OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Telmatoscopus confusus

Telmatoscopus confusus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Austràlia: el Territori de la Capital Australiana, Tasmània, Nova Gal·les del Sud i Victòria.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 G. H. Satchell, 1953. The Australian Psychodidae (Diptera), part 1. Australian Journal of Zoology 1:357-418.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Checklist to the Australian species - Psychodidae (anglès)
* ↑ Duckhouse, D.A. & Lewis, D.J., 1989. Superfamily Psychodoidea. 15. Family Psychodidae. Pàgs. 166-179. A: Evenhuis, N.L. (ed.). Catalog of the Diptera of the Australasian and Oceanian Regions. Honolulu i Leiden: Bishop Museum Press i E.J. Brill, 1155 pàgines. (174).
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Duckhouse, D. A., 1966. Psychodidae (Diptera, Nematocera) of Southern Australia: subfamily Psychodinae. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 118: 153–220.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.
# Tierra Bonita

Tierra Bonita és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 160 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tierra Bonita tenia 160 habitants, 40 habitatges, i 34 famílies. La densitat de població era de 60 habitants per km².
Dels 40 habitatges en un 52,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70% hi vivien parelles casades, en un 15% dones solteres, i en un 15% no eren unitats familiars. En el 15% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,5.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35% tenia menys de 18 anys, un 16,9% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 15,6% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.179 $ i la renda mediana per família de 30.179 $. Els homes tenien una renda mediana de 17.000 $ mentre que les dones 29.583 $. La renda per capita de la població era de 9.377 $. Aproximadament el 23,1% de les famílies i el 27,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tierra Bonita». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tierra Bonita». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Tierra Gallega

Tierra Gallega va ser un periòdic editat a La Corunya entre 1903 i 1917. Va tenir una segona etapa en 1933.

## Història i característiques

Va ser un diari republicà que va aparèixer l'1 de setembre de 1903, òrgan del partit republicà de La Corunya i continuador d'El Combate i portaveu del republicanisme a Galícia. Els seus directors foren Eladio Fernández Diéguez i Adolfo Lahorra (1912) i entre els redactors hi figurà Antonio Carballo Tenorio. En 1914 Santiago Casares Quiroga assumí la direcció de periòdic, que defensava l'autonomisme gallec, renegant del vell federalisme. Va mantenir una línia neutral davant el conflicte de la Primera Guerra Mundial, cosa que provocà un enfrontament amb els partidaris que el periòdic donés suport als aliats.

### Segona etapa

En 1933 la direcció de l'Organització Republicana Gallega Autònoma acordà editar novament el periòdic. Va sortir a la llum el 25 de gener amb Julio Wonenburger com a director, però no aconseguí consolidar-se i va tancar el 4 de juny del mateix any.

## Notes

* ↑ El Norte de Galicia, 2-9-1903, p. 2.
* ↑ El Noroeste, 2-9-1903, p. 1.
* ↑ Alfonso Bozzo, Alfonso. Akal. Los partidos políticos y la autonomía en Galicias, 1931-1936, 1976, p. 105. ISBN 84-7339-135-7.

## Bibliografia

* Santos Gayoso, Enrique. Do Castro. Historia de la Prensa Gallega 1800-1986, 1990. ISBN 84-7492-489-8.
# Timoteu II

Timoteu II (en grec Τιμόθεος Β') va ser patriarca de Constantinoble de l'any 1612 al 1620.
Timoteu havia nascut a Panormos (actual Bandırma, vora el mar de Màrmara. Va succeir en el tron patriarcal a Neòfit II, encara que per uns dies va ocupar el lloc interinament Ciril Lucaris. L'any 1614 va engrandir i va fer algunes reparacions a la Catedral patriarcal de Sant Jordi, on des de 1601 hi havia la seu del patriarcat.
Era un home piadós, que es va esforçar a combatre les intromissions dels jesuïtes a la política de l'Església Ortodoxa. El van enverinar i va morir el 3 de setembre de 1620. El va succeir Ciril Lucaris.

