OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ciclofilina

La ciclofilina, abreujada com Cyp, fa referència en bioquímica a aquelles proteïnes que uneixen a la ciclosporina (un tipus d'immunosupressor) i que tenen una activitat enzimàtica de tipus peptidilprolil isomerasa. És a dir: les ciclofilines isomeritzada els enllaços peptídics des de l'estat trans al cis, que facilita el plegament de proteïnes i, per això, la consecució de la seva estructura.

## Referències

* ↑ K. A. Jørgensen, P. B. Koefoed-Nielsen & N. Karamperis (2003)Calcineurin Phosphatase Activity and Immunosuppression. A Review on the Role of Calcineurin Phosphatase Activity and the Immunosuppressive Effect of Cyclosporin A and Tacrolimus. VL: 57NO: 2PG: 93-98ON: 1365-3083 PN: 0300-9475 Scandinavian Journal of Immunology
# Casa al carrer de Sant Gervasi, 72 (Vilanova i la Geltrú)

La Casa al carrer de Sant Gervasi, 72 és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta de planta baixa i dos pisos. La construcció és recent i s'ha deixat de l'edifici anterior el portal d'arc de mig punt dovellat, format per 9 dovelles de pedra recolzades sobre els brancals, que estan fets de grans pedres regulars. A la clau de l'arc hi ha una motllura ornamental que envolta la data de 1783. El llindar també és de pedra. Conserva encara la portella de fusta.

## Història

És un exemple del tipus de portals que es construïen a Vilanova i la Geltrú durant els segles xviii i xix. Al mateix carrer hi ha altres portes amb inscripcions de dates a les llindes i les claus. Les inscripcions de les cases més properes són de 1782, 1788 i 1792.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer de Sant Gervasi, 72». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# El Prat (Sant Agustí de Lluçanès)

El Prat és una masia de Sant Agustí de Lluçanès (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal de teulada a dues vessants. La portalada principal és adovellada; a la dovella central hi ha la data 1511 i un escudet del 1649. Totes les finestres són de pedra treballada. Davant la casa hi ha una llissa al voltant de la qual hi ha un safareig, un abeurador i corts. Davant la façana principal i a l'altre costat de la llissa hi ha una masoveria; a la façana lateral dreta quatre finestres, tres de pedra treballada i a dalt tres arcades. A la façana lateral esquerra hi ha galeries. A l'entrada de la llissa hi ha la data 1758.

## Referències

* ↑ «El Prat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2017].
# Topònims de Pessonada

Llistat de topònims del territori del poble de Pessonada, de l'antic terme municipal d'Hortoneda de la Conca, actualment integrat en el de Conca de Dalt, del Pallars Jussà, presents a la Viquipèdia.

## Cabanes

* Cabana de Marta
* Cabana del Miqueló

## Corrals

* Corral del Torró

## Esglésies
### Romàniques

* Mare de Déu de la Plana

### D'altres èpoques

* Santa Maria de Pessonada

## Geografia
### Boscos

* Bosc de Pessonada

### Camps de conreu

| Les Arguiles Les Cadolles Colomina | Els Noguers de Santa Les Quadres | Les Ribes Roies Pla de la Torre | Viars La Vinya |

### Clots

* Clot de Rocalta

### Collades

* Coll d'Estessa
* La Portella

### Corrents d'aigua

| Llau de les Arguiles Barranc de les Cadolles | Llau de Cotura Barranc de les Lleres | Llau de la Marrada Torrent Salat | Llau de Sellent |

### Diversos

* Desarrocat
* Els Escaligons

### Entitats de població

* Pessonada

### Feixancs

* Feixancs de la Tremor

### Fonts

| Font de les Arguiles | Font del Goteller | Font de la Marrada |

### Muntanyes

| Tossal de Montserè Pico Fred | Rocalta | Tossal de Sant Martí | Tossal de Sant Pere |

### Obagues

| Obaga del Pico Fred | Obaga de Rocalta | Obaga dels Tolls |

### Partides rurals

| L'Abeurada La Feixa Hortells | Llagunes Obés | La Plana Lo Pou | El Pui Fals La Tremor |

