia i sembla haver estat un catalitzador per als Testimonis de Jehovà per ajustar la seva doctrina després de la seva publicació.

## Autor

Oficialment, l'enciclopèdia és d'autor anònim, escrit i editat per la societat Watch Tower, encara que l'organització afirma que més de "250 investigadors van contribuir a la seva tasca".
Raymond Franz, ex membre del Consell d'Administració, va afirmar ser un dels investigadors, i afegeix que Nathan Homer Knorr, president de la societat en aquells moments, va nomenar Lyman Swingle, Edward Dunlap, juntament amb Raymond Franz, com els principals autors.

## Referències

* ↑ Revista La Talaia pàgina 31, 15 de juliol 1980
* ↑ Ajuda per entendre la Bíblia, pàgina 5, societat Watch Tower
* ↑ Anuari 1973 dels Testimonis de Jehovà, a la pàgina 257
# Tonny Springer

Tonny Springer (Scheveningen, 13 de febrer de 1926 - Zeist, 7 de desembre de 2011) va ser un matemàtic neerlandès.

## Vida i obra

Springer va estudiar matemàtiques a la universitat de Leiden, en la qual es va doctorar el 1951 amb una tesi, dirigida per Hendrik Kloosterman, sobre transformacions simplèctiques. El curs següent (1951-1952) va treballar a la universitat de Nancy sota la direcció de Jean Dieudonné i Laurent Schwartz. A continuació va tornar a Leiden, però el 1955 va ser nomenat professor de la universitat d'Utrecht dela qual ja no es va moure fins que el 1991 va passar a ser professor emèrit. També va ser professor visitant o invitat a nombroses universitats europees, americanes o australianes.
El seu camp de recerca va ser l'àlgebra i els grups lineals algebraics, temes sobre els que va publicar quatre llibre i més d'un centenar d'articles científics. Els seus treballs el van portar a desenvolupar una teoria sobre l'àlgebra de Steinberg i a definir un nou tipus de fibrat que avui porta el seu nom.

## Referències

* ↑ van der Kallen et al., 2012, p. 235.
* ↑ van der Kallen et al., 2012, p. 238.
* ↑ van der Kallen et al., 2012, p. 239.
* ↑ Tonny Springer - Publications
* ↑ Sauter, 2013, p. 9.
* ↑ Gunningham, 2023, p. 171.

## Bibliografia

* Gunningham, Sam. «The Springer Correspondence». A: David Jordan, Nadia Mazza, Sibylle Schroll (eds.). Modern Trends in Algebra and Representation Theory (en anglès). Cambridge University Press, 2023, p. 169-211. ISBN 978-1-009-09735-2.
* van der Kallen, W.L.J.; Cohen, A.; Strooker, J.R.; Looijenga, E.J.N.; Murre, J. «Dat is goede wiskunde! In Memoriam Tonny Albert Springer (1926-2011)» (en neerlandès). Nieuw archief voor wiskunde, Vol. 13, Num. 4, 2012, pàg. 235-242. ISSN: 0028-9825.
* Sauter, Julia Anneliese. Springer theory and the geometry of quiver flag varieties (en anglès). University of Leeds, 2013. ISBN 978-0-85731-720-9.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Tonny Springer» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Strooker, Jan R. «Springer, teacher and coleague» (en anglès). Academia Europaea, 2011. [Consulta: 8 setembre 2023].
* «Tonny Springer» (en anglès). Academia Europaea. [Consulta: 8 setembre 2023].
# Tonny van Ede

Tonny van Ede (22 de desembre de 1924 - 17 de febrer de 2011) va ser un jugador de futbol neerlandès, que va jugar tota la seva carrera a l'Sparta Rotterdam.

## Carrera de club

Van Ede va ser un producte del sistema juvenil de l'Sparta Rotterdam, va fitxar pel club als 11 anys i hi va fer el seu debut sènior el 1947. Durant la Segona Guerra Mundial va ser enviat a treballar a Alemanya però va fugir a Anglaterra, on es va convertir en membre de la Brigada Princesa Irene. Va guanyar la lliga holandesa de 1959 amb l'Sparta i la temporada següent va formar part del primer equip de futbol neerlandès que va arribar als quarts de final de la Copa d'Europa. Va marcar l'únic gol en una victòria fora de casa contra els Rangers, però l'Sparta va ser eliminat pel valor dels gols fora de casa, després d'haver perdut l'anada com a local per 2-3.
El 1962 va guanyar la Copa KNVB amb l'Sparta.