## Referències

* ↑ «Τιμόθεος Β'». Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 2 agost 2023].
# Tirà becplaner d'ulleres

El tirà becplaner d'ulleres (Rhynchocyclus brevirostris) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).
Habita boscos i clars, localment a les terres baixes des de Mèxic a estat d'Oaxaca, Puebla i centre de Veracruz, cap al sud, incloent-hi la Península del Yucatán, fins a Costa Rica i oest i est de Panamà, a les terres baixes a l'oest de Colòmbia i nord-oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Tirà becplaner d'ulleres». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Tirà becblau

El tirà becblau (Knipolegus cyanirostris) és una espècie d'au de la família dels tirànids. Es troba a l'Argentina, Bolívia, el Brasil, el Paraguai i l'Uruguai. Els seus hàbitats naturals són els boscos temperats, muntanyencs humits tropicals o subtropicals, matollars subtropicals o tropicals a gran altitud i en boscos molt degradats.

## Referències

* ↑ «Tirà becblau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
# Thoinot Arbeau

Thoinot Arbeau és un anagrama que el clergue francès Jehan Tabourot (17 de març de 1519, Dijon - 23 de juliol de 1595, Langres) utilitzà com a pseudònim. Tabourot és especialment famós per l'Orchésographie, un estudi de la dansa en societat a la França renaixentista del segle xvi.
Aquest manual dona informació crítica sobre el capteniment als salons de ball i sobre la necessària interacció entre els músics i els balladors. Conté molts gravats tant de balladors com d'instrumentistes i inclou també gràfics amb nombroses explicacions dels passos de dansa posats en paral·lel amb la partitura, una innovació important en el camp de la notació de la dansa.

## Enllaços externs

* Orchésographie (francès)
* Escannejat dels gravats
* Un facsímil sencer del llibre que hi ha a la Library of Congress a Washington
* El llibre sencer en text mecanografiat, amb les partitures i els gravats
# Tit Quintili Var

Tit Quintili Var (en llatí Titus Quintilius Varus) va ser un militar romà del segle ii aC. Formava part de la gens Quintília, una antiga gens romana d'origen patrici, i era de la família dels Var.
Va servir a Hispània l'any 185 aC com a legat del pretor gai Calpurni Pisó i va lluitar contra els celtibers i els lusitans, als que els romans van poder derrotar.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXIX,31,38
# Tit Quinti Flaminí (cònsol 150 aC)

Tit Quinti Flaminí (en llatí: Titus Quinctius T. f. T. n. Flamininus) va ser un magistrat romà. Formava part de la família dels Flaminí, una branca de l'antiga gens Quíntia, originària d'Alba Longa.
Va ser elegit cònsol l'any 150 aC junt amb Mani Acili Balb. Va erigir un temple a la Pietat en el lloc on hi havia abans una presó, on una filla havia donat un notable exemple de pietat cap a la seva mare. Més tard el lloc va ser ocupat pel teatre de Marcel.
Segurament és el mateix personatge que el Tit Quinti Flaminí (ambaixador el 167 aC).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 165.
# Tipula pratorum

Tipula pratorum o beata és una espècie de dípter nematòcer de la família Tipulidae. Tipula pratorum és part del gènere Tipula i la família dels tipúlids grans. No hi ha cap subespècie a la llista del catàleg de vida.

## Referències

* ↑ Kirby (1837), Fauna Boreali-Amer. 4: 310
* ↑ CCW: Catalogue of Craneflies of the World. Oosterbroek P., 2008-03-15
* ↑ Bisby F.A., Roskov Y.R., Orrell T.M., Nicolson D., Paglinawan L.E., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., Baillargeon G., Ouvrard D. (red.) (2011). Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2011 Annual Checklist. Species 2000: Reading, UK. Consultat el 26 gener 2020
# Toda Nudez Será Castigada

Tota Nudez Será Castigada és una pel·lícula brasilera de 1973 basada en l'obra de Nelson Rodrigues del mateix nom i dirigida per Arnaldo Jabor. Es va presentar en el 23 Festival Internacional de Cinema de Berlín on va guanyar l'Ós de Plata.

