OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gharb-Chrarda-Béni Hssen

Garb-Chrarda-Béni Hssen (en àrab: الغرب شراردة بني حسين) era una de les setze regions en què era organitzat el Marroc abans de la reforma administrativa de 2015. La seva capital era Kenitra. La regió està situada al nord del país, a la costa de l'oceà Atlàntic. Al nord limita amb Tànger-Tetuan, a l'est amb Taza-Al Hoceima-Taounate i al sud amb Meknès-Tafilalet i Rabat-Salé-Zemmour-Zaer. La regió té un total d'1.859.540 habitants repartits en 8.805 km².
En 2015 es va fusionar amb l'antiga regió de Rabat-Salé-Zemmour-Zaer (prefectures de Rabat, Salé, Skhirate-Témara i província de Khémisset) per formar la nova regió de Rabat-Salé-Kenitra.

## Divisió administrativa

La regió es dividia en tres províncies :
* la província de Kénitra ;
* la província de Sidi Kacem ;
* la província de Sidi Slimane (des de 2009).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1994 | 2004 | 2007 |
| 1.625.082 | 1.859.540 | 1.927.277 |
| 1994, 2004 : cens oficial ; 2007 : càlcul. |||

## Història

Poblat per amazics se suposa que fou part del territori dels Barghawata. Aquestos foren exterminats pels almoràvits i almohades i la regió es va despoblar; l'almohade Yakub al-Mansur va poder instal·lar a la regió a final del segle xii contingents dels Banu Hilal (àrabs nòmades). Més tard els marínides Abu Yusuf i Abu Thabit van instal·lar a la zona àrabs Makil (segles XIII-XIV). La població de la regió va esdevenir per tant en gran majoria àrab (els Banu Malik, els Sufyan, els Khlut i els Tlik). Al segle xx els francesos van desenvolupar l'agricultura a la regió.
Sus al-Adna (Sus Citerior) és el nom que els primers geògrafs musulmans medievals van donar al nord del Marroc en contraposició al Sus al-Aksa (el Sus Extrem). La denominació abraçava tot el nord del Marroc amb capital a Tànger mentre el Sus-al-Aksa incloïa les dues cadenes de muntanyes de l'Atles. Segons Yaqut al-Hamawí d'un Sus a l'altra hi havia dos mesos de camí. Posteriorment el nom fou canviat per al-Gharb o simplement Gharb.

## Referències

* ↑ «Décret n°2.15.40 du 20 Février 2015, fixant le nombre des régions, leurs dénominations, leurs chefs-lieux ainsi que les préfectures et provinces qui les composent, publié au Bulletin Officiel n° 6340 du 05 Mars 2015». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 15 juliol 2021]. que entrarà en vigor en la mateixa data que el decret preveu a l'article 77 de la Llei orgànica Nº 59-11 sobre l'elecció dels membres del consell de les col·lectivitats locals.
* ↑ Mision scientifique du Maroc, Rabat et sa region IV, Le Gharb (les Djebala), París 1918
* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IX, 935

## Enllaços externs

* Dades de les regions del Marroc a Gazetteer.de (en francès)
# Gianluigi Nuzzi

Gianluigi Nuzzi (nascut a Milà el 3 de juny de 1969) és un periodista i escriptor italià.
Ja des dels 14 anys comença a escriure a la revista infantil Topolino. Va començar com a periodista el 29 de juny de 1996. Va col·laborar amb diversos diaris i revistes italians com: Espansione, CorrierEconomia, L'Europeo, Gente Money, el Corriere della Sera i també amb Il Giornale i la revista italiana Panorama. Des del 1994 va especialitzar-se a les enquestes jurídiques.
El 2010 un seu primer llibre Vaticà SA va resultar en una investigació de la polícia fiscal italiana contra la banca vaticana, l'infamós Institut de les Obres de la Religió o IOR, nel marc d'una transferència sospitosa de 23 milions d'euros a uns beneficiaris anònims de la J.P. Morgan a Nova York i blanqueig de diners mafiosos.
El 26 de maig de 2012 va eixir el seu tercer llibre-investigació Sua Santità, le carte segrete di Benedetto XVI, centre de l'afer Vatileaks. El llibre acusa el camarlenc, Tarcisio Bertone de frenar la reforma de l'administració vaticana opaca i sovint corrupta. El llibre documenta diversos escàndols dels darreres anys. i pot situar-se en la luita de poder interna entre les diferents fraccions de la cúria a la qual totes assatgen de posar els seus peons. Aquest cop va afeblir el camp de Bertone, un dels confidents i vell amic de Joseph Ratzinger.

