OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vendes

Vendes és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 301 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Vendes era de 301 persones. Hi havia 112 famílies de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 40 parelles sense fills, 52 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 120 habitatges, 112 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 114 eren cases i 6 eren apartaments. Dels 112 habitatges principals, 87 estaven ocupats pels seus propietaris i 25 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 6 tenien dues cambres, 15 en tenien tres, 19 en tenien quatre i 72 en tenien cinc o més. 99 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 34 habitatges hi havia un automòbil i a 75 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 209 persones, 162 eren actives i 47 eren inactives. De les 162 persones actives 152 estaven ocupades (77 homes i 75 dones) i 10 estaven aturades (3 homes i 7 dones). De les 47 persones inactives 19 estaven jubilades, 17 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Vendes hi havia 114 unitats fiscals que integraven 307 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 20.038 €.

### Activitats econòmiques

Dels 8 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració, 1 d'una empresa d'informació i comunicació, 1 d'una empresa de serveis, 1 d'una entitat de l'administració pública i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
Dels 4 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta, 2 guixaires pintors i 1 restaurant.
L'any 2000 a Vendes hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 284 hectàrees.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ «Revenus fiscaux des ménages en 2008». Arxivat de l'original el 2012-08-29. [Consulta: 7 abril 2011].
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Vendes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Vendes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
Viccionari
# Vendeville

Vendeville és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.595 habitants. Limita al nord amb Faches-Thumesnil, a l'oest amb Templemars, a l'est amb Lesquin i al sud amb Avelin.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 432 | 487 | 486 | 780 | 1.302 | 1.434 | 1.595 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Josiane Lescat | PS |
| 2008- | Hervé Verbrugge | |
# Vallivana

Vallivana és un llogaret del municipi de Morella, Ports. Està situada 22 km al sud-est de Morella, a l'extrem oriental de la dena de Coll i Moll. Es troba tot just al costat de la carretera N-232 que va de Vinaròs a Morella.

## Particularitats

L'any 1672, durant una epidèmia de pesta greu a Morella, estralls que els documents de l'època denominen "febres malignes", els ciutadans de Morella varen portar la Mare de Déu de Vallivana en processó dins de la ciutat. Tot seguit l'epidèmia va minvar. Des de llavors se celebren a Morella les famoses Festes Sexennals, en commemoració de la decisió presa el 14 de febrer de 1673 de celebrar una novena cada sis anys en acció de gràcies per la salvadora intercessió de la Mare de Déu de Vallivana quan Morella va patir aquesta epidèmia de pesta.
A Picassent (Horta Sud) van portar la Mare de Déu de Vallivana també per tal que ajudara els veïns amb la pesta i la van fer patrona de la ciutat. En l'actualitat Morella i Picassent són dos poblacions agermanades.
Aquesta petita caseria dona nom a la serra de Vallivana, que s'alça damunt del llogaret. La zona té l'extensió boscosa més important de tot el terme.
Hi ha també un restaurant i una casa del servei forestal. Les altres cases estan abandonades.
Cal no confondre Vallivana amb Vallibona, un altre indret de la mateixa zona situat al nord de la Serra del Turmell

## Llocs d'interès

* Capella de la Mare de Déu de Vallivana, patrona de Morella.
* Jaciment icnològic barranc de Vallivana, amb icnites del cretaci inferior.

## Vegeu també

* Sexenni de Morella
* Santuari de la Verge de Vallivana

## Enllaços externs

* Dena de Coll i Moll - Llogaret de Vallivana Arxivat 2010-03-15 a Wayback Machine.
# Vallis Pennina

Vallis Pennina (també Vallis Poenina) fou el nom antic d'una vall del Roine, on el riu desaigua al llac de Ginebra. A Notitia Imperium, els habitants de les civitas vallensium són esmentats com a vallenses, però sembla que la regió era poblada per Nantuates, Veragres, Seduns i Viberis. Vallis Pennina es va deixar d'usar i el nom fou substituït per Pagus Vallensis. Aquest nom es conserva a l'actual cantó de Valais a Suïssa.
Vegeu: Valais
# Vestíbul d'independència

Un vestíbul d'independència és un recinte d'ús exclusiu per a circulació d'un edifici o local, situat entre dos o més recintes o zones per tal d'aportar una garantia més gran de compartimentació contra incendis. El vestíbul d'independència d'una escala especialment protegida és un element previst per donar més seguretat a l'evacuació dels ocupants d'un aparcament o d'altres zones habitables.