## Argument

Herculano és un home ric, vidu i purità que jura al seu fill Serginho que mai més tornarà a estar amb una altra dona. Tot i això, s'enamora d'una prostituta, Geni, a qui coneix gràcies al seu viciós germà Patrício, ja que aquest desitja que Herculano li segueixi pagant els seus vicis amb la beguda i les dones. Quan el vidu decideix casar-se amb Geni, es produeix una sèrie de conflictes a la seva família, entre ells que Serginho vagi a la presó per una baralla en un bar. Un dels presos, un lladre bolivià, viola Serginho a la presó i, quan aquest surt lliure, acaba convertint-se en amant de Geni per venjar-se del seu pare per haver faltat a la seva paraula. Finalment, quan Geni està decidida a deixar Herculano, ella descobreix que Serginho se'n va amb el violador a Europa i, desesperada, Geni se suïcida deixant una cinta gravada on narra tota la història a Herculano.

## Repartiment

* Paulo Porto: Herculano
* Darlene Glória: Geni
* Elza Gomes: tia que banya a Serginho
* Paulo César Peréio: Patrício
* Isabel Ribeiro: jove tia
* Henriqueta Brieba: tia
* Sérgio Mamberti: home gai al bordell
* Orazir Pereira: lladre bolivià
* Abel Pera: vell poeta, client de Geni
* Waldir Onofre: borratxo que lluita contra Serginho
* Teresa Mitota: Mitota
* Paulo Sacks: Serginho
* Hugo Carvana: comissari

## Referències

* ↑ «Berlinale 1973: Prize Winners». berlinale.de. Arxivat de l'original el 19 de març 2015. [Consulta: 1r juliol 2010].
# Tod Dockstader

Tod Dockstader (20 de març de 1932 - 27 de febrer de 2015) va ser un compositor nord-americà de música electrònica.
Va estudiar dibuix i cinematografía a la Universitat de Minnesota, abans d'anar a Hollywood al 1955, per convertir-se en aprenent d'editor de pel·lícules. Va començar a treballar com a enginyer de so al 1958, i apprenticed a Gotham Estudis d'enregistrament, on primer va començar. Al voltant d'aquest temps mateix també va treballar per Terrytoons juntament Gen Deitch. De 1961 a 1962, quan Deitch va dirigir tretze curts nous de Tom i Jerry, Dockstader va asumir la tasca de crear els efectes de so inusuals i fortament reverberats efectes que se senten; també va escriure els curts Mouse Into Space i Landing Stripling.
El primer disc de Dockstader, Eight Electronic Pieces, va ser llançat el 1960, i més tard va ser utilitzat com a banda sonora de Fellini Satyricon (1969) de Federico Fellini. Va continuar creant música durant la primera meitat d'aquesta dècada, treballant principalment amb efectes de manipulació de cintes. El 1966, Owl Records va publicar quatre àlbums de la seva obra d'aquest període, incloent el que molts consideren l'obra mestra de Dockstader, Quatermass. Va aconseguir un modest reconeixement i un joc de ràdio al costat de Karlheinz Stockhausen, Edgard Varèse i John Cage.