## Bibliografia

* Vaticano S.p.A., Milano, Editorial Chiarelettere, 2009. ISBN 978-88-619-0067-7, traduït en castella el 2010 sota el títol Vaticano S.A., veinte años de segretos financiero y político de la iglesia contenidos en dos maletas de cuarenta kilos. Barcelona, Editorial Martínez Roca
* Metastasi. Sangue, soldi e politica tra Nord e Sud. La nuova 'Ndrangheta nella confessione di un pentito, amb Claudio Antonelli, Milà, Editorial Chiarelettere, 2010. ISBN 978-88-619-0110-0.
* Sua Santità. Le Carte Segrete di Benedetto XVI, Milà, Editorial Chiarelettere, 2012. ISBN 978-88-619-0095-0.

## Referències

* ↑ Carlo Riva, Scoop senza fretta - Intervista a Gianluigi Nuzzi, autore di ‘Metastasi’ (italià) a la revista Prima número 412, desembre 2010)]
* ↑ Arxivat 2018-09-03 a Wayback Machine. Ordine dei giornalisti regione Lombardia (italià) Arxivat 2018-09-03 a Wayback Machine., Registre de l'orde dels periodistes de la Llombardia
* ↑ Carlo Riva, ibídem
* ↑ Francesc Sanuy, «Qui està de pega...», Avui, 28 de setembre de 2010
* ↑ «Milagro en el Vaticano» (castellà), El País, 25 de setembre de 2010, (en català: Miracle al vaticà)
* ↑ en català: Sa santedat, les cartes secretes de Benet XVI
* ↑ Eusebio Val, «El Vaticano niega que un cardenal y una mujer estén entre los topos (castellà)», La Vanguardia, 29 de maig de 2012, (en català: El Vaticà nega que hi ha un cardenal i una dona entre els talps)
* ↑ Massimo Razzi, «Una stanza vuota e una sedia di plastica", così "Maria" cominciò il suo lavoro» (italià) al diari La Repubblica del 25 de maig de 2012 (en català: Una habitació vuida i una cadira de plàstica, així Maria va començar la seva feina)
# Gizem Giraygil

Gizem Giraygil (Ankara, 28 de maig de 1986) és una jugadora de voleibol turca. En la seva carrera professional, va jugar pel Beşiktaş, Fenerbahçe SK, MKE Ankaragücü, İller Bankası, i Lokomotiv Bakü de l'Azerbaidjan abans de anar al Nilüfer Belediyespor, un equip turc de voleibol femení a Bursa. També juga per la selecció nacional de Turquia.

## Vegeu també

* Meryem Boz
* Neslihan Demir
* Ece Hocaoğlu
* Ayşe Melis Gürkaynak
* Bahar Toksoy
* Seda Türkkan
* Polen Uslupehlivan

## Referències

* ↑ http://www.nilufer.bel.tr/haber-1641-nilufer_belediyespora_iki_taze_kan
# Glacera de la Plaine Morte

La glacera de la Plaine Morte és una glacera situada a 2.927 m d'altitud al cantó de Berna a Suïssa i forma part dels més grans plans glacials dels Alps. La glacera cobreix deu quilòmetres quadrats i es troba al massís del Wildstrubel al Oberland bernès.
La regió de Plaine Morte està situada sobre Crans-Montana i és accessible des de l'estació del Valais, mitjançant el telecabina Violettes i el funitel de la Plaine Morte.
Es diu que la regió de la glacera de la Plaine Morte va ser una vegada una pastura alpina. En qualsevol cas, és segur que avui, la punta de la Plaine Morte a 2.927 d'altitud és coneguda per la seva excepcional vista sobre els Alps i la vall del Roine. Des del 2014 s'ha instal·lat un radar meteorològic MeteoSwiss al cim de la punta de la Plaine Morte. Practicar l'esquí de fons a l'estiu encara era possible a finals dels anys 2000.
Les aigües de la glacera desemboquen en gran part cap al Simme, que és un afluent de l'Aar, a través de les 7 fonts del Simme. En menor mesura, la glacera subministra cabal al Tièche al Valais: curs superior de la Raspille.
El cantó del Valais va reclamar la propietat territorial de la glacera fins que el Tribunal Federal la va atorgar al municipi bernès de Lenk, a l'Oberland, considerant que a partir d'aleshores la línia natural de la conca servia de frontera entre els cantons de Berna i el Valais.

