OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alexandre de Pèrgam

Alexandre de Pèrgam (en llatí Alexander, en grec antic Ἀλέξανδρος) va ser un noble del regne de Pèrgam, a qui Àtal I va enviar com a ambaixador a Roma l'any 198 aC, per negociar la pau amb el senat romà, segons diu Polibi. Pèrgam va ser en endavant un fidel aliat de Roma.

## Referències

* ↑ Polibi. Històries, XVII, 10
* ↑ Smith, William (ed.). «Alexander». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 26 gener 2022].
# Castell de Niasvij

El Castell de Niasvij (en belarús, Нясвіжскі замак, Niasvižski zamak, en rus: Несвижский замок, Niasvijskiy Zamok, en polonès, Nieświeski Zamek, en lituà Nesvyžius) és un castell residencial de la família Radziwiłł a Niasvij a Belarús. El castell està inclòs a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2005.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Architectural, Residential and Cultural Complex of the Radziwill Family at Nesvizh» (en anglès). [Consulta: 28 gener 2021].
# Rivarolo Mantovano

Rivarolo Mantovano és un municipi situat al territori de la província de Màntua, a la regió de la Llombardia, (Itàlia).
Rivarolo Mantovano limita amb els municipis de Bozzolo, Casteldidone, Piadena, Rivarolo del Re ed Uniti, San Martino dall'Argine, Spineda i Tornata.
Pertany al municipi la frazione de Cividale Mantovano

## Galeria

* Porta d'entrada a Rivarolo Mantovano
* Església parroquial
* Localització de Rivarolo Mantovano a la província de Màntua

## Referències

* ↑ Comune di Rivarolo Mantovano- Statuto.
# Carrer Major de Saus

El Carrer Major és un carrer dins de l'entramat urbà de la població de Saus, al sector nord-oest del nucli antic de la vila inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El carrer Major de Saus és el més important del nucli antic, que conserva el traçat d'origen medieval. El conjunt presenta interès pel seu valor tipològic. Mencionar que, originalment, el paviment del carrer Major estava bastit amb un empedrat de rierencs, actualment restituït.
Es tracta d'un vial estret i no gaire llarg, orientat en sentit nord - sud, i delimitat entre els carrers dels Horts i de l'Església. Els edificis que el conformen es corresponen amb construccions bastides amb pedra, en general de planta rectangular i distribuïts en planta baixa i pis, amb la coberta de teula àrab. Algunes façanes presenten adossats contraforts de reforç. En general, els portals són d'arc de mig punt o bé rebaixat, i les finestres són rectangulars. De les diverses construccions, cal remarcar el portal d'arc de mig punt adovellat de l'extrem nord del carrer, una porta de tipologia gòtico -renaixentista situada al seu costat i l'habitatge del número 11, can Simón, que conserva el portal adovellat i una finestra conopial al pis.

## Referències

* 1 2 3 4 «Carrer Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Mutis

Mutis o Hernebja (nom egipci), va ser un sobirà de la dinastia XXIX d'Egipte, segons Manethó, que va governar circa 392 aC.
Eusebi de Cesarea, copiant a Manethó, situa com cinquè rei a «Muzis», al darrere de Neferites I, i comenta que va regnar un any, encara que a la versió armènia del seu epítom és el quart rei, i està situat entre Psammutes i Neferites, denominant-lo Mutis.
El seu nom no apareix a la llista de Sextus Julius Africanus.
També figura a la Crònica Demòtica, encara que la llista B cita després de Neferites I «al seu fill», sense aportar el seu nom.
A la mort de Neferites I es van formar dues faccions, cada una amb un pretendent al tron: Mutis i Psamutis; és possible que després d'alguns mesos de regnat el primer va ser desposseït pel segon, que aconsegueix romandre en el tron solament un any.