## Discografia

* 1961 Eight Electronic Pieces (reeditat Folkways Records, 1968 i Locust Music, 2003)
* 1966 Luna Park, Traveling Music, Apocalypse (Owl Records)
* 1966 Drone, Two Fragments from Apocalypse, Water Music (Owl Records)
* 1966 Quatermass (Owl Records)
* 1966 Omniphony 1 (amb James Reichart) (Owl Records)
* 1979 Electronic Vol. 1 (Llibrería Boosey &amp; Hawkes)
* 1981 Electronic Vol. 2 (Llibrería Boosey & Hawkes)
* 1992 Water Music, Two Moons, Quatermass (Starkland)
* 1993 Apocalypse (Starkland)
* 2004 Pond (with David Lee Myers (Arcane Device)) (ReR Megacorp)
* 2005 Bijou (with David Lee Myers) (ReR Megacorp)
* 2005 Aerial #1 (Sub Rosa)
* 2005 Aerial #2 (Sub Rosa)
* 2005 Aerial #3 (Sub Rosa)
* 2016 From The Archives (Starkland)

## Referències

* ↑ Doc Rock. «January to June 2015». The Dead Rock Stars Club. [Consulta: 3 març 2015].Doc Rock. "January to June 2015". The Dead Rock Stars Club. Retrieved 2015-03-03. CS1 maint: discouraged parameter (link)

## Enllaços externs

* Remembering Tod Dockstader at New Music Box (anglès)
* The Unofficial Tod Dockstader Web Site (anglès)
* Biografia i enrevista de radio en ubu.com (anglès)
# Toda Todi

Toda Todi fou un estat tributari protegit a l'agència de Kathiawar, prant de Gohelwar, presidència de Bombai, format únicament per tres pobles, amb dos propietaris tributaris conjunts. La superfície era d'uns 3 km² i la població el 1881 de 612 habitants. Els ingressos s'estimaven el 1883 en 350 lliures de les quals unes 4 lliures es pagaven com a tribut al Gaikwar de Baroda i unes 3 lliures al nawab de Junagarh.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Tolös

Tolös o Töläch foren una horda derivada de l'horda dels kao-kiu, que vivia principalment a la part sud de l'Altai.
Al segle v foren vassalls dels juanjuan però abans del 508 es van revoltar i el 508 els van derrotar. Els juanjuan van passar a l'ofensiva i el 516 el sobirà tolös fou mort pels juanjuan i els tolös van quedar altre cop sotmesos.
Es van revoltar el 521, durant la guerra civil dels juanjuan, però foren derrotats. Van romandre subjectes fins que el 546 es van revoltar altre cop, però foren derrotats pels juanjuan que van tenir el suport dels seus parents, els turcs o t'ou-kiue, una horda turca emergent, vassalla dels juanjuan, als que van acabar sotmesos vers el 552.
# Torres del Trango

Les Torres del Trango són un grup de penya-segats de granit situats a la part nord de la Glacera Baltoro al Baltistan, una regió al nord del Pakistan. Formen part de la serralada Karakoram. Aquestes torres són una de les muntanyes més difícils d'escalar del món. El seu punt més alt fa 6.286 m d'alt (Gran Torre del Trango). La cara est de la Gran Torre del Trango és la paret natural vertical més alta del món.
Trango en la llengua del Baltistan, és el nom d'una cleda d'ovelles que hi havia a la base d'aquestes muntanyes.
La Gran Torre del Trango va ser escalada per primer cop l'any 1977 per part de Galen Rowell, John Roskelley, Kim Schmitz, Jim Morrissey i Dennis Hennek arribant per la cara sud.

## Referències

* ↑ Hennek, Dennis «Great Trango Tower». American Alpine Journal. American Alpine Club [New York, NY, USA], 21, 52, 1978, pàg. 436–446.

