OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pryor Creek

Pryor Creek és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 8.659 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pryor Creek tenia 8.659 habitants, 3.567 habitatges, i 2.343 famílies. La densitat de població era de 514,3 habitants per km².
Dels 3.567 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.424$ i la renda mediana per família de 37.115$. Els homes tenien una renda mediana de 33.547$ mentre que les dones 20.737$. La renda per capita de la població era de 16.887$. Entorn del 10,8% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pryor Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pryor Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Can Castellet

Can Castellet és una masia de Sant Boi de Llobregat protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.
Masia, orientada a xaloc, de planta baixa i dos pisos amb galeries laterals formades per arcs de mig punt sobre pilars quadrats. El cos central es compon seguint un eix de simetria ben marcat per l'arc rebaixat adovellat de pedra de marès i pel balcó del primer pis. Algunes de les finestres tenen llindes i brancals del mateix material. Les façanes laterals tenen interès per les seves galeries.

## Referències

* ↑ «Can Castellet». Patrimoni Gencat. Patrimoni. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Dush-toh

Un dush-toh, també pronunciat dush-too, dush-tooh, o dush-tuh, és un ornament per al cabell tradicional caddo que duen les nenes i les dones durant les danses, particularment durant la dansa del gall dindi.
Un dush-toh consisteix en un marc embellit amb forma de papallona o de rellotge de sorra que es col·loca a la part posterior del cap amb cintes que cauen per la part posterior, gairebé fins a terra. Es van fer en els segles XIX i XX, i també en l'actualitat.

## Marc

La part superior del marc en forma de papallona té habitualment 4,25 polzades d'ample i la part inferior té generalment 4-5/8 polzades d'ample. El marc és de 7,5 polzades d'alt. El marc pot estar cobert de feltre negre i ribetejat amb cintes de colors en ambdós costats. Altres adorns inclouen llavors de gra blanques cosides al llarg de les vores i claus de plata col·locats d'acord amb la preferència de la persona. Una banda de plata corre al voltant del punt de la trama, que està vinculat al cabell. També es pot usar una forquilla de fusta per sostenir el dush-toh en el seu lloc més estret. Els punts de plata alemanya es poden unir a les rosetes del marc i de comptes es poden utilitzar per decorar el centre de la imatge.

## Cintes

Les cintes, generalment de seda regatada, estan unides a la part inferior de la peça de cap. Quatre capes de cintes estan cosides a una banda de cinta, que es cus al feltre en el marc. Les cintes poden ser de colors sòlids o a quadres. Crren per l'esquena a la línia de la vora del vestit de la ballarina. També es poden cosir campanetes o cai'-coo-tze a la part inferior per al pes i un so musical. Les cintes poden ser adornades amb petxines, miralls, medallons de plata alemana o rosetes de comptes.

## Classes

La Nació Caddo offereix classes de fer dush-tohs als joves caddo durant el campament anyal d'estiu.

## Notes

* 1 2 "Summer Youth Camp." Arxivat 2010-02-24 a Wayback Machine. Caddo Nation: Heritage and Culture. (retrieved 3 Feb 2010)
* 1 2 3 Ellison 11
* 1 2 Newkumet and Meredith, 42

## Referències

* Ellison, Rosemary. Contemporary Southern Plains Indian Metalwork. Anadarko, OK: Oklahoma Indian Arts and Crafts Cooperative, 1976. Library of Congress Number 75-40659.
* Newkumet, Vynola Beaver and Howard L. Meredith. Hasinai: A Traditional History of the Caddo People. College Station: Texas A&M Press, 1988. ISBN 0-89096-342-8.

## Enllaços externs

* Dush-toh from 1900 Arxivat 2014-07-28 a Wayback Machine., Dush-toh de 1880–1900 Arxivat 2014-07-28 a Wayback Machine., National Museum of the American Indian
# Coetus