## Referències

* 1 2 Tourismus, Schweiz. «Plaine-Morte - Glacial Plateau» (en anglès). [Consulta: 6 octubre 2020].
* ↑ «Le glacier de la Plaine Morte» (en francès). MySwitzerland.com. [Consulta: 9 agost 2017].
* ↑ «Plaine Morte Glacier | Glaciers in Crans-Montana | Valais Switzerland». [Consulta: 6 octubre 2020].
* ↑ «Condamné, le glacier de la Plaine Morte pourrait redevenir un alpage fleuri dans deux siècles» (en francès). Arxivat de l'original el 2020-11-26. [Consulta: 6 octubre 2020].
* ↑ «Panorama 360° depuis le glacier de la Plaine Morte».
# Glacera de les Sources de l'Isère

La glacera de les Sources de l'Isère, anteriorment coneguda com glacera Galise, és una glacera en els Alps francesos situada a la Savoia, a l'est del Coll de l'Iseran i de la comuna- Estació d'esquí de Val-d'Isère, tocant la frontera italiana.
L'Isère, un afluent fluvial alpí del Roine, va ser designat amb el nom d'Isara (Ισαρ a la Geografia de Ptolemeu) o fins i tot Isaros (Ισαρος a la Geografia d'Estrabó) a l'època gal·la. Aquest hidrònim, força corrent a Europa, significaria "l'impetuós, el ràpid".
Compost per diverses masses de gel dominades per la Grande aiguille Rousse, la Petite aiguille Rousse, la Pointe du Gros Caval, la Cime d’Oin i la Cime de la Vache, les seves aigues de fusió dona lloc al Riu Isèra, un dels dels principals afluents del Roine.

## Referències

* ↑ Mougin, Paul. Les torrents de la Savoie (en francès). La Fontaine de Siloé, 1914, p. 693 et suivantes. ISBN 978-2-84206-174-6.
* ↑ Vivian, Robert; Gabbero, J. C. «Le glacier des sources de l'Isère». Revue de Géographie Alpine, 56, 1, 1968, pàg. 209–211. DOI: 10.3406/rga.1968.3580.
* ↑ Sidawy, Elsa; le 12/09/08 15:21, Mis à jour. «Glacier des sources de l’Isère, Vanoise, France» (en francès). [Consulta: 28 desembre 2020].
* ↑ «Isara / Isaros (Isère) • L'encyclopédie • L'Arbre Celtique • 3997 • L'encyclopédie • L'Arbre Celtique». [Consulta: 28 desembre 2020].
# Gilda Castillo Baraya

Gilda Castillo Baraya (1955, Ciutat de Mèxic) és una artista plàstica i escriptora mexicana. Ha realitzat diverses exposicions i col·laborat en diversos instituts en la creació d'edicions editorials. Edgar Alejandro Hernández, en un article per a El Universal, diu que “pinta a la República Mexicana en rostres; es va inspirar en el dolor per la mort paterna”. En les seves obres plàstiques usa tècniques mixtes sobre tela, fusta, de petit o mig format. Les seves obres van des de la representació del territori nacional, la desaparició de la topografia precisa, la inhibició del paisatge, en obres com a Mapes,Territoris Circumdats, Atrapant al sol, Murmurant de nit i Enfilant llampecs. Amb el decés del seu pare, Gilda Castillo inclou en les seves obres una reflexió sobre la pàtria, que s'impregnen del dolor de l'artista en aquesta època.
Va ser el seu pare, mare i àvia els qui van motivar a Gilda Castillo a llegir, dibuixar i ballar, però va ser el seu oncle qui la va portar amb l'artista plàstic Antonio Navarrete un refugiat espanyol qui va ensenyar a fer busts, peus, torsos i executar diferents obres.
   "El seu amor per la plàstica i la literatura és ple. Un la salva de l'altre, la complementen. Perquè la llibertat que troba en dibuixar els seus mapes que són cos i geografies, s'equilibra amb el rigor del treball editorial que ocupa els seus dies", Fragment de la columna d'Angélica Abelleyra.Posteriorment, Castillo aprèn amb Angelina Grossor i s'inscriu a l'la Escuela Nacional de Pintura, Escultura y Grabado La Esmeralda del Instituto Nacional de Bellas Artes.
   Durant els seus estudis de pintura, Castillo va estudiar llengua i literatura hispàniques a la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic, on també va realitzar el mestratge en literatura iberoamericana.
   Va ser assistent editorial de Margarita Peña i va col·laborar en la correcció de llibres com La máquina estética, de Manuel Felguérez.
   Va col·laborar amb diversos instituts com la UNAM, l'el Instituto Nacional Indigenista, a la Dirección de Artes Plásticas del INBA, va ser responsable de l'edició del butlletí trimestral El Alcaraván de l'Institut d'Arts Gràfiques d'Oaxaca, impulsada per Francisco Toledo.