## Enllaços externs

* Article about the 2008 expedition from D2 / Dagens Næringsliv (Norwegian)
Ascensions recents
* Trango Towers Group Tomaz Jakofcic
* Great Trango Tower, Northwest Face Vladimir Mogila
* Nameless Tower, Eternal Flame Denis Burdet
# Tormellas

Tormellas és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.
Hi nasqué i morí el sant eremita Pascual de Tormellas, al segle xii.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 152 | 119 | 107 | 93 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 13 agost 2021].
# Tom Cotton

Thomas Bryant "Tom "Cotton (13 de maig de 1977, Dardanelle, Arkansas, Estats Units) és un polític estatunidenc, membre del Partit Republicà, senador d'Arkansas al Senat dels Estats Units des de 2015. Recentment ha estat involucrat en un escàndol relacionat amb la seva campanya del 2020 quan va fer una campanya per la seva "experiència com a guàrdia de l'exèrcit", però no en tenia cap.

## Referències

* ↑ «Tom Cotton: U.S. Senator for Arkansas». Arxivat de l'original el 2016-08-18. [Consulta: 4 agost 2016].
* ↑ «Sen. Tom Cotton campaigned on his "experience as an Army Ranger" — but he didn't have any» (en anglès). The Salon, 23-01-2021 [Consulta: 23 gener 2021].

## Enllaços externs

* Senator Tom Cotton official U.S. Senate site
* Tom Cotton For U.S. Senate official campaign site
# Torn de terrissaire

Un torn de terrissaire és una màquina molt simple utilitzada per donar forma arrodonida a la terrissa i ceràmica. El seu principi de funcionament es basa en un volant d'inèrcia.
Cap a finals del neolític el torn estava estès per tot el Vell Món però a l'Amèrica precolombina era desconegut i allí tota la terrissa i ceràmica es feia completament a mà.
El torn també es fa servir durant el procés de treure la rebava de les peces assecades i per aplicar decoració incisa o anells de color.
El torn consta d'una superfície rodona i plana unida a un eix que es fa girar a una velocitat regulable entre 30 i 120 revolucions per minut aproximademant. Sobre la superfície el terrissaire torneja l'argila o pasta ceràmica amb les mans molles amb una pasta de barbotina (barreja d'argila amb aigua en què l'aigua ocupa una tercera part).
Antigament el torn era mogut pels peus del terrissaire, que actuava sobre una roda de fusta pesant, d'uns dos metres de diàmetre i deu centímetres de gruix, amb el que comptava amb prou inèrcia per a girar de manera constant malgrat la pressió i el fre que exercia el terrissaire sobre la peça de fang.
Actualment també es fan servir torns accionats per electricitat amb un dispositiu que permet ajustar la velocitat de gir.

## Història

La majoria de les ceràmiques prehistòriques es van fer a mà amb tècniques simples com les de sobreposar anelles d'argila. Amb aquesta tècnica tota l'energia requerida la proporcionaven les mans del terrissaire. Els models primitius de torn no utilitzaven el volant d'inèrcia sinó que les peces en construcció estaven sobre una superfície que es movia a mà. Se suposa que entre 8000 aC i 1400 aC s'hi va aplicar el volant d'inèrcia i possiblement això va ocórrer a Mesopotàmia, també podria haver passat al sud d'Europa, Egipte (on la deessa Khnum hauria format el primers humans amb el torn) i la Xina S'ha trobat un torn de pedra a la ciutat d'Ur, Iraq datada del 3129 aC però a la mateixa zona n'hi ha fragments encara més antics.

## Referències

* ↑ Cucoș, Ștefan «Faza Cucuteni B în zona subcarpatică a Moldovei» (en romanian). Bibliotheca Memoriae antiquitatis (BMA) (Memorial Library antiquities). Muzeul de Istorie Piatra Neamț (Historical Museum Piatra Neamț) [Piatra Neamț, Romania], 6, 1999. Arxivat de l'original el 2010-10-09. OCLC: 223302267 [Consulta: 11 agost 2010]. Arxivat 2010-10-09 a Wayback Machine.
* ↑ «萧山日报-数字报纸». Arxivat de l'original el 2011-07-07. [Consulta: 11 agost 2010].