### Roques

* Roc de la Feixa
* Roquissot

### Serres

| Serrat Gros | Serra de Pessonada | Serra del Pico Fred | Serra de Sant Esteve |

### Vies de comunicació

| Camí del Camp Camí de la Capella Camí de Carreu Camí de les Collades | Camí de Llagunes Camí de Toís i Travet Camí de Vilanoveta Camí vell de Pessonada | Camí vell de Pessonada a Herba-savina Camí vell de Pessonada a Hortoneda Carretera de Pessonada, des d'Aramunt | Carretera de Pessonada, des de Sant Martí de Canals Pista del Roc de Torrent Pregon |
# Illes Inaccessibles

Les Illes Inaccessibles són un grup d'illes que van dels 120 m als 215 m. Es tracta de les més occidentals de les Illes Òrcades del Sud i es troben a unes 20 milles a l'oest de l'Illa Coronació a l'Antàrtida. Són considerades part del Territori Antàrtic Britànic pel Regne Unit i part de la Província de Terra del Foc per Argentina.

## Descobriment

Van ser descobertes el 6 de desembre de 1821 pel capità George Powell, un segeller britànic a la balandro James Monroe, encara que és possible que siguin les "illes Seal" que ja havia vist Nathaniel Palmer un any abans. Van ser anomenades així per Powell per la seva aparent inaccessibilitat.

## Zona important d'aus

BirdLife International ha identificat les illes com una de les Àrees importants per a la conservació de les aus (IBA) perquè donen suport a una gran colònia reproductora de fulmars australs (50.000 parelles). Altres ocells que nien al lloc inclouen pingüins carablancs (1.000 parelles) i corbs marins antàrtics (100 parelles).

## Referències

* ↑ Palazzi, Rubén Oscar. Antártida y archipiélagos subantárticos: factores para su análisis (en castellà). Editorial Pleamar, 1987, p. 208. ISBN 978-950-583-049-7.
* ↑ Molano, Elías Díaz; Homet, Esteban. Tierras australes argentinas: Malvinas, Antártida (en castellà). Sociedad Geográfica Americana, 1948, p. 270.
* ↑ Cisneros, César Díaz. Limites de la República argentina: fundamentos históricojuridicos (en castellà). Editorial Depalma, 1944, p. 217.
* ↑ «Inaccessible Islands». Geographic Names Information System, Servei Geològic dels Estats Units.
* ↑ «Inaccessible Islands». BirdLife data zone: Important Bird Areas. BirdLife International, 2013. [Consulta: 7 gener 2013].
# Danville (Pennsilvània)

Danville és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 4.897 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Danville tenia 4.897 habitants, 2.277 habitatges, i 1.238 famílies. La densitat de població era de 1.189,1 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 2.277 habitatges en un 24,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,4% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 45,6% no eren unitats familiars. En el 40,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 31,2% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.498 $ i la renda mediana per família de 38.778 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.375 $ mentre que les dones 24.313 $. La renda per capita de la població era de 16.693 $. Entorn del 6% de les famílies i el 10,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Danville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Danville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lipton Football Club

El Lipton Football Club és un club de futbol argentí de la ciutat de Corrientes, a la Província de Corrientes, els seus colors són blau i blanc. El club fou fundat en 1923 per un grup de jugadors locals, en l'any següent, es filiat a Lliga Correntina de Futbol per competir en campionats provincials, i participà de la copa argentina en 1969, quan van ser derrotats per Lanús. El club juga a l'estadi Quincho D´Andrea.

## Palmarès

* Lliga correntina (13): 1937, 1939, 1940, 1943, 1944, 1945, 1948, 1951, 1962, 1969, 1996, 2004, 2006.