## Característiques

D'acord amb la normativa de protecció contra incendis espanyola (el Codi Tècnic de l'Edificació CTE DB SI A), el vestíbul d'independència s'ha d'ajustar a les següents condicions:
* Únicament pot comunicar els recintes o zones a independitzar, i també amb lavabos i ascensors.
* Les parets tindran una resistència al foc EI 120, les portes tindran la quarta part de resistència al foc de l'exigida al tancament, i almenys EI2 30-C5.
* Els vestíbuls d'independència de les escales especialment protegides disposaran de protecció davant del fum (ventilació natural d'1 m2, 2 conductes d'entrada i sortida d'aire, o sistema de pressió diferencial).
* Els que serveixen a locals de risc especial no es poden utilitzar en els recorreguts d'evacuació de zones habitables.
* La distància mínima entre els contorns de les superfícies escombrades per les portes del vestíbul ha de ser com a mínim 0,50 m.
* Els vestíbuls d'independència situats en un itinerari accessible (per a usuaris de cadires de rodes) han de poder contenir un cercle de diàmetre Ø 1,20 m lliure d'obstacles i de l'escombrada de les portes. Quan el vestíbul contingui una zona de refugi (per a usuaris amb cadires de rodes), aquest cercle tindrà un diàmetre Ø 1,50 m i podrà envair una de les places reservades per a usuaris de cadira de rodes.

## Referències

* 1 2 «Document Bàsic SI Seguretat en cas d'incendi» (en castellà). Ministerio de Fomento, 20-12-2019.
* ↑ «Vestíbul d’independència de l'escala especialment protegida. Document TINSCI DT 11». Departament d'Interior. Generalitat de Catalunya, 01-03-2008.
# Vilanova (Eroles)

Vilanova és un indret del terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme de Fígols de Tremp.
Està situat al nord-est d'Eroles, molt a prop. És al davant del poble, en el marge esquerre del barranc de les Pasteroles.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Vicente Farrés

Vicente Farrés (Igualada, 1923 - Barcelona, 22 de juliol de 2009) nom artístic, de Vicenç o Vicente Farrés Sensarrich. Fou un dibuixant de còmic. Alguns del seus treballs mes coneguts son per la serie Hazañas Belicas.

## Biografia

Vicenç Farrés Sensarrich, va néixer a Igualada (l'Anoia) l'any 1923, va iniciar la seva carrera a les publicacions, Disco (1953) i Sauce (1954) és en aquestes revistes de còmic, on s'hi poden trobar els seus primers treballs. Un Cuento Semanal i Dick Sand (1956), foren les publicacions, per les quals un any més tard, va tornar a dibuixar. Dalia (1956) i 4 Rosas (1958) formaren part de la contribució de Vicenç Farrés a l'anomenat, Còmic femení, és en aquesta època, que comença a dibuixar per al mercat Francès, per al qual treballarà durant uns períodes molt llargs, de la seva vida. També va contribuir al còmic bèl·lic, dibuixant algunes historietes, per Hazañas Bélicas, i per altres publicacions de la mateixa temàtica.
Va morir a Barcelona l'any 2009

## Obra

Publicacions i números on hi va publicar com a dibuixant.
Llistat de títols :
| Any | Títol | Editorial | Números |
| 1955 | Colección Blanca | Editorial Ferma | 0,1,8 |
| 1955 | Cuatro Rosas | Ediciones Juvenis | 0,1,3,4,6,7,8,11,12,14,15,19 |
| 1955 | Un Cuento Semanal | Editorial Ferma | 7,25,34 |
| 1955 | Aventuras de Dick Sand un Capitan de Quince Años | Editorial Ferma | Del 1 al 16 |
| 1955 | Pieles Rojas | Ediciones Juvenis | 1,2 |
| 1955 | Pulgarcito. Suplemento para Niñas (serie celia) | Editorial Bruguera | 18,22 |
| 1956 | Dalia | Editorial Ferma | 4,5,6,8,13,17 |
| 1956 | Coleccion Trovador | Ediciones Soriano | 65 |
| 1961 | Hazañas Belicas | Editorial Ferma | 2,4,8,11,15,20,25,27,36,41,50,55,61,69,73,78,86,90,95,99,103,104,116,119,121,137,140,142,147, 152,153,157,162,166,171,173,177,182,183,185,205,213 |
| 1963 | Brigada Secreta | Ediciones Toray, S.A. | 19,31,39,40,46,53,68,87,96,112,116,135,147,158,163,174,184 |
| 1965 | Espionaje | Ediciones Toray, S.A. | 15,52,67 |
| 1968 | Relatos de Guerra | Ediciones Toray, S.A. | 148 |
| 1969 | Hurón | Ediciones Toray, S.A. | 59 |
| 1973 | Servicio Federal | Ediciones Toray, S.A. | 5 |
| 1973 | Zona de Combate | Ediciones Ursus,S.A. | 7 |
| 1980 | 5 Gun Kiss Story | Ediciones R.O.,S.A. | 1 |
| 1980 | Mafia | Ediciones R.O.,S.A. | 3 |
| 1981 | Hazañas Bélicas Extra | Ediciones Ursus,S.A. | Extra nº1 |
| 1987 | Novelas Gráficas de Hazañas Bélicas | G4 Ediciones S.A. | 2,4,8 |
| 1981 | Halach | Editorial Antalbe | 12 ? |
En aquesta llista, no hi es reflectida l'obra editada en altres països, com França.