## Referències

* ↑ J.D. Ray, Psammuthis and Hakoris JEA 72, 1986, pp.149-158
# Amiret El Fhoul

Amiret El Fhoul (àrab: عميرة الفحول, ʿAmīrat al-Fḥūl) és un poble tunisià de la delegació de Moknine, a la governació de Monastir. Situat 205 km al sud de Tunis, constitueix una municipalitat amb 5.255 habitants el 2014.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 32 28 (ISO 3166-2:TN-12).
Al mateix temps, constitueix un sector o imada, amb codi geogràfic 32 58 60, dins de la delegació o mutamadiyya de Moknine (32 58).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 148-150. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Amiret El Fhoul - Lloc web oficial
# Cases del carrer Major, 128-132 (Montblanc)

Carrer Major, 128-132 és una obra del municipi de Montblanc (Conca de Barberà) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un casal important d'època moderna dividit en dos habitatges cap al segle xviii. El casal està compost per dues plantes, sent la segona una incorporació d'època posterior. Paret feta amb carreus de pedra amb un encintat entre ells. Els finestrals del pis principal de les habitacions són d'estil gòtic tardà. Un d'ells geminat amb dos arcs ogivals lobulats, metres que l'altra, també geminada, té nervadures i dentellons. La finestra es troba decorada amb dos relleus esculpits de dos caps. El portal és adovellat de punt rodó.

## Referències

* ↑ «Carrer Major, 128-132». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Carrer Major, 128-132». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Rivarone

Rivarone, (Rivaròn en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Alluvioni Cambiò, Bassignana, Montecastello i Piovera.
# Maqueta (música)

Maqueta o (maqueta-)demo (vegeu demo) és un tipus de gravació amb un o uns temes musicals. S'utilitza normalment pels artistes abans de llançar un treball professional al mercat, i pot donar una idea de l'estil final del producte.
Una maqueta pot ser gravada a casa o realitzada en estudi de gravació. És típicament distribuïda com casset, vinil o CD.
Existeixen concursos per als maquetes.

## Referències

* ↑ «10/09/2008: Maqueta-demo de Projecte Bu al mercat de música viva de Vic». blogs.ccma.cat, 10-09-2008. Arxivat de l'original el 2018-11-12. [Consulta: 11 novembre 2018].
* 1 2 «maqueta». enciclopèdia.cat. [Consulta: 11 novembre 2018].
* ↑ Racó Musical «Llarga vida als concursos de maquetes». RacoCatalà, 18-06-2014.
# Casa al carrer de la Font, 17 (Masarac)

Casa al carrer de la Font, 17 és una obra del municipi de Masarac (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situada al bell mig del nucli urbà de la població de Vilarnadal, al sud-oest del municipi de Masarac al qual pertany.

## Descripció

És un edifici amb un jardí recentment rehabilitat, de planta rectangular i organitzat en tres crugies. Presenta la coberta de teula de dues vessants i està distribuït en planta baixa i pis. Les obertures presents a l'edifici són totes d'arc rebaixat i estan bastides amb maons. Cal destacar, a la façana de llevant, un gran arc rebaixat bastit en pedra i actualment reformat, que dona accés a un espai delimitat per un banc d'obra corregut. L'altre element destacable de la construcció està adossat a la façana de migdia. Es tracta d'un cos cobert amb terrassa al nivell del pis i format per tres voltes rebaixades bastides en pedra. Des de la volta central s'accedeix a l'interior de la casa mitjançant una porta d'arc rebaixat amb l'emmarcament arrebossat. La construcció està bastida amb pedra de diverses mides lligada amb abundant morter de calç.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer de la Font, 17». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Luis García Conde

Luis García Conde (Toledo, 24 d'abril de 1979) és un futbolista castellanomanxec, que juga de porter.

## Trajectòria esportiva

Es va iniciar al filial de l'Atlètic de Madrid. Després de jugar amb el Xerez CD i el CD Numancia, a la temporada 04/05 debuta a la màxima categoria amb el Reial Saragossa. En principi anava a ser el porter reserva, però la retirada de Laínez li van donar la titularitat, tot jugant 37 partits.
A l'any següent fitxa pel Getafe CF. Comença sent el porter titular, però l'arribada de l'argentí Abbondazieri el relega a la suplència i a les aparicions a la Copa del Rei. Seria cedit al Celta de Vigo, on no arribaria a jugar, i al CD Tenerife. El 2009, l'equip canari va fer servir l'opció de compra i va fitxar el castellanomanxec.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Amira

Una amira és un vel o mocador de dues peces que cobreix els cabells i el coll. Una peça és elàstica, o en tot cas arrapada al cap, com una diadema ampla de teixit; mentre que la segona en realitat és un hijab.