## Referències

* ↑ Litoral, Diario El. «“Lipton tiene historia” - El litoral» (en castellà). [Consulta: 16 setembre 2020].
* ↑ Adrian_Redi. «Estadio de Lipton FC de Corrientes» (en castellà), 24-10-2018. [Consulta: 16 setembre 2020].
# Casa al carrer de Sant Joan, 8 (Santa Coloma de Gramenet)

La Casa al carrer de Sant Joan, 8 és una obra de Santa Coloma de Gramenet (Barcelonès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge unifamiliar entre mitgeres de planta baixa i dos plantes pis amb semisoterrani i pati posterior. La façana, d'estil noucentista, presenta una composició clàssica i pràcticament simètrica amb dos eixos verticals. A la planta pis hi ha dues portes balconeres amb guardapols que donen accés a un balcó corregut. Al segon pis hi ha dobles finestres amb arc de punt rodó. Les baranes dels balcons i finestres són de ferro forjat. La coberta és de teula àrab a doble vessant amb el carener paral·lel a la façana i té un ràfec sostingut per permòdols de fusta.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer de Sant Joan, 8». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2018].
# Djerfisherita

La djerfisherita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany i dona nom al grup de la djerfisherita. Rep el nom del professor Daniel Jerome Fisher (1896–1988), mineralogista nord-americà de la Universitat de Chicago.

## Característiques

La djerfisherita és un sulfur de fórmula química K₆(Fe,Cu,Ni)₂₅S₂₆Cl. Pot contenir quantitats menors de sodi substituint el potassi. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5. Es coneix una possible espècie anàloga de coure, la "Cu-djerfisherita", relacionada amb la "UM1977-11-S:CuFeKNi" i químicament molt similar a la clorbartonita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz la djerfisherita pertany a «02.FC: Sulfurs d'arsènic, àlcalis, sulfurs amb halurs, òxids, hidròxid, H₂O, amb Cl, Br, I (halogenurs-sulfurs)» juntament amb els següents minerals: talfenisita, owensita, bartonita, clorbartonita, arzakita, corderoïta, grechishchevita, lavrentievita, radtkeïta, kenhsuïta, capgaronnita, perroudita, iltisita, demicheleïta-(Br) i demicheleïta-(Cl).

## Formació i jaciments

Aquesta espècie ha estat descrita a partir de dues mostres diferents: el meteorit Kota-Kota (o meteorit Marimba), trobat a al districte de Nkhotakota, a Malawi, i el meteorit St. Mark, recollit al districte de Chris Hani, al Cap Oriental, Sud-àfrica. Ha estat trobada en altres meteorits i en altres ocurrències de manera natural a la Terra.

## Referències

* ↑ «Djerfisherite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 febrer 2017].
# Rubén Blaya Cayuela

Rubén Blaya Cayuela (Cartagena, 6 d'abril de 1976) és un exfutbolista murcià, que ocupà la posició de davanter.

## Trajectòria

Va començar a destacar en l'equip de La Salle Minerva de la seua ciutat natal, quan als 15 anys va ser captat per l'Escola de Mareo, de l'Sporting de Gijón. El davanter va passar per les diferents categories inferiors sportinguistes. Va destacar amb el primer filial, amb qui marcà 26 gols en dues campanyes, així com en una cessió al Gijón Industrial. Finalment, va debutar amb el primer equip al maig de 1997. Eixe any jugaria dos partits a la màxima divisió amb l'Sporting.
La temporada 97/98 va ser cedit al CF Extremadura, on va ser suplent. Va continuar a l'any següent a les files del CD Numancia. A l'equip castellanolleonès no va jugar cap partit i a mitja campanya marxa al Granada CF. D'ací salta al Real Jaén. Amb els andalusos recupera la titularitat i el gol, en els dos anys que hi va romandre.
En la 01/02 hi arriba a militar en tres equips diferents de la Segona B: comença al Cartagonova, passa a la SD Huesca i finalitza la lligueta d'ascens amb la Cultural Leonesa. A partir d'ací, la carrera del cartagener prossegueix per un bon nombre de clubs de Segona B i Tercera Divisió: UE Figueres, UD Atlètica Gramenet, San Isidro o Unión Ceares, entre d'altres.

