OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Selene Johnson

Selene Johnson (20 de febrer de 1876, Filadèlfia, Estats Units - 11 de novembre de 1960, Los Angeles, Estats Units) va ser una actriu de teatre i, en menor mesura, de cinema mut nord-americà, nascuda com Selene Knapp Johnson. És coneguda pel seu paper en l'obra de teatre The Squaw Man i altres papers com en la pel·lícula: The Divine Sacrifice (1918).
Va estar casada amb Lumsden Hare.

## Obres de teatre

* The Golden Age com Margaret Barnes (1928)
* The Title com Mrs. Culver (1921)
* Peter's Mother (1918)
* Ourselves (1913)
* The Return from Jerusalem (1912)
* The Dollar Mark (1909)
* Disengaged (1909)
* Irene Wycherley (1908)
* The Squaw Man (1905-1906)
* Abigail (1905)
* The Man of Destiny / How He Lied to Her Husband com ella mateixa (1904)
* Audrey (1902-1903)
* Frou-Frou (1902)
* Monte Cristo com Mercedes (1900-1901)
* A Rich Man's Son (1899)
* Peter Stuyvesant (1899)

## Referències

* ↑ Daniel C. Blum, John A. Willis, Daniel Blum's Theatre World, Volume 21- Crown Publishers, 1964; pg. 257;
* ↑ University of Michigan, The Green Book Magazine, Volumen 8- Story-Press association, 1912; pg. 516;
# Pau Gené i Vidal

Pau Gené i Vidal (Espanya segles XIX-xx). Compositor i professor.
La seva principal activitat fou la de mestre. Va pertànyer a les ordres de les Escoles Pies, i per aquesta raó es va establir durant una temporada a La Habana, ocupant el lloc de catedràtic en un col·legi de la seva congregació. L'any 1912 va ocupar el càrrec de vocal de festes religioses durant el III Congrés Nacional de Música Religiosa celebrat a Barcelona. Les seves composicions són exclusivament religioses, la majoria d'elles destinades a ser executades a l'església de Pare de les Escoles Pies de Sant Antoni de Barcelona.

## Obres

Música religiosa:
* Misa monacal, Cos, vcs, ar, 1878.
* Dios te salve María, salutación angélica, Covb, órg, E: VAcp
* Dos Ave Marías y Gloria Patri, 2Ti, órg, arm (UME).
* El buen pastor, idilio mísitico, 1, M. Sánchez (IA)
* Hosanna, Aleluya, H, S, T, B, Orq, p, E:SEG
* Kyrie del Santo Sacrificio.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 PERISILLA, Mº del Mar. "Gené, Pablo". Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana.Madrid: SGAE, 2002, vol. 10.

## Bibliografia

* CM
* DBE III Congreso Nacional de Música Sagrada. Barcelona, 1913.
* CLIMENT, J. Fondos musicales de la región valenciana. II. Real Colegio de Corpus Christi Patriarca. Valencia: Institución Alfonso el Magnánimo, 1984.
* PERISILLA, Mº del Mar. "Gené, Pablo". Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 2002, vol. 10.
# Alfonso Azpiri

Alfonso Azpiri (castellà: Alfonso Azpiri Mejía) (Madrid, 17 de gener de 1947 - Madrid, 18 d'agost de 2017) va ser un dibuixant reconegut pels seus còmics de ciència-ficció. Especialment populars són les històries de Lorna (per a adults) i Mot (per a públic juvenil).
Els primers còmics els va publicar en la revista Trinca a partir de 1971, amb guions de Carlos Buiza i Carlos Cidoncha. Amb el tancament de Trinca, Azpiri va realitzar còmics eròtics pel mercat italià compaginats amb còmics d'autor com ara Zephyd. També va col·laborar a la revista infantil El Acordeón el 1976. A partir de 1981, en Cimoc, va crear la sèrie Lorna, amb Cidoncha com a guionista, cosa que va acabar portant les seves obres a altres publicacions com ara Heavy Metal i Penthouse Comix. Als 80 va fer diversos treballs per la indústria del vídeojoc i el 1988 comença a publicar per El País al suplement juvenil El Pequeño País el còmic Mot, que més tard seria recopilat en un volum i adaptat a una sèrie d'animació.