Coetus és una orquestra de percussió ibèrica fundada el 2008 pel percussionista Aleix Tobias. Integrada originalment només per percussionistes i la veu d'Eliseo Parra, en l'actualitat l'orquestra és formada per tres cantants (Carles Dénia, Rusó Sala i Ana Rossi), 11 percussionistes i instruments harmònics i melòdics: Xavi Lozano als aeròfons, Guillem Aguilar al baix, Mario Mas a la guitarra i Martí Serra als saxos soprano i tenor.
Els membres actuals de Coetus són els percussionistes Aleix Tobias, Anna Tobias, Bernat Torras, Fran Lucas, Alberto Carreño, Bernat Torras, Angelo Manhenzane, Martí Hosta, Dídac Ruiz, Mariona del Carmen i Acari Bertran, els cantants Carles Dénia, Rusó Sala i Ana Rossi, els instrumentistes Xavi Lozano, Guillem Aguilar, Mario Mas i Martí Serra i el tècnic de so Andreu Hernández.
També han format part de Coetus les cantants Sílvia Pérez Cruz, Judit Nedermann, Carola Ortiz i Anna Ferrer i els percussionistes Ramon Rodríguez i Marc Vila i han fet espectacles conjunts amb Raúl Rodríguez i amb Juan Quintero i Luna Monti, i Pau Riba ha col·laborat amb un recitat al seu darrer disc, De banda a banda.

## Discografia
### Discografia pròpia

* Coetus (Temps Record, 2009)
* Entre tierras (Temps Record, 2012)
* De banda a banda (Satélite K, 2018)

### Col·laboracions

* Sílvia Pérez Cruz, 11 de novembre (Universal, 2012). Col·laboració a la cançó "O meu amor é Glòria"
* Venancio y los Jóvenes de Antaño, Libre albedrío (Microscopi, 2019). Col·laboració a la canço "Trapillo"

## Referències

* ↑ Bianciotto, Jordi. «Grec 2018: Coetus, el sonido de la península» (en castellà), 15-07-2018. [Consulta: 21 abril 2020].
* ↑ Enderrock.cat. «Pandero, sal i pebre | Enderrock.cat». [Consulta: 21 abril 2020].
# Regió Autònoma d'Assab

La regió autònoma d'Assab fou una unitat administrativa d'Etiòpia que va gaudir teòricament d'àmplia autonomia de 1988 a 1991. Fou creada pel Derg el 1987 i va entrar en funcionament el 1988. Comprenia la Dankàlia eritrea i la Dankàlia etiop. Les regions autònomes de l'Etiòpia socialista tenien considerable poder (fins i tot almenys quatre de les cinc van ser dotades de banderes) i en aquest cas a més no era exercit pels militars comunistes sinó pel Moviment Nacional d'Alliberament Àfar, un partit nacionalista progressista àfar separat del Front d'Alliberament Àfar, aliat al Derg.
Però en part per la guerra, en part per la forta presència d'amhares a la capital Assab i en part per la debilitat i desunió del moviment nacionalista àfar, la potencialitat política mai fou ben aprofitada; d'altra banda Assab va esdevenir una base militar i naval de l'exèrcit etíop bàsica en la lluita contra el Front Popular d'Alliberament d'Eritrea (que no obstant tenia una operativitat limitada a la part oriental d'Eritrea). El 25 de maig de 1991 els guerrillers eritreus ocuparen Assab i la regió fou dissolta.

## Notes

* ↑ Mapa a: Arxivat 2011-12-09 a Wayback Machine.

## Referències

* Yasin Mohamed Yasin, Political History of the Afar in Ethiopia and Eritrea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Bethany (Missouri)

Bethany és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 3.087 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bethany tenia 3.087 habitants, 1.344 habitatges, i 817 famílies. La densitat de població era de 269,1 habitants per km².
Dels 1.344 habitatges en un 24,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,1% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 39,2% no eren unitats familiars. En el 35% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,3% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 22,2% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 29,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.050 $ i la renda mediana per família de 35.023 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.250 $ mentre que les dones 16.983 $. La renda per capita de la població era de 15.189 $. Entorn del 9,5% de les famílies i el 13% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bethany». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bethany». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Pryca

Pryca (acrònim de Precio y Calidad, 'preu i qualitat' en castellà) va ser una cadena espanyola d'hipermercats gestionada pel Groupe Carrefour. La marca es va fundar l'any 1976 i va existir fins al 2000, quan tots els seus locals van adoptar la marca Carrefour.