## Enllaços externs

* Fitxa de Rubén Blaya
# Jaciment de Fares

Fares és un assentament al pla de Fares (poble de Fares) en el terme municipal de Sant Ferriol, comarca de la Garrotxa. Aquest poble està format per un petit nucli, on hi ha l'església de Santa Maria de Fares i un grup de masies que envoltaven el nucli.
Aquí s'hi van trobar unes restes d'habitació sense estructures. Es troba en una explotació agropecuària a la dreta del riu Fluvià, en uns camps al costat de la carretera de Banyoles a Besalú. Aquest assentament va ser descobert l'any 1973 per l'arqueòleg Josep Canal que va trobar, en uns camps de conreu prop de la carretera entre Banyoles i Besalú, unes restes lítiques. Com està a prop de la carretera C-66 té un accés fàcil per arribar al jaciment. És un lloc d'habitacions sense estructura.
En aquest jaciment s'hi han trobat restes lítiques: un chopping-tool sobre un fragment de 3x4 amb l'aresta sinuosa formant la zona de tall; un chopping tool amb dues extraccions sobre còdol aplanat de quarsita; i una peça atípica de quars amb uns rebaixos laterals on hi havia una forta concreció calcària que probablement va ser emmanegada.
L'arqueòleg Josep Canal va trobar tres instruments paleolítics basant-se en la informació donada pel Sr. E. Sunyer de Barcelona. La intervenció en aquest jaciment va ser duta al setembre de 2004, on es va fer una prospecció i una intervenció preventiva, per estudiar l'impacte ambiental i per fer un desdoblament en el tram de la carretera C-66 que travessa el poble.

## Bibliografia

* Canal, J.; Carbonell, E. "Nova aportació per a l'estudi del Paleolític Inferior i Mitjà al NE de Catalunya". Revista de Girona. 84, p.265-278.

## Enllaços externs

* Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni del Departament de Cultura 10/05/2015
# Thitiphan Puangjan

Thitiphan Puangjan (1 de setembre de 1993) és un futbolista tailandès.

## Selecció de Tailàndia

Va debutar amb la selecció de Tailàndia el 2013. Va disputar 33 partits amb la selecció de Tailàndia.

## Estadístiques

Selecció de Tailàndia :
| Anys | Partits | Gols |
| 2013 | 4 | 2 |
| 2014 | 2 | 0 |
| 2015 | 1 | 0 |
| 2016 | 0 | 0 |
| 2017 | 6 | 2 |
| 2018 | 11 | 1 |
| 2019 | 9 | 1 |
| Total | 33 | 6 |

## Referències

* ↑ Thitiphan Puangjan a National-Football-Teams.com (anglès)
# Lipstick/Ichiban Boshi

«Lipstick/Ichibanboshi» (Lipstick/一番星) és el sisè senzill de Sachi Tainaka i va ser llançat el 7 de novembre del 2007. La cançó Ichibanboshi va ser usada per al tema principal d'una pel·lícula titulada Persona. El senzill abastà el lloc nº63 de les llistes de discos del Japó.

## Llista de pistes

* Lipstick
* Ichibanboshi
* Lipstick -instrumental-
* Ichibanboshi -instrumental-

## Referències

* ↑ Rànquings a l'Oricon
# Pradelles

«Pradelles» té aquests significats:
* Pradelles (Haute-Loire), municipi al departament de l'Alt Loira (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Pradelles (Nord), municipi al departament del Nord (regió dels Alts de França, França)
* Pradelles-Cabardès, municipi del departament de l'Aude a la regió francesa d'Occitània
* Pradelles-en-Val, municipi al departament de l'Aude (regió d'Occitània, França)
* Coll de Pradelles, pas de rutes excursionistes dels Pirineus entre els termes comunals d'Oceja i de Vallcebollera a l'Alta Cerdanya
# Casa al carrer de Sant Ferriol, 6 (Olot)

La Casa al carrer de Sant Ferriol, 6 és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa entre mitgeres de planta rectangular i teulat a dues aigües. Disposa de baixos, avui molt modificats per ser ocupats per locals comercials i dos `pisos superiors. El primer té un ampli balcó, amb dues portes d'accés i una finestra al mig. Aquestes tres obertures estan emmarcades per uns entaulaments sostinguts per motllures ornades amb petits motius florals incerts dins un cercle. El pis superior disposa de dos balcons i finestra central. Aquestes tres obertures estan decorades per franges d'estuc imitant pilastres i capitells.