## Obres destacades

* Zephyd (1978)
* Lorna (1979)
* Mot (1988)

## Referències

* ↑ «Muere Azpiri, icono del cómic español para adultos. Noticias de Cultura» (en castellà). El Confidencial.
* ↑ Juan Antonio de Blas. Alfonso Azpiri. "Estudio plástico de un estilo" a Sunday Comics, 5, pp. 24 a 25. Madrid: Mariano Ayuso Editor, 02/1979.
# Alfonso Antonio de Sarasa

Alfonso Antonio de Sarasa (Nieuwpoort, 1618 - Anvers, 1667) fou un matemàtic i jesuïta, conegut per haver dilucidat el concepte de logaritme.

## Vida i Obra

Res es coneix de la vida de Sarasa. Només sabem que va néixer a Flandes de pares espanyols, que va ser membre dels jesuïtes des del 1632 i que va tenir com a mestre a Grégoire de Saint-Vincent. Probablement va ser professor de les escoles jesuïtes d'Anvers i de Brussel·les.
L'obra per la qual és recordat va ser publicada el 1649 a Anvers, sota el títol Solutio problematis a R.P. Marino Mersenno Minimo propositi. Poc després de la publicació del Opus Geometricum (1647) de Saint-Vincent, Mersenne senyalava en una carta a Descartes un error de Saint-Vincent en la quadratura del cercle.L'any següent, en el seu darrer llibre publicat (Reflexiones Physico-Mathimaticae) posava un altre problema relacionat amb l'anterior: donats tres nombres arbitraris i coneixen el logaritme de dos d'ells, trobar geomètricament el logaritme del tercer. Sarasa, en el seu llibre, aborda separada i independentment els dos problemes: la quadratura i el tercer logaritme. Sarasa, que coneixia l'obra de James Gregory, va descobrir que els càlculs implicaven que l'àrea sota una hipèrbola tenia una propietat logarítmica, ajudant així a l'elucidació del concepte de logaritme i conduint el càlcul cap al mètode de les sèries infinites que tant va fer servir Newton.
Sarasa també va escriure un llibre titulat Ars semper gaudendi ex principiis diviniae providentiae, però no és de matemàtiques.

## Referències

* ↑ Burn, pàgines 1-2.
* ↑ González-Velasco, pàgina 133.
* ↑ Katz, pàgina 450.
* ↑ Burn, pàgina 2.

## Bibliografia

* Burn, R,P «Alphonse Antonio de Sarasa and Logarithms» (en anglès). Historia Mathematica, Vol. 28, Num. 1, 2001, pàg. 1-17. DOI: 10.1006/hmat.2000.2295. ISSN: 0315-0860.
* González-Velasco, Enrique A. Journey through Mathematics: Creative Episodes in Its History (en (anglès)). Springer, 2011. ISBN 978-0-387-92153-2.
* Katz, Victor J. A History of Mathematics (en (anglès)). New York: Harper Collins, 1993. ISBN 0-673-38039-4.

## Enllaços externs

* de Sarasa, Alfonso Antonio. Solutio problematis a R. P. Marino Mersenno Minimo propositi. Anvers: Ioannem & Iacobum Meursios, 1649.
# Alcaraz

Alcaraz és una ciutat de la província d'Albacete, situada a la Serra d'Alcaraz), a la qual dona nom. Inclou les pedanies de Canaleja, El Cepillo, Escondite, Escorial, El Horcajo, La Hoz, El Jardín, La Mesta, Sabinas de Pinilla y Solanilla.
És el cap del partit judicial nº 2 de la província d'Albacete, que inclou les localitats d'Alcaraz, El Ballestero, Bienservida, Bogarra, Casas de Lázaro, Cotillas, Masegoso, Paterna del Madera, Peñascosa, Povedilla, Riópar, Robledo, Salobre, Vianos, Villapalacios, Villaverde de Guadalimar i Viveros.

## Demografia

Com en la majoria de pobles del sud de la província d'Albacete, la població va créixer significativament en la primera meitat de segle xx, fins a arribar al seu màxim el 1950, i després va disminuir de forma molt accentuada, fins als anys 80. Des de llavors, amb lleugers alts i baixos, la població es manté estable, en general sense arribar als dos mil habitants.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 1996 | 2001 | 2005 |
| 4.501 | 5.405 | 4.879 | 5.279 | 5.864 | 6.132 | 4.771 | 2.775 | 1.808 | 2.087 | 1.799 | 1.740 | 1.766 |

## Patrimoni Històric

Destaca el nucli antic de la ciutat, declarat Conjunt Històric-Artístic; dominant el conjunt, en la seva plaça destaquen les Torres del Tardón (del rellotge) i de la Trinitat.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Juan Castro Serrano | PSOE | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Juan Castro Serrano | PSOE | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Juan Francisco Fernández Jiménez | PSOE | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Juan Francisco Fernández Jiménez | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Juan Francisco Fernández Jiménez | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Francisco Guillermo García García | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Vicenta Rozalén Martínez | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Vicenta Rozalén Martínez | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Personatges il·lustres

* José Juan Dómine, diputat liberal, metge i fundador de la Trasmediterránea.