## Enllaços externs

* The Origins of the Potter's Wheel Arxivat 2018-08-24 a Wayback Machine. article a Ceramics Today site
* Pottery. video a Internet Archive
# Torrent de l'Hort del Pi

El torrent de l'Hort del Pi és un curt torrent del terme municipal de Granera, a la comarca del Moianès.
Aquest curt torrent està situat a la zona central del terme; es forma a l'extrem nord-est de l'Hort del Pi, des d'on davalla cap al nord-oest per anar a abocar-se en el torrent de la Riera en 200 metres de recorregut.

## Enllaços externs

* El torrent de l'Hort del Pi en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torrent de l'Obac (Solsonès)

El Torrent de l'Obac és un afluent per la dreta del Torrent de Sant Martí, a la Vall de Lord que transcorre íntegrament pel terme municipal de Guixers.

## Xarxa hidrogràfica

Aquest torrent no té cap afluent.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de l'Aigua de Valls full de càlcul

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Torre d'en Roig (Xert)

La Torre d'en Roig, és una de les diverses torres de sentinella que es troben disseminades al llarg del terme municipal de Xert, a la comarca del Baix Maestrat. Es pot accedir per la carretera Xert-pedania d'en Roig, aproximadament a un quilòmetre de distància, girant a la dreta.
Tot i estar catalogada, per declaració genèrica, com Bé d'interès cultural, no presenta inscripció ministerial, encara que sí que té un codi identificador: 12.03.052-006.
Actualment la torre està pràcticament soterrada a causa del rebliment del terreny que es va anar fent amb el temps, amb la intenció de guanyar superfície. Així, de la porta principal només queda a la vista la llinda.
La datació de la torre és difícil però pot aventurar que és de l'època islàmic medieval.

## Referències

* ↑ URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2662.
* ↑ Castillos,Torres y Fortalezas de la Comunidad Valenciana. Pág. 250-252. Editorial Prensa Valenciana. 1995
* 1 2 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=1481
* 1 2 3 http://www.xn--castillosdeespaa-lub.es/es/content/torre-den-roig
# Torrent de la Penyora

El Torrent de la Penyora és un torrent del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
Es forma a ponent de l'extrem septentrional de la urbanització de la Penyora, des d'on davalla cap al sud deixant sempre a llevant aquella urbanització. Decantant-se progressivament cap a llevant, va a abocar-se en el torrent de la Casanova al Pas de la Tuna.

## Enllaços externs

* El Torrent de la Penyora i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torugart

El pas de Torugart (xinès tradicional: 圖嚕噶爾特山口, xinès simplificat: 图噜噶尔特山口, pinyin: túlūgáĕrtè shānkŏu; en kirguís: Торугарт; (kirguís) Перевал Торугарт) és un pas de muntanya a 3.752 m d'altitud sobre el nivell del mar. És un pas de muntanya a les muntanyes del Tian Shan a la frontera entre la província del Naryn al Kirguizstan i la república autònoma de Xinjiang de la Xina.
Al costat kirguís s'hi trona el llac Chatyr-Kul. També hi ha la carretera cap a Naryn i després cap a Balykshy i Bixkek—recorre 400 km i és estreta i a l'hivern sovint impracticable per la neu i els freqüents allaus.
Rúsia i Xina van establir aquest pas l'any 1881. El 1906, el Banc de Transport Russoxinès va finançar la construcció de la carretera
L'any 1952 aquest pas va ser substituït pel Pas d'Erketx-Tam a 165 km al sud-oest. El pas de Torugart va ser tancat el 1969 per l'enfrontament polític sino-soviètic i tornat a obrir el 1983. L'any 1995 l'entrada va ser desplaçada més avall a 2.000 m d'altitud més a prop de Kaixgar, a uns 57 km.
Els xinesos i governs de l'Àsia central consideren la possibilitat de fer-hi passar el ferrocarril que uniria Kaixgar amb la Vall de Ferganà.

## Referències

* ↑ Торугарт бекетин жылдырууга ким уруксат берген? (kirguís)