OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran huracà de l'Havana de 1846

El gran huracà de l'Havana de 1846 va ser un poderós huracà de final de temporada que va causar destrosses molt extenses i que provocar 255 víctimes mortals. Va avançar a través de Cuba, Florida, i l'est dels Estats Units abans de dissipar-se sobre les províncies marítimes del Canadà.

## Referències

* ↑ Longshore, David. Encyclopedia of Hurricanes, Typhoons, and Cyclones (en anglès). Infobase Publishing, 2008, p. 150-151. ISBN 978-1-4381-1879-6.
* ↑ Tannehill, Ivan Ray. Hurricanes: their nature and history, particularly those of the West Indies and the southern coasts of the United States (en anglès), 1938, p. 156.
* ↑ Ludlum, David M. Early American hurricanes, 1492-1870. (en anglès). Boston: American Meteorological Society, 1963, p. 151-153. ISBN 0-933876-16-5.

## Enllaços externs

* Early 19th Century U.S. Hurricanes Information Arxivat 2006-09-08 a Wayback Machine.
# Hatillo (Puerto Rico)

Hatillo és un municipi de Puerto Rico localitzat a la costa nord de l'illa. Limita amb l'oceà Atlàntic pel nord i amb els pobles de Lares i Utuado pel sud, amb Arecibo per l'est i amb Camuy per l'oest. Forma part de l'Àrea metropolitana de Sant Juan-Caguas-Guaynabo.
El municipi està dividit en 10 barris: Aibonito, Barrio Pueblo, Bayaney, Buena Vista, Campo Alegre, Capáez, Carrizales, Corcovado, Hatillo Pueblo i Naranjito.

## Referències

* ↑ «Hatillo». Enciclopedia de Puerto Rico. [Consulta: 7 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder». Factfinder.census.gov. [Consulta: 9 juny 2015].

## Enllaços externs

* Informació d'Hatillo Arxivat 2015-06-10 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico
# West Jefferson (Carolina del Nord)

West Jefferson és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 1.081 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Jefferson tenia 1.081 habitants, 527 habitatges i 290 famílies. La densitat de població era de 238,5 habitants per km².
Dels 527 habitatges en un 22,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,4% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 44,8% no eren unitats familiars. En el 41,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,3% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 23,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.479 $ i la renda mediana per família de 35.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.800 $ mentre que les dones 18.819 $. La renda per capita de la població era de 19.799 $. Entorn de l'11,2% de les famílies i el 18,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Jefferson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Jefferson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Erik Börjesson

Erik Börjesson (Partille Municipality, 1 de desembre de 1886 - Partille, 17 de juliol de 1983) fou un futbolista suec de la dècada de 1910.
Fou 17 cops internacional amb la selecció sueca amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Jonsereds GIF, IFK Göteborg Örgryte IS.

## Referències

* ↑ «Erik Börjesson» (en swedish). Swedish Olympic Committee [Consulta: 1r octubre 2017].
* ↑ «Swedish squad in 1912». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 7 desembre 2018].
* ↑ Erik Börjesson a National-Football-Teams.com (anglès)
# El club de los incomprendidos

El club de los incomprendidos és una pel·lícula espanyola de gènere dramàtic i romàntic de l'any 2014, dirigida pel director Carlos Sedes basada en la novel·la Buenos días, princesa! de Blue Jeans. La pel·lícula és protagonitzada per Charlotte Vega, Àlex Maruny, Ivana Baquero, Michelle Calvó, Jorge Clemente, Andrea Trepat i Patrick Criado. La pel·lícula es va estrenar el 25 de desembre de 2014 a Espanya.

## Sinopsi

Valeria (Charlotte Vega) s'acaba de mudar a Madrid després de la separació dels seus pares. En el seu nou institut, el primer dia es fica en una baralla pel que acudeix a teràpies de l'orientador (com a càstig) amb altres companys del centre. Al principi no li agrada, però, amb el temps, acaba encantada amb els seus nous amics. També hi ha pel mig alguna història d'amor entre Raúl i Valeria, que decideixen passar un cap de setmana fora, en secret. Després del comiat de Meri a Barcelona, Elisabeth, que està malalta, ja que veu a una amiga imaginària que li diu que està sent enganyada, decideix suïcidar-se, encara que els membres del club dels incompresos la salven.