   ## Referències

   * 1 2 3 4 5 6 7 «Mujeres Insumisas». [Consulta: 11 juny 2016].
   * 1 2 «Exposiciones. Centro Cultural Tijuana». [Consulta: 11 juny 2016].
   * ↑ «Muerte y geografía en la obra de Gilda Castillo». [Consulta: 11 juny 2016].
   * 1 2 «Gilda Castillo». Arxivat de l'original el 2008-10-17. [Consulta: 11 juny 2016].
   * 1 2 «Irma Palacios y Gilda Castillo, en La Ceiba Gráfica». [Consulta: 11 juny 2016].
# A prop del teu enemic

A prop del teu enemic (originalment en alemany, Honecker und der Pastor) és un telefilm alemany que es va estrenar el 18 de març de 2022 al canal Arte i el 21 de març a ZDF. A més, es va projectar el documental Honecker und der Pastor – Die Dokumentation. S'ha subtitulat al català.
La pel·lícula es va rodar durant vint-i-quatre dies a partir del 23 de febrer de 2021 i fins al 26 de març del mateix any a l'estudi Babelsberg de Potsdam, entre altres localitzacions.
La primera emissió d'A prop del teu enemic el 21 de març de 2022 va ser vista per 3,41 milions d'espectadors a Alemanya i va aconseguir una quota de pantalla de l'11,8% a ZDF.

## Referències

* ↑ «Honecker und der Pastor – Kritik zum Film bei Tittelbach.tv». [Consulta: 30 octubre 2022].
* ↑ «Pressemappen» (en alemany). [Consulta: 30 octubre 2022].
* ↑ «A prop del teu enemic». Goita què fan ara. [Consulta: 30 octubre 2022].
* ↑ «Honecker und der Pastor, TV-Film, 2021 | Crew United» (en alemany). [Consulta: 30 octubre 2022].
* ↑ «Honecker und Cruise versinken im Mittelmaß» (en alemany), 22-03-2022. [Consulta: 30 octubre 2022].
# Berrobi

Berrobi és un municipi de Guipúscoa, al País Basc.

## Eleccions municipals 2007

Tres partits van lluitar per a obtenir l'alcaldia del municipi en les passades eleccions municipals; dues candidatures independents i el Partit Popular. Aquests van ser els resultats:
* Giroa (GIR) : 226 vots (4 escons)
* Ortzadar Hauteskunde Elkartea (OHEL): 180 vots (3 escons)
* Partit Popular : 4 vots (0 escons)
D'aquesta manera, va sortir guanyador l'actual alcalde del municipi, Ion Jauregi Galarraga, per part d'un dels partits independents. Destacar que ambdós partits es van fer amb les 7 regidories del municipi, 4 el primer, i 3 el segon, deixant al Partit Popular sense representació, per haver obtingut solament 4 vots.
# Garita

Una garita és un espai cilíndric o quadricular petit que podem trobar principalment en castells o fortificacions. Sovint presenten voladissos, lladroneres i espitlleres per tal de permetre una visió completa de l'entorn (fins a 270 graus).

## Etimologia

"Garita" prové del francès antic garite, (actual guérite), i significa "refugi". Deriva del verb se garir (actual guérir) "refugiar-se", originari del germànic warjan, "protegir, prohibir".