## Referències

* ↑ «Vicenç Farrés Sensarrich» (en anglès). Lambiek. Comic shop Lambiek. [Consulta: 11 març 2024].
* 1 2 «Muchos años de comic» (en (castellà)). [Consulta: 14 febrer 2013].
* ↑ «Tebeosfera» (en (castellà)). [Consulta: 14 febrer 2013].
* ↑ Jose Antonio Ortega Anguiano. Catalogo General del Cómic Español,1865-1993. Ediciones El Boletin, 1994.

## Bibliografia i fonts

* Jesus Cuadrado. De la Historieta y su uso, 1873-2000. Ediciones Sinsentido, 2000. Pag.451. ISBN 84-89384-23-1. (castellà)
* «MUCHOS AÑOS DE COMIC» (en castella). Tebeosfera. [Consulta: 24 gener 2013].
# Vicente Fatrás Neira

Vicente Fatrás Neira (Arrigorriaga, 22 de gener de 1872 - Miranda de Ebro, 1936?) fou un polític basc, diputat a les Corts de la República i assassinat durant la guerra civil espanyola.
Era originari de Bilbao, però tenia la casa d'estiu a Miranda de Ebro. A les eleccions generals espanyoles de 1931 fou elegit diputat pel Partit Republicà Radical Socialista. Al Congrés formà part de la Conjunció Republicano-Socialista. Votà a favor de l'Estatut d'Estella, i el maig del 1933 acusà públicament al PNB dels fets d'Usansolo (Biscaia), en els quals radical socialistes procedents d'un míting a Amorebieta i nacionalistes bascos s'havien enfrontat a tirs, resultant morts una dona i un nen. No fou reescollit a les eleccions de 1933 ni a les de 1936. L'esclat de la guerra civil espanyola el va sorprendre a Miranda de Ebro. Encara que no va ser detingut immediatament (va acollir a la seva casa el 21 de juliol Ernesto Ercoreca Régil, alcalde republicà de Bilbao, que tornava de Madrid per fer unes gestions i va quedar atrapat a Miranda en estar tallada la línia de ferrocarril), finalment fou tret de casa a la força per les tropes franquistes. Posteriorment informaren la seva esposa que havia estat afusellat i la seva família patí expropiació de béns.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ José María Gil Angulo Los parlamentarios de los territorios vasco-navarros y la discusión de la Constitución republicana de 1931
* ↑ Ojeda San Miguel, Ramón. Segunda República: Miranda de Ebro (1931 - 1936), 2000, p. 185. ISBN 84-931029-1-1. Depósito Legal: BU-182-2000
* ↑ Fòrum per a la memòria
* ↑ Vicente Fatrás a l'Enciclopèdia Auñamendi del País Basc.
# Vicente Ehate Tomi

Vicente Ehate Tomi (n. 1968) és un polític equatoguineà membre del Partit Democràtic de Guinea Equatorial, actual Primer Ministre del seu país des del 21 de maig de 2012. L'abril de 2015 fou confirmat en el seu càrrec pel president de Guinea Equatorial. Tanmateix, fonts de l'oposició guineana van públic que l'octubre de 2015 tenia problemes amb el president Teodoro Obiang per haver desviat més de 3.375.500.000 francs destinats al Projecte d'Informatització de l'Administració Pública de Guinea Equatorial.