## Repartiment

* Charlotte Vega com Valeria.
* Àlex Maruny com Raúl.
* Ivana Baquero com Meri.
* Michelle Calvó com Elisabeth.
* Andrea Trepat com Ester.
* Jorge Clemente com Bruno.
* Patrick Criado com César.

### Amb la col·laboració especial de

* Yon González com Rodrigo.
* Raúl Arévalo com Martín.
* Aitana Sánchez-Gijón com Mara.

### Repartiment secundari

* Iria del Río com Beatriz.
* Paula Muñoz com Alicia.
* Belén López com mare d'Eli.
* Álvaro Díaz com Ray.
* Beatriz Serén com Amiga 1.
* Raquel Espada com Amiga 2.
* Miguel Canalejo com noi pintada.
* Santiago Cuquejo com Alumne Aprovat.
* Javier Ruiz com Agent Inmobiliaria.
* Valeria Moreno com bessona.
* Adriana Moreno com bessona.
* José Ángel Egido com a director.
* Lluís Homar com xofer.

## Estrenes

| País | Data d'estrena |
| Espanya | 25 de desembre de 2014 |
| Xile | 9 d'abril de 2015 |
| Perú | 14 de maig de 2015 |
| Mèxic | 29 de maig de 2015 |
| Alemanya | DVD & Blu-ray |
| França | DVD & Blu-ray |
| Itàlia | DVD & Blu-ray |

## Referències

* ↑ «Tráiler de 'El Club de los incomprendidos', la película basada en la novela 'Buenos días, princesa' de Blue Jeans». Arxivat de l'original el 30 de març de 2016. [Consulta: 31 gener 2016].
* ↑ Ficha en Sensacine
* ↑ ecartelera.com: El club de los incomprendidos
* ↑ 800.cl: El club de los incomprendidos
* ↑ el Popular.pe: El Club de los Incomprendidos se estrena el 14 de mayo en Lima (VIDEO)
* ↑ Planeta de libros México: Archivo de la etiqueta: El club de los incomprendidos Arxivat 2017-07-31 a Wayback Machine.
* ↑ Trailer BUENOS DIAS, PRINZESSIN (Deutsch) mit Charlotte Vega, Ivana Baquero und Àlex Maruny
* ↑ THE MISFITS CLUB Bande Annonce VF (2017) Film Adolescent
* ↑ filmtv.it: Il club degli incompresi
# Onates de Crotona

Onates (grec antic: Ονάτας, Onátas) fou un filòsof pitagòric grec.
Segons Iàmblic era nadiu de Crotona, però segons Joan Laurenci era de Tàrent i va viure al segle V aC. Va deixar escrita almenys una obra amb el títol de Περὶ δεου̂ καὶ δείου (Sobre déu i la divinitat) de la que alguns extractes foren conservats per Estobeu mercès al qual s'han conservat. El fragment defensa la idea que déu governa parcialment l'univers tot i que l'univers en si mateix no és déu sinó només diví i argumenta en contra de la creença en un únic déu basant-se en el següent raonament: Si a l'univers s'observen diversos poders, llavors cal concloure que aquests pertanyen a diferents déus. També va afirmar que la barreja terrena del cos contamina la puresa de l'ànima.
Segons Jack Lindsay, Onates, a més de la filosofia es va interessar per la màgia.

## Referències

* ↑ Trevor, pàg. 201
* ↑ Iàmblic, De Vita Pythagorica. 267
* ↑ Joan Laurenci De mens 2,12
* ↑ Estobeu, Phys. Ecl. I, 1, 39
* ↑ Documenti e studi sulla traadizione filosofica medievale, volum 10, pàg 3, ed Sozietà internazionale per lo studio del medioevo latino, Centro italiano di studi sull'alto medioevo, 1999
* ↑ P.L.Reynolds, pàg. 355
* ↑ James, pàg. 56
* ↑ James, pàg. 87
* ↑ Jack, pàg. 77

## Bibliografia

* Trevor Curnow: The philosophers of the ancient world.An A to Z guide,2006
* P.L.Reynolds: The essence, Power and Presence of God in Edouard Jeauneau i Jan Westra "From Athens to Chartres:Neoplatonism and medieval thought", ed BRILL, 1992
* James M. Reese:Hellenistic influence on the Book of Wisdom and its consequences, ed.Pontificum Institutum Biblicum, 1970
* Camilo Minieri Riccio: Memorie storiche degli scrittori nati nel regno di Napoli, ed.Tipografia dell'aquila di Vicenzo Puzziello, 1944
* Jack Lindsay: Le origini dell'alchimia nell'Egitto greco-romano, ed.Edizioni Mediterranee, Roma, 1984
# Melèagre de Macedònia