## Vegeu també

* Amira (nom)
* Mantellina
* Xador

## Referències

* ↑ Amira Arxivat 2010-09-18 a Wayback Machine. Termcat
* ↑ «Tipus de vels». Diari Ara, 290, 16-09-2011, p. 5 [Consulta: 16 setembre 2011].
# Cervera del Llano

Cervera del Llano és un municipi de la província de Conca a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 303 | 320 | 319 | 296 |
# Rivarolo Canavese

Rivarolo Canavese és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Torí, a la regió italiana del Piemont, situat a uns 30 quilòmetres al nord de Torí. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 12.462 habitants.
Rivarolo Canavese limita amb els següents municipis: Castellamonte, Ciconio, Favria, Feletto, Lombardore, Lusigliè, Ozegna, Rivarossa, Salassa, Bosconero i Oglianico.

## Llocs d'interès

* Castell de Malgrà (segle XIV), construït pels comtes de San Martino, que en el seu moment governaven el Canavese.
* Església de San Michele Arcangelo, construïda el 1759 mitjançant un disseny de Bernardo Antonio Vittone. Té una cúpula octogonal decorada amb estuc.
* Església i convent de San Francesco. Acull un fresc de l'Adoració del Nen de Giovanni Martino Spanzotti.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 9 abril 2020].
# Maqueteges

Els maqueteges (en llatí Machaetegi, en grec antic Μαχαιτηγοί, Makhetegi) eren un poble de la Scythia Intra Imaum, que vivien prop dels iastes (Iastae) i són esmentats per Claudi Ptolemeu.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Machaetegi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 agost 2021].
# Casa al carrer de la Creu, 2 (Pals)

La Casa al Carrer Creu, 2 és una obra gòtica de Pals (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Els elements estan situats a la façana de la casa del carrer de la Creu, n.2. Es tracta de la llinda de la porta d'accés i d'una finestra del primer pis. La llinda és un element format per un únic bloc de pedra on figura incisa la data del 1629, juntament amb una ferradura i unes tenalles. Pel que fa a la finestra, de tipologia gòtic-renaixentista, és un element de pedra, de petites dimensions i forma rectangular, que presenta com a elements remarcables l'ampit motllurat i dues pedres laterals amb relleus on apareixen lleons i motius vegetals als angles.

## Història

Aquests elements presenten un interès tipològic, pel fet de ser representatius del tipus de vocabulari arquitectònic gòtic-renaixentista, en la seva vessants popular, que apareix amb molta freqüència a les cases de Pals.

## Referències

* 1 2 «Casa al Carrer Creu, 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 gener 2019].
# Luci Porci Licí

Luci Porci Licí és el nom dels següents personatges:
* Luci Porci Licí (pretor), pretor el 207 a aC
* Luci Porci Licí (cònsol), cònsol el 184 aC
* Luci Porci Licí (magistrat), duumvir el 181 aC i almirall
# Puig de Montcald

El Puig de Montcald és una muntanya de 1.750,8 metres d'altitud situada en el límit dels termes comunals de Sallagosa i de Llo, tots dos de la comarca de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
És en el terç septentrional del termenal sud-oest del terme comunal de Llo, i a la zona sud-est del de Sallagosa.
Rep el nom de les fonts d'aigües calents que hi ha als seus peus, en el vessant nord-est.

## Referències

* ↑ El Puig de Montcald en els ortofotomapes de l'IGN
# Narcís Andreu i Musté

Narcís Andreu i Musté (Reus, 1933 - Madrid, 1 de novembre de 2023) va ser un economista i empresari català. Fill de l'advocat i polític català Josep Andreu i Abelló. En acabar la guerra civil espanyola va acompanyar el seu pare a l'exili i passà la infantesa a Mèxic. Cap el 1960 va treballar en la filial belga del Banco Exterior de España. Políticament va militar inicialment en el Partit Socialista Popular i des del 1978 en el PSC-PSOE. Durant la transició espanyola va treballar al Banc de Crèdit Local i fou adjunt del president de Bankunión, Josep Ferrer-Bonsoms i Bonsoms. També va formar part del Consell d'Administració de Banca Catalana quan es va produir la crisi. També va ser director financer d'Autopistas Españolas, president de Simago i conseller de Fenosa.
El 15 de març de 1985 fou nomenat president d'Iberia Líneas Aéreas de España, S. A.. Durant el seu mandat la companyia va reduir les pèrdues al preu de reduir plantilla i aeroports, i es va renovar la flota aèria de la companyia. El 7 de juny fou substituït per Miguel Aguiló Alonso. Després tornà a dirigir la seu del Banco Exterior a Bèlgica.