## Enllaços externs

* Alcaraz al web de Diputació Arxivat 2004-04-08 a Wayback Machine.
* Alcaraz a Albacete siempre abierto Arxivat 2008-03-01 a Wayback Machine.
* Portal de Turisme Provincial de la Cambra de Comerç d'Albacete Arxivat 2007-10-13 a Wayback Machine.
# Cervesa Victoria

Victoria és una empresa de cervesa lager creada durant 1928 per Luis Franquelo Carrasco a la ciutat de Màlaga, Andalusia. Aquesta cervesa ha estat tradicionalment lligada a aquesta ciutat i la seva idiosincràsia, aquests fets queden reflectits en el seu eslògan a «Malaguenya i Exquisida». Pertany al grup Damm.

## Història

Va ser creada l'any 1928 per Franquelo Carrasco i va tenir la seva primera fàbrica al barri d'El Perchel de Màlaga. Comptava amb 85 treballadors i tenia una capacitat diària de 15.000 litres que es distribuïen per Andalusia i al Marroc.
En l'any 1937 es va fer famós un cartell publicitari que senyalava un home com el "gros de la cervesa". Aquest home estava representat sense cap cabell, el prototip d'un turista alemany de la dècada dels seixanta, assegut en una taula amb un barret panamà a la mà que s'eixuga la suor del cap mentre somriu. Sobre la taula, un gran got de cervesa i el lema "Cervesa Victòria, Malaguenya i exquisida". Aquesta imatge es va convertir en tota una icona de la ciutat, aconseguint gran popularitat en la dècada de 1960 i durant el boom turístic en la Costa del Sol.
A l'inici de la dècada de 1990, la Cervesa Victoria va ser propietat el Grup Cruzcampo, la qual va finalitzar la producció d'aquesta cervesa a Màlaga. L'any 1999, el Grup Cruzcampo va ser absorbit per Heineken International. La Comissió Nacional de la Competència va obligar a Heineken a desfer-se d'algunes marques i en 2001 Victòria va ser venuda al grup Damm.
Fins a l'any 2007, la cervesa Victoria només es venia a supermercats. Es va començar a comercialitzar amb ella en el sector de la restauració gràcies al nou llançament de barrils i terços. El 2017 inauguraria una nova fàbrica de 3.374 metres quadrats al Polígon Industrial Guadalhorce de Màlaga.

## Nota de tast

La cervesa Victoria s'elabora a través d'un procés clàssic mitjançant la maduració lenta, es guarda un mínim de dues setmanes. El color de la cervesa és un daurat brillant, un sabor suau, però amb denses notes de cereals torrats, cos generós i refrescant textura, compta amb un grau d'alcohol de 4,8 % i es recomana consumir-la entre 4 i 6 °C.

## Cervesa Victoria al cinema

Cervesa Victoria apareix en el llargmetratge El Camí dels Anglesos dirigit per Antonio Banderas en 2006. L'ambientació del rodatge es desenvolupa a la ciutat de Màlaga en els anys 70.

## Referències

* ↑ Cerveza Victoria, Historia de la Cerveza Vistoria Arxivat 2019-03-14 a Wayback Machine., 25/07/2012
* ↑ Diario Sur.es, La cerveza que se identificó con la ciudad HISTORIAS DE MÁLAGA, 26/09/2010
* ↑ Cerveza Victoria inicia las obras de su nueva fábrica en Málaga
* ↑ Web del grupo Damm, Victoria Especial
* ↑ Diario Sur.es, Cerveza Victoria, Bruce Lee y una edición de SUR, 19/11/2006

## Enllaços externs

* Cervesa Victoria - Lloc web oficial
# Paper mil·limetrat

* Paper mil·limetrat en escala lineal
* Paper mil·limetrat amb doble escala logarítmica
* Paper mil·limetrat en escala lineal (dalt); Paper mil·limetrat amb doble escala logarítmica (a baix).
El paper mil·limetrat és paper imprès amb una malla regular de fines línies entrecreuades, separades segons una distància determinada (normalment 1 mm en l'escala regular). Aquestes línies s'usen com guies de dibuix, especialment per a dibuixar gràfiques funcions matemàtiques o dades experimentals i diagrames. S'empren en l'ensenyament de matemàtiques i enginyeria.
El paper mil·limetrat es troba disponible en fulles soltes o en blocs de fulles. El seu ús ha decaigut considerablement des de l'aparició de programes de fulls de càlcul i de diagrames que els reemplacen. Alguns usuaris fins i tot imprimeixen patrons de mil·limetrat en format PDF en comptes de comprar el pre-imprès.