Melèagre (grec antic: Μελέαγρος, llatí: Meleager) fou rei de Macedònia.
Era fill de Ptolemeu I Soter i Eurídice, la filla d'Antípatre. Va succeir al tron al seu germà Ptolemeu Ceraune, mort en una batalla contra els gals (279 aC), però les tropes el van obligar a renunciar a la corona al cap de dos mesos de regnat. L'historiador Justí omet el seu regnat.

## Referències

* ↑ 3.Meleager a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1017
# Guinness

* Per a altres significats, vegeu «Guinness (desambiguació)».
Guinness és una cervesa negra de tipus stout elaborada per primera volta per Arthur Guinness a la fàbrica de cervesa St. James Gate de Dublín, Irlanda. És una variant de la cervesa porter, que es va originar a Londres a principis del segle xviii. Donada la seva acceptació mundial, és exportada a una gran quantitat de països. El seu gust característic resulta de l'ordi torrat que no arriba a fermentar. Durant molts d'anys una part de la cervesa s'envellia per a donar-li un sabor làctic, però Guinness no ha volgut confirmar si continua fent-ho. L'escuma cremosa i densa és resultat d'afegir una mescla de nitrogen a l'hora de servir-la. És extremadament popular entre els irlandesos i és la beguda alcohòlica més venuda de tots els temps a Irlanda, on Guinness & Co. té uns ingressos de 2.000 milions d'euros anuals.
La cervesa Guinness és un cas especial, on una marca de beguda alcohòlica feta per una empresa privada ha arribat a identificar-se amb l'ànima d'una nació. Guinness és tota una institució a Irlanda per dret propi, arribant fins i tot a simbolitzar al poble irlandès. L'any 1997, Guinness UDV i Grand Metropolitan plc. es van fusionar, creant la multinacional Diageo, amb seu a Londres.

## Com tirar-la i servir-la

La cervesa Guinness es pot beure lleugerament freda o a temperatura ambient, a elecció del client. A causa de l'acció efervescent del nitrogen, passa una estona abans que la cervesa reposa cap al fons i l'escuma munta cap amunt. Per norma habitual, s'ompli la pinta, amb una inclinació de 45 graus, fins a dos dits de la vora i es fa una pausa mentre l'escuma s'estabilitza. Guinness ha convertit aquesta pausa en tot un ritual, amb campanyes de publicitat com "good things come to those who wait" (aquell que sap esperar obté la recompensa) i "tirar una pinta perfecta costa 119,53 segons"
A continuació, s'acaba d'omplir la pinta, ja en posició vertical i se serveix. Durant la segona part del procés, es pot fer un dibuix senzill (com ara un shamrock) damunt de l'escuma usant el raig del sortidor.

## Cascada de bombolles

Un dels temes recurrents als pubs on es pren aquesta cervesa tracta de la cascada de bombolles d'una Guinness quan està reposant, ja que semblen moure's en sentit descendent.
Aquest efecte és provocat pel fregament: les bombolles que toquen les parets de la pinta són alentides en la seva velocitat, mentre que les bombolles del centre del got, poden muntar lliurement i formen una columna ascendent de bombolles. A l'arrossegar el líquid que les envolta, aquestes bombolles formen un corrent líquid, provocant que s'enfonsi el líquid que hi ha més a prop de les parets, i amb ell, les bombolles que hi són al seu costat. Aquest efecte es dona a qualsevol líquid; però és més perceptible en aquesta beguda que combina líquid obscur i bombolles de tonalitat clara.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Valerio Adami

Valerio Adami (Bolonya, 17 de març 1935) és un pintor, dissenyador i gravador Italià que basa el seu estil en el cubisme. Valerio Adami es singularitza pel seu personal estil, síntesi de Cubisme, Pop art i Futurisme.