## Referències

* ↑ Narcís Andreu. El nuevo presidente de Iberia tiene carné del PSOE y se formó en el exilio, El País, 21 de març de 1985
* ↑ Seguridad, rentabilidad e imagen, objetivos inmediatos para el nuevo presidente de Iberia, Narcís Andreu, EL País, 19 de març de 1985
* ↑ Javier Vidal Olivares Las alas de España: Iberia, líneas aéreas (1940-2005), p. 157-163
* ↑ Miguel Aguiló, actual titular de Astilleros Españoles, sustituirá a Narcís Andreu en la presidencia de Iberia, El País, 4 de maig de 1990

## Enllaços externs

* Notícies sobre Narcís Andreu a El País
* «Obra de Narcís Andreu i Musté» a Dialnet.
# Alvito (Itàlia)

Alvito és un comune (municipi) de la província de Frosinone, a la regió italiana del Laci, situat al sud de Roma. A 1 de gener de 2018 tenia 2.646 habitants.

## Història

Alvito fou anomenat a l'antiguitat Albetum, i fou després possessió dels comtes d'Aquino i de la família Cantelmo.
Alvito va ser la seu d'un ducat, creat el 1454, al límit del Regne de Nàpols (més tard, Regne de les Dues Sicílies). Alvito, juntament amb el ducat de Sora, es va mantenir fidel a la Casa de Valois-Anjou durant la conquesta d'Alfons el Magnànim, sent conquerida pels catalans el 1496. Més tard va ser una possessió de la família Gallio.

## Llocs d'interès

El poble s'articula en tres nuclis urbans diferents: il Castello (fortalesa), il Peschio i la Valle, que es troben envoltats de llargues muralles encara ben conservades.
El palau ducal (Palazzo Ducale o Palazzo Gallio), construït en estil renaixentista per Tolomeo Gallio a finals del segle xvi-principis del xvii, està situat a la carretera principal del barri de la Valle, constituint el veritable nucli del poble actual. A la mateixa carretera es troben altres edificis importants del segle xix (Palazzo Sipari, Palazzo Graziani). Una mica endavant, a mà esquerra, un petit petit camí puja fins a l'església de Santa Teresa, d'estil barroc, amb un portal alt.
L'església principal, Parròquia de San Simeone (segle xvi), a prop del Palau Sipari (Palazzo Sipari), té un campanar romànic i un interior del segle xviii. Des de l'església, passant per una porta escultura gòtica gòtica, hi ha una escala que porta a l'antic monestir de Sant Nicolau, destruït pel terratrèmol de 1915 i restaurat el 1934: ha mantingut el cor i els armaris incrustats del segle xviii, ordenats pel papa Climent XIV.

## Ciutats agermanades

* Alvito, Portugal

## Referències

* ↑ Dato Istat Arxivat 2018-03-10 a Wayback Machine. - Popolazione residente al 1º gennaio 2018.

## Enllaços externs

* web oficial
# Abdul·là Abdul·là

Abdul·là Abdul·là, també transcrit Abdullah Abdullah, (persa: عبدالله عبدالله) (Kabul, 1961) és un polític afganès, ministre d'Afers Exteriors de l'Afganistan entre l'any 2001 i 2006.
Estudià oftalmologia al departament de Medicina de la Universitat de Kabul, on es va llicenciar l'any 1983. Posteriorment va treballar a la ciutat fins al 1985. Més tard va col·laborar amb els refugiats afganesos a Pakistan, on va entrar en contacte amb la resistència contra els soviètics. Fou aleshores quan s'uní al Front de Resistència de Panjshir, i el 1986 es va convertir en conseller d'Ahmed Shah Massoud, comandant mujahidí contra la presència de l'Exèrcit Roig al país.
Abdullah va ser Ministre d'Exteriors del govern del Front Unit Afganès des de 1998. Després de l'assassinat de Massoud el 2001 va passar a ser una de les tres figures més importants de l'Aliança del Nord i posteriorment del Govern Transicional Afganès al costat dels anteriors ministres Mohammed Fahim i Yunus Qanuni, sent els tres considerats els líders de la facció d'ètnia tadjic, encara que la seva mare fos d'ètnia paixtu. Ocupà el càrrec de Ministre d'Assumptes Exteriors des del 22 de desembre de 2001 fins al 21 de març de 2006, fins que el substituí Rangin Dadfar Spanta. Va ser dels pocs ministres pertanyents a l'Aliança del Nord que no van perdre la seva cartera després de les eleccions presidencials de 2004. Es va presentar com a independent a les eleccions presidencials de 2009, i va arribar a col·locar-se com a principal rival del reelegit president Hamid Karzai amb un 27,8% dels vots totals.