## Carrera internacional

Van Ede també va jugar amb els Països Baixos en partits amistosos contra Bèlgica i Noruega l'abril i setembre de 1953.

## Jubilació

Després de retirar-se, van Ede va ser nomenat membre d'honor de l'Sparta i el 2010 la tribuna principal de l'estadi Sparta va rebre el seu nom.
Va morir el 17 de febrer de 2011 a l'edat de 86 anys.

## Referències

* ↑ Tonny van Ede - Voetbal International

## Enllaços externs

* Tonny van Ede at National-Football-Teams.com
* Bio Arxivat 2011-02-20 a Wayback Machine. - Sparta Rotterdam (neerlandès)
* Bio Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine. - In the Mood (neerlandès)
* Estadístiques de la lliga neerlandesa - Voetbal International
# Tonny Kessler

Hermann Anton Joseph "Tonny" Kessler (20 d'abril de 1889 - 15 de febrer de 1960) va ser un futbolista neerlandès. Kessler, juntament amb el germà Dé i els cosins Boeli i Dolf, van jugar a futbol de club per a l'equip amateur HVV Den Haag. Kessler va disputar tres partits per a la selecció holandesa entre 1907 i 1913, i hi va marcar un gol. Després de jugar junts en un partit contra Anglaterra el març de 1913, els germans Kessler es van convertir en els primers germans a representar els Països Baixos junts en un partit internacional.

## Referències

* ↑ «Tonny Kessler – International Appearances». RSSSF. [Consulta: 3 novembre 2008].
* ↑ «Kessler Brothers». RSSSF. [Consulta: 3 novembre 2008].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a KNVB (neerlandès)
* Fitxa del jugador a VoetbalStats.nl (neerlandès)
# Jaintia

«Jaintia» té aquests significats:
* Jaintia (poble), grup emparentat que viu principalment a Meghalaya (Índia) i al districte de Sylhet (Bangladesh)
* Jaintia (parganes), territori britànic a l'Índia entre les muntanyes Jaintia i el Surma, avui a Bangladesh
* Regne Jaintia, estat que va existir entre el s. XVI i el 1835, dominant les muntanyes Jaintia fins a la plana d'Assam (Meghalaya)
* Muntanyes Jaintia, territori muntanyós de Meghalaya, Índia.
* Khasi and Jaintia Hills, antic districte d'Assam avui en territori de Meghalaya.
# Jaintia (parganes)

Les parganes Jaintia fou un territori britànic a l'Índia al nord-est del districte de Sylhet, avui a Bangladesh, entre les muntanyes Jaintia i el riu Surma. La superfície era de 1254 km² i la població el 1901 de 121.157 habitants. Estava format per una sèrie de depressions o conques regades per rius menors afluents del Surma; a la vora d'aquest riu i havia les terres més altes però la resta estava inundat quasi tot l'any.

## Història

El territori va formar part dels dominis del príncep natiu que governava les muntanyes Jaintia fins al riu Kalang a la plana d'Assam, coneguts com a rages Jaintia que eren d'origen khasi o synteng, que encara que hinduistes tenien successió per via femenina La tradició ha conservat el nom de 22 rages i aquest record es conforme a les monedes i a les dades conservades que explica la conquesta de l'estat pel rei de Koch Bihar de nom Nar Narayan vers el 1565 i va dominar el país com a vassall fins vers el 1581; a l'inici del segle XVIII el rei Jaintia fou derrotat i capturat pels generals ahoms d'Assam però el poble es va negar a sotmetre's i va resistir mantenint la independència. Els birmans van envair Cachar el 1824 i el raja Jaintia es va aliar als britànics, però la seva fidelitat era dubtosa; el 1832 quatre britànics de Sylhet foren segrestats i tres d'ells sacrificats a Phaljor a la capella de la deessa Kali; com que no era el primer cas (ja hi havia hagut dos casos anteriors) el govern britànic va exigir l'entrega dels culpables, però no fou obtinguda. Llavors el govern britànic va declarar annexionada la part del regne a la plana de Sylhet (1835). El raja llavors va renunciar a tot l'estat i el va transferir als britànics. El 1836 la plana fou organitzada de manera que va durar 20 anys; el 1856 es va reorganitzar fins al 1876. En la nova reorganització de les terres en aquest any els pagaments exigits es van rebaixar perquè eren massa alts per la població; una nova organització es va fer el 1898 per 15 anys.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Traca quilomètrica