## Biografia

Rep una sòlida formació a l'estudi d'Achille Funi, a la Accademia di Belle Arti di Brera, de Milà (1951-1954). El 1957 es va instal·lar a París, i a partir de llavors desenvolupa la seva activitat a cavall entre França i Itàlia.
El seu estil inicial és expressionista, sota influència de Roberto Matta i les tires de còmic. Protagonitza la seva primera exposició important el 1962 (Londres, Institute of Contemporary Art), i aviat participa a la Documenta III de Kassel.
A mitjans dels 60, Adami fixa el seu estil més conegut, d'influència pop: imatges estilitzades, perfilades en negre sobre àrees d'intensos colors plans. El seu procés creatiu arrenca de fotografies i altres imatges del seu entorn, que esmicola, combina i presenta en formes esquemàtiques. El seu èxit és ràpid, i el 1968 representa a Itàlia en la Biennal de Venècia.
En aquesta època, decora amb quatre grans murals la seu del First Bank a Madison (Wisconsin, EUA)
La seva etapa més recent, a partir dels 80, se centra en la creació d'espais fantàstics on revitalitza els mites de la cultura occidental des Ovidi, plasmant al · lusions a la bellesa, la creativitat, el desig i el sexe.
El 1993 es crea l'Acadèmia-Fundació Adami a Liechtenstein.

## Obra

Les imatges creades per Adami ofereixen sovint fragments de la societat moderna, objectes trets de context i perspectiva i que així semblen noves. En els seus primers anys d'estilpop, crea visions d'espais deserts, però posteriorment representa personatges de la cultura moderna com Sigmund Freud i James Joyce.

## Exposicions rellevants

El 1985 se li dedica una antològica al Centre Georges Pompidou de París i al Commune de Milà. Cal destacar altres exposicions a Boston, Brussel·les, Hamburg, Mèxic, Jerusalem, París (Musee d'Art Moderne de la Ville) i Milà (Palazzo Reale).
El 2005, se li dedica una exposició de dibuixos a Madrid. No obstant això, la seva presència en col·leccions espanyoles és molt limitada. El 2010 es va fer una exposició retrospectiva al Boca Raton Museum of Art.
S'esmenten obres seves a l'IVAM de València, que li havia dedicat una mostra individual a finals dels 90. També hi té obra al MACBA de Barcelona.

## Referències

* ↑ Jacques Derrida, The Truth in Painting, trans. Geoffrey Bennington and Ian Macleod, Chicago: University of Chicago Press, 1982, p. 10.
* ↑ Michael Mills, "The Boca Museum of Art Introduces Us to an Italian Artist We're Unlikely to Know" Arxivat 2011-11-06 a Wayback Machine., Broward-Palm Beach New Times, November 4, 2010, accessed September 10, 2011.
# West Jefferson

«West Jefferson» té aquests significats:
* West Jefferson (Alabama), població dels Estats Units a l'estat d'Alabama.
* West Jefferson (Carolina del Nord), població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord.
* West Jefferson (Ohio), població dels Estats Units a l'estat d'Ohio.
# El Reguer (Tavèrnoles)

El Reguer és un mas situat al municipi de Tavèrnoles, a la comarca catalana d'Osona, concretament a 200 m del trencall de carretera de Roda de Ter, a frec del terme de les Masies de Roda. L'edifici actual és dels segles xvi-xx.

## Descripció

La masia té planta quadrada (16 x 16 m), coberta a dues vessants. La façana està situada cap al sud. A la part dreta de la façana, sobreposant-se al cos, hi ha una edificació de 12 x 12 m, coberta a quatre vessants i que consta de planta baixa i dos pisos. Vers el sud, en aquest cos, s'hi obren galeries d'arc rebaixat al primer pis i porxos al segon. La façana del cos primitiu conserva un portal dovellat, al qual s'hi accedeix des d'una escala exterior per salvar el desnivell del terreny i una finestra conopial. Al costat del portal, però a l'altre cos, hi ha un portalet d'arc còncau que dona a l'església. A prop del cos de porxos s'hi annexionen diverses edificacions, amb l'era de batre al davant i un mur que tanca l'horta i el jardí.
També s'hi troba una cabana de planta quadrada, planta baixa i altell, coberta a quatre vessants. Està situada a la part sud de la casa i té adossat el mur de tancament.