## Referències

* ↑ (anglès) Suellentrop, Chris: Abdullah? Or Abdullah Abdullah? Arxivat 2018-07-23 a Wayback Machine., Slate.com, 4 de gener 2002 (consulta: 22-9-09).
* 1 2 3 4 (anglès) ProFitxer:Abdullah Abdullah, BBC News, 22 de març 2006 (consulta: 22-9-09).
* ↑ (castellà) Afghan foreign minister loses job, BBC News, 22 de març 2006 (consulta: 22-9-09).
* ↑ El president de l'Afganistan, Hamed Karzai, obté la majoria absoluta, 3cat24.cat, 17 de setembre 2009 (consulta: 17-9-09).

## Vegeu també

* Eleccions presidencials de l'Afganistan de 2009
* Eleccions presidencials de l'Afganistan de 2019

## Enllaços externs

* Perfil d'Abdul·là Abdul·là (castellà)
# Pau el Sofista

Pau el Sofista (en llatí Paulus Sophista, en grec Παυ̂λος) va ser un sofista grec nadiu de Licòpolis a Egipte. Era fill de Besarió o Dídim.
Va viure durant el regnat de l'emperador Constantí I el Gran a la primera meitat del segle iv, i va escriure una obra, actualment perduda, que el Suides menciona amb el nom de ̔Υπόμνημα Commentarius.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/160?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=PaulusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+biography+and+mythology.+Vol.+III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 152. ]
# Rivalta Bormida

Rivalta Bormida (Arvàuta en piemontès) és un municipi de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont, Itàlia.
Rivalta Bormida limita amb els municipis de Cassine, Castelnuovo Bormida, Montaldo Bormida, Orsara Bormida, Sezzadio i Strevi.

## Enllaços externs

* web oficial
# Carlos Andrés Diogo Enceñat

Carlos Andrés Diogo Enceñat (nascut a Montevideo el 18 de juliol del 1983) és un exfutbolista professional uruguaià. Va penjar les botes el gener de 2015 al Reial Saragossa. Va disputar 22 partits amb la seva selecció.

## Referències

* ↑ «Carlos Diogo - Player profile» (en anglès). [Consulta: 20 març 2022].
* ↑ «Carlos Diogo - AUF». [Consulta: 20 març 2022].
# Lugasi

Lugasi (o Logasi) fou un estat tributari protegit a l'agència de Bundelkhand amb una superfície de 122 km² i una població el 1901 de 6.285 habitants. El sobirà era un rajput bundela; el primer fou Diwan Salim Singh, fill adoptiu de Hirde Sah, el fill de Chhatarsal de Panna, al segle XVIII. El va succeir el seu fill Diwan Dhiraj Singh, que governava sobre set pobles que li foren confirmats per sanad pels britànics el 1808. Dhiraj, en delicat estat de salut, va abdicar en favor del seu segon fill Sardar Singh, ja que el gran Padam Singh, s'havia revoltat abans de 1808 i no s'havia sotmès fins a l'arribada dels britànics. El 1857 els rebels sipais van assolar el territori de Sardar Singh en revenja per la seva fidelitat als britànics; per aquesta fielitat fou compensat el 1860 amb un feu de quatre pobles que produïa una renda de dos mil rúpies a l'any, i a més el títol de rao bahadur i un khilat de deu mil rúpies. Rao Bahadur Khet Singh, net de Sardar Singh, va estar durant la seva minoria sota control britànic; va morir el 1902 i va pujar al tron Rao Bahadur Diwan Chhatrapati Singh, que era menor d'edat i l'estat va tornar per un temps a control britànic. En aquell moment l'estat estava format per disset pobles (11 el 1881) amb uns ingressos de 20.000 rúpies.
La capital era Lugasi, a 25° 05′ N, 75° 35′ E﻿ / ﻿25.083°N,75.583°E﻿ / 25.083; 75.583 a 12 km de Nowgong, amb una població de 1786 habitants el 1901 però 2.167 el 1881.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.