## Característiques

Les garites es caracteritzen principalment per estar construïdes de forma contigua a un mur, a diferència de les torres que es construïen directament des del terra.
Trobem el seu origen en les torres de guaita de fusta de l'edat mitjana creades en temps de guerra. No podem conèixer la forma exacta d'aquestes garites primitives, ja que no en queda cap testimoni anterior al segle xii. A partir de llavors se n'han pogut recuperar algunes de forma quadrada o cilíndrica situades a les cantonades dels angles de defensa principal de les fortificacions, ja que durant aquest segle es van començar a construir amb diverses tècniques de maçoneria.
Actualment encara se'n poden trobar tant d'obertes com de cobertes, acabades en punta per crear un angle de vigilància pel sentinella, o fins i tot amb xemeneia. La majoria se situen al costat de portes, cantonades de grans estructures, o sobre calabossos i torres de guaita. La més modernes ja no tenien una funció defensiva, sinó que eren només un punt de guaita.

## Referències

* ↑ «GDLC - garita». [Consulta: 30 juny 2020].
* ↑ «Dictionnaire raisonné de l'architecture française du XIe au XVIe siècle/Échauguette - Wikisource». [Consulta: 30 juny 2020].
# Más pena que gloria

Más pena que gloria és una pel·lícula espanyola del 2001 dirigida per Víctor García León, qui també és autor del guió juntament amb Jonás Trueba, on es retrata l'adolescència amb influència de Louis Malle, François Truffaut i Éric Rohmer.

## Sinopsi

David és un adolescent sensible i introvertit amb un enorme món interior pel d'il·lusió i poesia. Però durant el curs comença a suspendre i descobreix que els seus pares no són els millors del món. S'enamora de Gloria, una noia de l'institut, amb la qual descobreix que el sexe no és romàntic com ell pensava, el seu germà petit Lucas és a punt de fitxar pel Reial Madrid mentre que ell és de l'Atlètic de Madrid...

## Repartiment

* Biel Duran ... David
* Bárbara Lennie ... Gloria
* María Galiana ... Teresa
* Enrique San Francisco ... Enrique
* Manuel Lozano ... Lucas
* Alicia Sánchez ... Karen

## Nominacions i premis
### XVI Premis Goya (2001)

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actor revelació | Víctor García León | Candidat |
| Millor director novell | Biel Duran | Candidat |

### Festival de Màlaga (2001)

    Biznaga de plata al millor actor (Biel Duran)

## Referències

* ↑ Más pena que gloria a Fotogramas
* ↑ Más pena que gloria al web dels Premis Goya
* ↑ La película 'Sin vergüenza', de Joaquín Oristrell, vencedora en el Festival de Cine de Málaga, El Mundo, 9 de juliol de 2001
# Más de mil cámaras velan por tu seguridad

Más de mil cámaras velan por tu seguridad (lit. ‘Més de mil càmeres vetllen per la teva seguretat’) és una pel·lícula espanyola del 2003 dirigida per David Alonso Sacristán.

## Sinopsi

Un grup de joves universitaris que es coneixen de l'època de l'institut, es veuen embolicats en una inquietant trama de suspens, que es desencadena arran d'una sèrie de successos en aparença quotidians. Toni, que acaba de trencar amb Susana i no ho accepta en assabentar-se que la seva nova parella és Alex, i del seu company d'habitació i amic incondicional, Roberto, acaben d'entrar en una estranya web. S'hi veuran embolicats les seves amigues Andrea, estudiant de medicina, Andrea, que treballa de missatgera, i Lorena, companya de Susana.

## Repartiment

* Antonio Hortelano com a Toni
* Laura Manzanedo com a Susana
* Lorenzo Armenteros com a Roberto
* Fernando Andina com a Álex
* Mónica Estarreado com a Andrea
* Aurora Carbonell com a Lorena
* Eva Maciel com a Patricia

## Nominacions

* Goya al millor so (2003)

## Referències

* ↑ Más de mil cámaras velan por tu seguridad Arxivat 2020-03-03 a Wayback Machine. a cinerama.es
* ↑ Más de mil cámaras velan por tu seguridad a Fotogramas
* ↑ Más de mil cámaras velan por tu seguridad al web dels Premis Goya
# Nematabramis steindachneri

Nematabramis steindachneri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Borneo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nebo

«Nebo» té aquests significats:
* Nebo (Gal·les), poble al comtat de Gwynedd (Gal·les, Regne Unit)
* Nebo (Illinois), població a l'estat d'Illinois (Estats Units)
* Nebo (Kentucky), població a l'estat de Kentucky (Estats Units)
* Mont Nebo, cim a l'oest de Jordània
* Mont Nebo (Utah), muntanya de la serralada Wasatch, a l'estat de Utah (Estats Units)
* Nebo Center, concentració de població designada pel cens a l'estat de Califòrnia (Estats Units)
* Nebó, poble situat prop del Mont Nebo
# Mónica Araya

Mónica Araya (Costa Rica) és una defensora del transport lliure d'emissions de Costa Rica. Ha estat influent per convertir el seu país en un líder en energia alternativa. Va ser considerada una de les dones més influents i inspiradores per la BBC el 2021.