## Ús en l'art

El poema visual Poema experimental, de Joan Brossa és un dibuix sobre aquest tipus de paper.

## Enllaços externs

* Graph Paper - Documents en format PDF per a crear paper mil·limetrat i altres esquemes i diagrames.
* GraphTablet – Programa gratuït per a imprimir paper mil·limetrat.
* Impressor de Paper mil·limetrat Programa gratuït per a imprimir paper mil·limetrat en diversos colors. (castellà)
# Chrysobrycon hesperus

Chrysobrycon hesperus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Napo al Perú.

## Referències

* ↑ Weitzman, S. H. & N. A. Menezes 1998. Relationships of the tribes and genera of the Glandulocaudinae (Ostariophysi: Characiformes: Characidae) with a description of a new genus, Chrysobrycon. Pp. 171-192, a Malabarba et al. 1998.
* ↑ Böhlke, J. E. 1958. Studies on fishes on the family Characidae.--Núm. 14. A report on several extensive recent collections from Ecuador. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 110: 1-121, Pls. 1-7.
* ↑ «Chrysobrycon hesperus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Weitzman, S.H. 2003. Glandulocaudinae (Characins, tetras). p. 222-230. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Alptegin

Alptegin (Alp Tigin, Alp Tegin, Alp Takin, paraula turca que vol dir "Príncep heroi") (mort 963) fou el fundador de fet de la dinastia gaznèvida.
Era un esclau turc analfabet capturat a les estepes de l'Àsia central, enrolat a la guàrdia dels samànides, que amb el temps va escalar posicions fins a arribar a hadjib al-hodjdjab o 'hadjib dels hadjibs (comandant en cap) sota Nuh I ben Nasr (943-954) i com a tal va exercir el poder efectiu sota el nominal regne del jove Abd al-Malik I ben Nuh (954-961) sota el que fou nomenat governador de Balkh, i després comandant militar de Khurasan.
El visir Ali al-Balami (Abu Ali Muhammad al-Balami) havia estat nomenat pel càrrec sota consell de Alptegin i no va gosar mai enfrontar-se al seu protector al que consultava qualsevol afer d'estat. En un intent d'allunyar-lo, l'emir el va enviar com a governador al Khurasan, càrrec que era la més alta dignitat militar existent sota els samànides (gener/febrer del 961) però quasi immediatament, després de la mort sobtada d'Abd al-Malik (novembre del 961), amb la cooperació d'al-Balami va voler assegurar la successió al fill menor Nasr ben Abd al-Malik, amb la idea de gaudir de fet del poder en nom d'aquest. Però l'exèrcit dirigit per l'amir Faik Kassa, s'hi va oposar preferint al germà del difunt, Mansur I ben Nuh que fou portat al tron després d'un dia de regnat del menor. El nou emir Mansur (961-976), la proclamació del qual havia desautoritzat, el va destituir del seu govern.
Al-Balami es va posar al costat del nou sultà i Alptigin va quedar aïllat i es va retirar amb la seva guàrdia cap a Balkh i pel camí va derrotar a un cos d'exèrcit enviat en la seva persecució per l'amir Mansur (abril del 962). Feia trenta anys un altre general turc, Karatigin Isfidjabi, s'havia retirat a Bust on havia fundat una línia de governants locals, i Alptigin va decidir fer el mateix i es va dirigir a Gazni, derrotant pel camí als governants locals de Bamian i Kabul, i arrabassant Gazni al seu senyor Abū ʿAlī o Abu Bakr Lawik al-Anuk, parent del Kabulshah, que sembla que era vassall samànida. Poc temps després va regularitzar la seva situació amb una patent del govern samànida de Bukharà que li reconeixia el govern de Gazni.
La data de la seva mort no està establerta amb seguretat. Probablement va morir el setembre del 963. El seu fill Abu Ishaq ben Alptegin o Ishak ibn Ibrahim el va succeir i després van governar alguns efímers comandants esclaus turcs fins al 977 quan l'antic esclau d'Alptigin, Sebuktigin, va fundar la dinastia gaznèvida.