## Història

El mas Reguer de Tavèrnoles es troba documentat, des del primer quart del segle xii, com a possessió en domini directe del Capítol de Vic. La primera notícia històrica és de 1138, quan Martí de Reguer apareix com a habitant al mas. A partir de llavors, el mas restà en mans de la família Reguer. Fins al segle xix, quan la darrera pubilla dels Reguer es casà amb un de la família Planell de Tona, i els seus descendents perderen, doncs, el cognom.
El fons de la família Reguer i del seu mas es troba a l'Arxiu Nacional de Catalunya (fons número 769). El fons aplega la documentació produïda i rebuda al Reguer de Tavèrnoles i altres masos adquirits pels seus posseïdors, entre la qual destaquen 267 pergamins.

## Referències

* ↑ El Reguer a Pat.mapa Arquitectura
* ↑ Arxiu Nacional de Catalunya. Fitxa del fons ANC1-769/ El Reguer de Tavèrnoles
# Causses e Vairan

Causses e Vairan (en francès Causses-et-Veyran) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Blarians

Blarians és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 45 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Blarians era de 45 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 1 estava desocupat. 22 eren cases i 1 era un apartament. Dels 19 habitatges principals, 17 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia quatre cambres i 18 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Blarians el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 28 persones, 21 eren actives i 7 eren inactives. De les 21 persones actives 19 estaven ocupades (11 homes i 8 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 7 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'any 2000 a Blarians hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Blarians a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Blarians a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Excelsior (problema d'escacs)

* Aquest article tracta sobre el problema d'escacs de Sam Loyd. Vegeu-ne altres significats a «Excelsior».
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
| 8 | | | | | | | | | 8 |
| 7 | | | | | | | | | 7 |
| 6 | | | | | | | | | 6 |
| 5 | | | | | | | | | 5 |
| 4 | | | | | | | | | 4 |
| 3 | | | | | | | | | 3 |
| 2 | | | | | | | | | 2 |
| 1 | | | | | | | | | 1 |
| | a | b | c | d | e | f | g | h | |
"Excelsior" és un dels problemes d'escacs més coneguts dels compostos per Sam Loyd, i va ser originalment publicat al London Era el 1861. El nom del problema està pres del poema "Excelsior" de Henry Wadsworth Longfellow.
Loyd tenia un amic que es vanagloriava que ell sempre podia endevinar quina peça faria l'escac i mat en un problema d'escacs. Per això Loyd va inventar aquest problema com una broma i va desafiar al seu amic a que no seria capaç de triar una peça que no fos capaç de donar mat (el seu amic immediatament va identificar el peó de b2 com el que era menys probable que fes el mat), i a despit d'això, tal com es mostra en la solució, Loyd aconsegueix fer mat en cinc jugades amb el peó que inicialment estava a la casella b2. Quan el problema es va publicar va ser amb la instrucció que el mat l'havia de fer "la peça o peó menys probable".

## Solució

La solució és:
    1. b4
       Amenaçant Tf5 i Tf1 mat. Les blanques no poden començar amb 1. Tf5 perquè sinó les negres amb 1.... Tc5 clavarien la torre.
       Ara hi ha múltiples possibles jugades que defensarien només una de les amenaces, i una defensa secundària no temàtica:
1...Txc2 2.Cxc2! a2 3.Td5 (o Tf5) a1=D 4.Cxa1 qualsevol 5.T mat.
    1. ...Tc5+ 2. bxc5
       Amenaçant Tb1 mat.
    2. ...a2 3. c6
       Amb la mateixa amenaça que en el primer moviment: 4.Tf5 qualsevol 5.Tf1 mat o 4.Td5 qualsevol 5.Td1 mat.
    3. ...Ac7
       Perquè s'amenaçava tant Td5 com Tf5; els moviments alternatius 3.... Af6 i 3.... Ag5 només es defensen d'una de les dues jugades. La jugada del text es defensa de Td5 en el sentit que 4.Td5 axg3 5.Td1+ Ae1 6. Tdxe1 mat, implica més de les cinc jugades requerides, i igualment passa amb 4.Tf5 Af4.
    4. cxb7 Axg3 i 5. bxa8=D mat (o bxa8=A mat).
       El mat el fa el peó que inicialment es trobava a b2.
Tot problema que inclou un peó que es mou des de la seva casella inicial fins a la seva casella de coronació en el curs de la partida es diu avui que és del tipus Excelsior. Habitualment, el tema es veu en els mats d'ajuda.