## Biografia

Araya va néixer a Costa Rica. Té més de vint anys d'experiència com a entusiasta de la vida sostenible. Té un màster i un doctorat per la Universitat Nacional de Costa Rica i la Universitat Yale.
Araya va començar al thinktank E3G el 2009 i va estar emprada fins al 2011.
Ella escriu i en l'International Investment for Sustainable Development: Balancing Rights and Rewards va explicar el 2012 com la inversió estrangera directa s'ha considerat important en el canvi als països desenvolupats. Però Araya considera que no hi havia proves d'aquesta associació. Considera com les empreses, les forces del mercat i les organitzacions no governamentals poden influir en el canvi ambiental.
El 2016 va ser membre del grup de dones més gran que va visitar l'Antàrtida. Aquell any va donar una xerrada TED sobre la situació energètica a Costa Rica. Tot i ser un país en desenvolupament, generen gairebé tota la seva electricitat a partir de fonts renovables. No obstant això, com a país, el 70% de la seva energia provenia del petroli i això es va deure principalment a la potència necessària per al transport. Aquell vídeo va tenir 1,4 milions de visualitzacions el 2021.
Les xerrades TED d'Araya, que inclouen una entrevista de Chris Anderson, han tingut més de quatre milions de visualitzacions. La seva xerrada explica com es pot transformar el transport per alimentar-se elèctricament i sobre una campanya global anomenada «Drive Electric». Araya va fundar l'organització ciutadana «Costa Rica Limpia» que ha contribuït a establir Costa Rica com a líder en sostenibilitat. Durant la COP26 a Glasgow va ser entrevistada per Dave Malkoff del Weather Channel.
El 2021 va ser reconeguda com una de les 100 dones de la BBC com a «defensora del transport sense emissions». La BBC la va reconèixer a la categoria de ciència com una de les dones «més influents i inspiradores» dels anys.

## Referències

* 1 2 3 Walker, Timea. «Dr Mónica Araya» (en anglès). Cambridge Institute for Sustainability Leadership, 28-06-2021.
* 1 2 «Monica Araya» (en anglès). E3G.
* ↑ Zarsky, 2012.
* ↑ Araya, Mónica. «A small country with big ideas to get rid of fossil fuels» (en anglès). TED, 01-06-2016.
* 1 2 Araya, Mónica. «The billion-dollar campaign to electrify transport» (en anglès). TED, 01-10-2021.
* 1 2 3 «BBC 100 Women 2021: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC News, 07-12-2021.
* ↑ «Monica Araya Interview» (en anglès). YouTube.
* ↑ «Costarricense Mónica Araya es una de las 100 mujeres más influyentes del mundo, según la BBC» (en castellà). La República.

## Bibliografia

* Zarsky, Lyuba. International Investment for Sustainable Development: Balancing Rights and Rewards (en anglès). Routledge, 2012. ISBN 978-1-136-56273-0.
# Nikolai Berezutski

Nikolai Berezutski (Donetsk, 22 de març de 1937 - Sant Petersburg, 20 de desembre de 2022) és un atleta ucraïnès, especialista en curses de tanques, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en la prova dels 110 metres tanques del Campionat d'Europa d'atletisme de 1962; Va ser subcampió al campionat soviètic dels 110 metres tanques el 1960 i medalla de bronze el 1962 i 1963.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on va quedar eliminat en sèries en la cursa dels 110 metres tanques del programa d'atletisme.

## Millors marques

* 110 metres tanques. 14.1" (1960)

## Referències

* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Березуцкий Николай Васильевич | Спорт-страна.ру» (en rus). [Consulta: 11 gener 2022].
* 1 2 «Olympedia – Nikolay Berezutsky». [Consulta: 11 gener 2022].
# Novokíevsk

Novokíevsk (en rus: Новокиевск) és un poble de l'óblast d'Irkutsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 118 habitants.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Иркутская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].