La traca quilomètrica és una festa popular que se celebra als pobles valencians d'Alcàsser i l'Alcúdia (a este últim el matí del 8 de setembre, dia de la Mare de Déu de l'Oreto, patrona de la vila), en la qual es penja una traca de més d'un quilòmetre de longitud pels carrers del centre històric de la població, i la gent -sense distinció d'edat ni de sexe- corre davant d'ella. L'empresa Pirotècnia Crespo, —que l'any 2015 obtingué el Rècord Guiness a la traca més llarga– s'ha encarregat durant més de trenta anys d'elaborar la de l'Alcúdia, de mil set-cents metres, amb 0’005 grams de pólvora negra per tronet; la canya de l'encesa ha de ser tallada per la lluna vella de gener i es guarda durant tot l'any a l'Hort de Manus.

## Referències

* ↑ Pau Benavent. «L'Alcúdia encén un corre-traca de 1.700 metres». VilaWeb, 10-09-2018. [Consulta: 11 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Ajuntament de l'Alcúdia Traca Quilomètrica
# Toracoscòpia

La toracoscòpia és una tècnica quirúrgica mínimament invasiva mitjançant la qual es pot accedir a la cavitat toràcica amb la finalitat de fer procediments diagnòstics o terapèutics. Es va desenvolupar el 1910 per Hans Christian Jacobaeus, un internista suec, per al tractament de les adherències intratoràciques per tuberculosi.
En aquest procediment s'insereix un instrument òptic anomenat toracoscopi que permet visualitzar el contingut de la cavitat toràcica. El toracoscopi s'insereix a través d'una petita incisió que es fa en un dels espais intercostals. Des de l'altra petita incisió es poden introduir altres instruments que permeten tallar teixits i coagular els vasos sanguinis sagnants.
Mitjançant aquesta tècnica es pot fer tractament de malalties pleurals, prendre biòpsias de pleura, pulmó o ganglis limfàtics i molts altres procediments. Aquesta és una tècnica quirúrgica relativament avançada que requereix habilitats i equipament altament especialitzat, així com un cirurgià altament entrenat en conjunt amb un personal quirúrgic capacitat per gestionar els seus diferents aspectes.

## Referències

* ↑ H. Wada, Y. Hida u. a.: Video-assisted thoracoscopic left lower lobectomy in a patient with lung cancer and a right aortic arch. A: Journal of cardiothoracic surgery. Band 7, 2012, S. 120, ISSN 1749-8090. doi:10.1186/1749-8090-7-120. PMID: 23147195. PMC 3527347.
* ↑ C. H. Chen, S. Y. Lee u. a.: Technical aspects of single-port thoracoscopic surgery for lobectomy. In: Journal of cardiothoracic surgery. Band 7, 2012, S. 50, ISSN 1749-8090. doi:10.1186/1749-8090-7-50. PMID: 22672719. PMC 3431998.
* ↑ Thoracoscopy a medical-dictionary.thefreedictionary.com
* ↑ ; Han, Q; Chen, X; Xie, J; Wu, L; Chen, R «The diagnosis efficacy and safety of video-assisted thoracoscopy surgery (VATS) in undefined interstitial lung diseases: A retrospective study». Journal of thoracic disease, vol. 5, 3, 2013, pàg. 283–8. DOI: 10.3978/j.issn.2072-1439.2013.04.12. PMC: 3698278. PMID: 23825760.

## Enllaços externs

* Fitxers de Bronconeumologia, desembre 2004.
* Història de la torascòpia.
# Ivan Zafirov

Ivan Zafirov (Sofia, 30 de desembre de 1947) és un exfutbolista búlgar de la dècada de 1970.
Fou 50 cops internacional amb la selecció búlgara amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1974.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sliven i CSKA Sofia.

## Referències

* ↑ Ivan Zafirov Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Ivan Zafirov Arxivat 3 October 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.. sports-reference.com
* ↑ Ivan Zafirov a National-Football-Teams.com (anglès)