## Referències

* ↑ Rulers Consultat el 28-08-2012
* ↑ Obiang mantiene a Vicente Ehate Tomi en el cargo de primer ministro, eldiario.es, 14 d'abril de 2015
* ↑ El Primer Ministro desvía más de 3.375.500.000 Francos destinados al Proyecto de Informatización Arxivat 2016-02-16 a Wayback Machine. Diario Rombe, 11 d'octubre de 2015
# Vernejas

Vernejes (en francès Verneiges) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa.
La seva població al cens de 1999 era de 86 habitants. Està integrada a la Communauté de communes d'Évaux-les-Bains et de Chambon-sur-Voueize.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gilles Chassagne | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Villeroy-sur-Méholle

Villeroy-sur-Méholle és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 33 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villeroy-sur-Méholle era de 33 persones. Hi havia 15 famílies, de les quals 7 eren unipersonals (7 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 24 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 4 estaven desocupats. 23 eren cases i 1 era un apartament. Dels 19 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien dues, 6 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Villeroy-sur-Méholle el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 16 persones, 13 eren actives i 3 eren inactives. De les 13 persones actives 12 estaven ocupades (7 homes i 5 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 3 persones inactives 2 estaven jubilades i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villeroy-sur-Méholle a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villeroy-sur-Méholle a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Viscoelasticitat

La viscoelasticitat és la propietat dels materials que presenten característiques viscoses i elàstiques quan es deformen. Els materials viscosos, com l'aigua, resisteixen el flux de cisallament i es tensionen linealment amb el temps quan es tensionen. Els materials elàstics es tensen amb pressió i tornen immediatament al seu estat original una vegada que es deixen de tensionar.
Els materials viscoelàstics tenen elements d'ambdues propietats i, com a tal, presenten una tensió que depèn del temps. Mentre que l'elasticitat acostuma a ser resultat de l'enllaç químic que s'estén i es cristal·litza en un sòlid ordenat, la viscositat és el resultat de la difusió d'àtoms o molècules en un material sòlid amorf.

## Referències

* ↑ Meyers and Chawla (1999): "Mechanical Behavior of Materials", 98-103.
# Virus Toscana

El Virus Toscana o Toscana virus (TOSV) és un arbovirus que pertany al gènere Phlebovirus, de la família Bunyaviridae, grup V de famílies sense assignar. Aquest virus pot ser transmès als humans per la picada d'un mosquit infectat del gènere Phlebotomus.
El virus es troba en molts països de la riba del Mediterrani, amb una màxima incidència a Itàlia. Les taxes més altes d'infecció tenen lloc durant l'estiu, ja que les poblacions de mosquits és més elevada.

## Referències

* 1 2 Valassina, M.; Cusi, M. G.; Valensin, P. E. «A Mediterranean arbovirus: The Toscana virus». Journal of neurovirology, 9, 2003, pàg. 577–583. DOI: 10.1080/13550280390247678. PMID: 14602570.

## Enllaços externs

* Virus Toscana a dialnet.unirioja.es
* "Reverse transcription, real-time PCR assay for detection of Toscana virus". Pérez-Ruiz M, Collao X, Navarro-Marí JM, Tenorio A. J Clin Virol. 2007 Aug; 39 (4) :276-81
# Villeta

Villeta és un municipi de Cundinamarca, Colòmbia, situat a la província del Gualivá. Es troba a 91 km de Bogotà i és considerada la capital de la província. El seu nom significa "Petita Vila" i està consagrada a San Miquel Arcàngel. També és coneguda com "La Ciudad Dulce de Colombia", pel seu gran cultiu de canya de sucre, amb la qual produeixen «la Panela».

## Referències

* ↑ http://www.villetacundinamarca.com/index.php/historia-de-villeta
* ↑ http://parroquiasmiguelvilleta.blogspot.com/

## Enllaços externs

* Web oficial de Villeta
* Festival de Bandes de Villeta Cundinamarca Arxivat 2016-11-26 a Wayback Machine.
# Volyana (cràter)

Volyana és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 5,3 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim caló, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Volyana». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Vértigo (pel·lícula de 1946)

Vértigo és una pel·lícula mexicana de 1946, amb direcció de Antonio Momplet. Protagonitzada per María Félix, Emilio Tuero i Lilia Michel, és una adaptació de la novel·la Alberte (1926) de Pierre Benoit. Es va distribuir als Estats Units com Dizziness («mareig») i com a Desvarío a Brasil.