## Història

El barri de Sant Ferriol va començar com un barri extramurs. On avui hi ha botigues hi havia corts de porcs, xais i fins i tot cavalls i bous. Durant el segle xix es tira endavant el projecte d'urbanització de Plaça Clarà i del Firal o Passeig d'en Blay; les muralles varen ser aterrades i es començà a donar forma urbanística al carrer que fins aleshores havia estat extramurs. Es basteix la capella dedicada al Sant que es troba al final del carrer; molts casals seran bastits de nova planta i altres seran profundament renovats.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer de Sant Ferriol, 6». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Themis Bazaka

Themis Bazaka (grec: Θέμις Μπαζάκα) (Tessalònica, 3 de març de 1957) és una actriu grega de teatre, televisió i cinema originària de Xifiani Almopia a la unitat regional de Pel·la.

## Biografia

Des de la dècada de 1980 ha aparegut en diverses pel·lícules conegudes i notables, com Parangelía! (1980), Rembetiko, Petrina Hronia (1985), Isyhes meres tou Avgoustou (1991), Akropol (1996) etc. En els darrers anys ha participat a O Eliás tou 16ou (2008) i An... (2012).
També ha aparegut en sèries de televisió, començant per To minóre tis avgís (1983), San ta trelá pouliá (1987), Anatomía enós enklímatos o Dyo méres món i diversos episodis de la sèrie de drama criminal 10i Entolí. També té algunes aparicions al teatre.
El 2021, torna a la televisió a la sèrie social de MEGA, Skoteiní Thálassa.

## Reconeixements

Ha estat guardonada tres vegades pel Festival de Cinema de Tessalònica, dues vegades com a actriu secundària per les pel·lícules Rembetiko i Oi akrovátes tou kípou i amb el premi a la primera actriu per la seva actuació a la pel·lícula Petrina Hronia. Per aquest paper, també va rebre una Menció Honorífica a la 42a Mostra Internacional de Cinema de Venècia: nominació especial a la Copa Volpi per la millor interpretació femenina

## Filmografia

* Alithini Zoi (2004)
* Fevga (2002) sèrie de televisió
* O Paradeisos Einai Prosopiki Ypothesi (2002)
* I Akrovates Tou Kipou (2001)
* Annas Sommer (2001) sèrie de televisió
* I Gynaikes Tis Zois Tis (2001) sèrie de televisió
* The Attack of the Giant Mousaka (2000)
* Signs & Wonders (2000)
* San Adelfes (1999) sèrie de televisió
* Taxim (1999) sèrie de televisió
* Apon (1995) sèrie de televisió
* Akropol (1995)
* Kouarteto Se 4 Kiniseis (1994) sèrie de televisió
* Gynaikes (1992) sèrie de televisió
* Isiches Meres Tou Avgoustou (1991)
* Ypografi Priftis (1991) sèrie de televisió
* Petrina Hronia (1986)
* Rembetiko (1983)

## Referències

* ↑ «Θέμις Μπαζάκα». iShow.gr. [Consulta: 29 abril 2016].
* ↑ «Γυρίσματα ταινίας σε ολόκληρο το νομό Πέλλας». Aridaia News, 28 Ιανουαρίου 2012.
* ↑ «Venice Festival awards top prize to Varda film». New York Times, 07-09-1985.
# Jaciment de Can Grau

Can Grau és un jaciment al municipi de Font-rubí, a l'Alt Penedès. Les restes trobades durant les prospeccions estan dipositades al museu de Vilafranca del Penedès. És un taller lític en superfície del Mosterià que quedà cobert arran de processos naturals fins que la pròpia erosió o els treballs de conreu tornaren a posar-lo al descobert.