## Bibliografia

* Muhammad Nazim, The life and times of Sultan Mahmud of Ghazna, Cambridge 1931.
* Barthold, W. "Alp-tegīn". Encyclopaedia of Islam, primera edició (1913-1936). Editada per M. Th. Houtsma, T.W. Arnold, R. Basset, R. Hartmann. Brill Online, 2016. 29 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-1/alp-tegin-SIM_0680>
# Partners (pel·lícula de 1913)

Partners és una pel·lícula muda de l'Éclair American escrita i dirigida per Oscar A.C. Lund i protagonitzada pel mateix Lund, Barbara Tennant i Edward Roseman.(REF1) La pel·lícula, de dues bobines, es va estrenar el 19 de novembre de 1913.

## Argument

David Donneley i James Burns són socis en un negoci i s’enamoren de dues noies. Malauradament el negoci no prospera i l'empresa entra en fallida. Les noies, quan saben la notícia, trenquen els seus compromisos. Tots dos decideixen marxar al nord-oest. Allà, la seva canoa queda atrapada en un remolí en el que quasi moren i acaben a la casa d’un vell miner que té una filla cega. L’home no hi és ja que està treballant en una mina secreta però la filla els dona la benvinguda. Arriba el vespre i com que el miner no torna surten a buscar-lo. L’acaben trobant destrossat al peu d’un canó solitari. En saber-ho, la noia queda desolada i ells parlen de com fer per fer-li tornar la visió. Contacten amb un amic seu que és una eminència en la matèria i aquest examina la noia. Mentre està realitzant una operació molt delicada es produeix la interrupció d’una criada índia cosa que els fa creure que la noia ha perdut la visió per sempre. Afortunadament és una falsa alarma i en poques setmanes la noia recupera la visió. Un dia, mirant un vell llibre escrit en Braille, troba un mapa del seu pare mostrant la ubicació de la seva mina secreta.
Ho explica als nois que immediatament marxen a localitzar la mina d’or. Viatgen a través de penya-segats perillosos i canyons deserts, i després d’escapar-se per un pèl de molts perills troben la mina. En tornar, intenten escalar un penya-segat que havien baixat mitjançant cordes al matí. Quan es troben gairebé a dalt, David perd el seu punt de trobada i troba que el pes de James, que està penjat a la corda uns quants metres més avall, els estimbarà tots dos. James, amb un ganivet, talla la corda per sobre del seu cap i va cau mentre que David pot arribar al cim.

## Repartiment

* Oscar A.C. Lund (David Donnelly)
* Edward Roseman (James Burns)
* Will E. Sheerer (vell miner)
* Barbara Tennant (filla del miner)
* Alec B. Francis (el metge)
* Helen Marten (criada índia)

## Referències

* ↑ «Partners» (en anglès). Internet Movie Database IMDb, 19-11-1913. [Consulta: 18 octubre 2021].
* ↑ «Calendar of independent releases». The Moving Picture World 18, 7, 05-11-1913, pàg. 750.
# Partizan (Ussuriïski)

* Per a altres significats, vegeu «Partizan».
Partizan (en rus: Партизан) és un poble (possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 500 habitants. Pertany al districte rural d'Ussuriïski.

## Referències

* ↑ Законодательное собрание Приморского края. Сборник «Муниципальные образования Приморского края»
# Partizànskie Sopki

Partizànskie Sopki (en rus: Партизанские Сопки) és un poble (un possiólok) del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia 3 habitants.

## Referències

* ↑ Оценка численности постоянного населения Хабаровского края на начало 2011 года по муниципальным образованиям Arxivat 2012-04-26 a Wayback Machine.
# Peirosa

«Peirosa» té aquests significats:
* Peirosa (Bigorra), municipi francès
* Peirosa (Torí), municipi italià
# Christine Doerner

Christine Doerner (Ciutat de Luxemburg, 18 de juliol de 1952) és una política, advocada i notària luxemburguesa. Ha estat membre de la Cambra de Diputats des de les eleccions de 2004, i també s'ha sigut regidora de l'Ajuntament de Bettembourg des de l'any 2000. És membre del Partit Popular Social Cristià des de 1974.

## Enllaços externs

* Biografia de Christine Doerner al web oficial de la Cambra de Diputats (francès)