## Sinopsi

Mercedes Mallea (María Félix) és una dona que es va casar sent gairebé una nena. El seu marit mor quan ella encara és jove i atractiva. Malgrat la seva joventut Mercedes decideix passar una vida solitària en la seva hisenda, més encara quan la seva única companyia, la seva filla Gabriela (Lilia Michel) part a estudiar a l'estranger. Anys després, Gabriela torna a casa per a presentar a la seva mare a Arturo (Emilio Tuero), el seu futur marit. El conflicte es deslliga quan entre Mercedes i Arturo comença a sorgir una profunda i perillosa atracció. Penedida en veure el dolor que està causant a la seva filla, Mercedes afanya els preparatius de les noces. Arturo malalta, Gabriela va buscar al doctor i el triangle amorós acaba en una fatalitat.

## Repartiment

* María Félix com Mercedes Mallea.
* Emilio Tuero com Arturo.
* Lilia Michel com Gabriela.
* Julio Vila-real com a Don Agustín.
* Emma Roldán com Nana Joaquina.
* Manuel Noriega com Santos.
* Jorge Mondragón com Miguel Mendoza.
* Rosa Castro com a Augusta.
* Arturo Soto Rangel com a Pare Montcada.
* Eduardo Arozamena com a Don José María.
* Paco Fuentes com a Dr. Irineo.
* Lauro Benítez com a Don Godofredo.
* Jorge Arriaga com a Home en cantina (no acreditat).
* Paco Astol com a Pagès (no acreditat).
* José Escanero com a Pagès (no acreditat).
* Leonor Gómez com a Dona en església (no acreditada).
* Chel López com a Pagès (no acreditat).
* Francisco Pando com a Don Prisciliano (no acreditat).
* Enriqueta Resa com a Dona en església (no acreditada).
* José Ignacio Rocha com a Convidat al ball (no acreditat).
* Félix Samper com a Convidat al ball (no acreditat) .

## Producció

Segons María Félix en la seva autobiografia Todas mis guerras, el guió de la pel·lícula va ser escrit originalment per a Dolores del Río, però l'error d'un missatger va fer que arribés a les mans de Félix. Per contra, el guió de La selva de fuego (escrit per Félix), arriba a mans de Del Río, qui protagonitzà la pel·lícula.

## Premis

Va rebre en la II edició dels Premis Ariel el 1947 els premis a la millor coactuació femenina (Lilia Michel) i millors efectes especials, i va ser nominada a millor actriu de quadre (Emma Roldán), millor disseny de producció i millor disseny de vestuari.

## Referències

* ↑ Félix, María. Todas mis guerras. Clío, 1993, p. 84. ISBN 9686932089.
* ↑ «Ariel > Ganadores y nominados > Vértigo». Academia Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas. Arxivat de l'original el 11 de setembre de 2014.
# Riu Bidjan

El riu Bidjan,Биджан, és un riu de Rússia oriental i afluent per l'esquerra de l'Amur.
El Bidjan és un riu de mida mitjana dins la Regió Autònoma Jueva de Rússia. La longitud del riu (des de la confluència d'esquerra i dreta a Bijan) és de 274 km, d'amplada fa 30-60 m, de profunditat fa entre 1,5 i 7 m, amb una superfície de la seva conca de 9580 km².
El Bidjan neix a Khingan per la confluència dels rius Bidjan Dret i Bidjan, Esquerra i flueix de nord a sud. Els seus afluents són els rius Ungun, Burkali i altres rius petits que són utilitzats per al transport en vaixells i amb petits vaixells a motor. Els rius petits, com Listvyanka, són de naturalesa muntanyosa. A la part alta del riu es troba la planta de cria de peixos més antiga de Rússia, la Bidzhansky.

## Referències

* ↑ «Биджан». Публичная кадастровая карта. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 14 maig 2013].
# Can Grau (desambiguació)

«Can Grau» té aquests significats:
* Can Grau (Barcelona), masia al Carmel (Barcelona), actualment derruïda.
* Can Grau (Castellbell i el Vilar), masia de Castellbell i el Vilar.
* Can Grau (Castellfollit del Boix), masia de Castellfollit del Boix.
* Can Grau (Lloret de Mar), edifici al municipi de Lloret de Mar (la Selva).
* Can Grau (Manlleu), casa de Manlleu.
* Can Grau (Olivella), masia d'Olivella.
* Can Grau (Olot), casa d'Olot.
* Can Grau (Palau-solità i Plegamans), masia de Palau-solità i Plegamans.
* Can Grau (la Roca del Vallès), masia de la Roca del Vallès.
* Can Grau (Sant Pere de Vilamajor), masia de Sant Pere de Vilamajor.
* Jaciment de Can Grau, jaciment arqueològic al municipi de Font-rubí (l'Alt Penedès).