## Referències

* ↑ Can Grau a Mapes de patrimoni cultural
# Ajraoda

Ajraoda (també apareix com Ajranda) fou un estat tributari protegit, del tipus thakurat garantit, feudatari de Gwalior i d'Indore, dels que rebia una subvenció. Formà part de l'agència de Malwa Occidental, de l'agència de l'Índia Central, i de l'agència de Malwa. El thakur era un maratha ponwar. Els ingressos de l'estat s'estimaven en 336 rúpies vers 1900.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908. , article Malwa Agency
# Thitarodes

Thitarodes és un gènere de lepidòpters exoporis de la família dels hepiàlids (Hepialidae). La majoria de les espècies estan restringides a l'altiplà del Tibet.
Moltes larves d'aquest gènere són parasitades pel fong Cordyceps sinensis. S'ha fet servir en la medicina tradicional tibetana i és molt preuat en la medicina tradicional xinesa (Dong chong xiacao o abreujat com Chong cao).

## Taxonomia

* Thitarodes albipictus - Xina (Yunnan)
* Thitarodes arizanus - Taiwan
* Thitarodes armoricanus - Xina (Tibet)
* Thitarodes baimaensis - Xina (Yunnan)
* Thitarodes baqingensis - Xina (Tibet)
* Thitarodes bibelteus
* Thitarodes biruensis
* Thitarodes caligophilus
* Thitarodes callinivalis - Xina (Yunnan)
* Thitarodes cingulatus - Xina (Gansu)
* Thitarodes damxungensis - Xina (Tibet)
* Thitarodes danieli - Nepal
* Thitarodes deqinensis
* Thitarodes dierli - Nepal
* Thitarodes dinggyeensis
* Thitarodes dongyuensis - Xina
* Thitarodes eberti - Nepal
* Thitarodes ferrugineus - Xina (Yunnan)
* Thitarodes gonggaensis - Xina (Sichuan)
* Thitarodes hainanensis
* Thitarodes jiachaensis
* Thitarodes jialangensis - Xina (Tibet)
* Thitarodes jinshaensis - Xina (Yunnan)
* Thitarodes kangdingensis - Xina (Sichuan)
* Thitarodes kangdingroides - Xina (Kangding, Sichuan)
* Thitarodes latitegumenus
* Thitarodes litangensis - Xina (Sichuan)
* Thitarodes malaisei - Myanmar
* Thitarodes markamensis - Xina (Tibet)
* Thitarodes meiliensis - Xina (Yunnan)
* Thitarodes namensis
* Thitarodes namlinensis
* Thitarodes namnai
* Thitarodes nipponensis - Japó
* Thitarodes oblifurcus - Xina (Qinghai)
* Thitarodes pratensis - Xina (Yunnan)
* Thitarodes pui
* Thitarodes renzhiensis - Xina (Yunnan)
* Thitarodes richthofeni - Xina
* Thitarodes sejilaensis
* Thitarodes sinarabesca - Xina
* Thitarodes varians - Xina (Tibet)
* Thitarodes variabilis - Extrem orient rus
* Thitarodes varius - Extrem orient rus
* Thitarodes xizangensis - Xina (Tibet)
* Thitarodes xunhuaensis - Xina (Qinghai)
* Thitarodes yadongensis
* Thitarodes yeriensis - Xina (Yunnan)
* Thitarodes yongshengensis
* Thitarodes zaliensis - Xina (Tibet)
* Thitarodes zhangmoensis - Xina (Xinjiang)
* Thitarodes zhongzhiensis - Xina (Yunnan)

### Espècies antigues (avui en altres gèneres)

* Thitarodes anomopterus
* Thitarodes jianchuanensis
* Thitarodes lijiangensis
* Thitarodes luquensis
* Thitarodes menyuanicus
* Thitarodes nebulosus
* Thitarodes sichuanus
* Thitarodes yulongensis
* Thitarodes yunlongensis
* Thitarodes yunnanensis
* Thitarodes zhayuensis

## Bibliografia

* Wang X-L, Yao Y-J, Host insect species of Ophiocordyceps sinensis: a review. ZooKeys, 2011, 127: 43–59.

## Enllaços externs

* Hepialidae genera