## Història

Pryca la va crear l'any 1976 el grup Promotora de Hipermercados, format per la cadena francesa Carrefour i la societat de magatzems Simago, del Grupo March. L'empresa tenia ja des del 5 de desembre de 1973 un centre comercial al Prat de Llobregat sota la marca Carrefour, i durant els anys següents es va expandir per la resta d'Espanya emprant principalment la marca Pryca.
Aquest grup va ser un dels primers a Espanya a construir els centres comercials als afores de les grans concentracions urbanes, amb una estructura en esplanada i aparcaments gratuïts en superfície. Més endavant, va explotar galeries comercials en paral·lel i fins i tot va incloure sales de cinema. El 1985 va introduir les marques blanques Pryca de queviures i Tex de productes tèxtils.
El 1989, Hipermercados Pryca va absorbir diverses filials i es va convertir en Centros Comerciales Pryca SA, controlada per Carrefour en el 86% i per Corporación Financiera Alba, també del Grupo March, en el 14% restant. Aquesta societat va diversificar les operacions mitjançant subsidiàries d'explotació de benzineres, finançament i reparació d'automòbils entre altres negocis. Un any més tard, va esdevenir la primera societat del sector a sortir a Borsa.
A final dels anys 1990, Pryca havia superat la centena de locals a tot Espanya. L'any 1999, el Groupe Carrefour va anunciar la fusió amb Promodès, propietària dels hipermercats Continente, i així totes dues marques van desaparèixer en favor de Carrefour. Aquesta unió va convertir el grup resultant en el més important de l'Estat, superat només pel grup El Corte Inglés. Alguns centres Pryca es van adaptar a la nova marca, mentre que d'altres es van vendre per imperatiu legal. El canvi de nom es va oficialitzar al setembre de l'any 2000.

## Referències

* 1 2 3 4 «Estrategias de crecimiento de las empresas de distribución comercial» (en castellà). Biblioteca Virtual de las Ciencias Económicas. Arxivat de l'original el 2011-12-19. [Consulta: 24 desembre 2010].
* 1 2 «Fusión Pryca Continente» (en castellà). ABC, 31-08-1999. [Consulta: 24 desembre 2010].
* ↑ «Defensa de Competencia ve 41 zonas donde puede haber dominio Pryca Continente» (en castellà). ABC, 12-03-2000. [Consulta: 24 desembre 2010].

## Vegeu també

* El Corte Inglés
* Grup Bon Preu
# Proves d'integració

Les proves d'integració (en anglès, Integration testing), anomenades també proves d'integració de components, són un tipus de proves de programari que tenen com a objectiu verificar el funcionament conjunt de les unitats provades individualment (classes, components, etc.).
Es realitzen després de les proves unitàries i abans de les proves de sistema, i poden executar-se de forma incremental a mesura que es van finalitzant les diferents unitats.
Principalment, en aquestes proves es detecten defectes a les interfícies i en la interacció entre els diferents components integrats. Per a crear-les s'usen tècniques tant de caixa blanca com de caixa negra.
A més d'això, el testing de programari ofereix garantia per a identificar de manera primerenca les fallades en el sistema, la qual cosa permet que aquests se solucionin abans que tinguin un impacte en el funcionament del programari per als seus usuaris finals. De manera que les proves d'integració estan a càrrec de l'examen de les interfícies entre els subsistemes o els grups de components del programa o aplicació que s'analitza, la qual cosa contribueix a garantir el seu funcionament correcte.

## Criteris

Les proves dels diferents components provats de forma individual es pot dur a terme segons tres criteris diferents.

### Ascendent (bottom-up)

El criteri ascendent (en anglès bottom-up) és una aproximació incremental on els components de més baix nivell són els primers que es proven, i llavors aquests mateixos s'utilitzen per anar provant els components de nivells més alts, formant estructures cada cop més complexes fins a arribar al nivell més alt, i per tant, a provar la integració de tot el programa complet.

### Descendent (top-down)

El criteri descendent (en anglès top-down) funciona a l'inrevés de l'anterior. També és un procés incremental però amb la diferència que el primer component que es prova és del nivell superior de la jerarquia, amb els nivells inferiors simulats per stubs. Un cop provats aquests components, llavors s'utilitzen per a realitzar les proves dels nivells inferiors.
En aquest cas no són necessaris components conductors. Una dels avantatges d'aplicar aquesta estratègia és que les interfícies entre els diferents components es proven en una fase primerenca i amb freqüència.(Web: https://manuel.cillero.es/)

### Mixt

El criteri mixt es basa a utilitzar com a punt de partida un component, que pot ser qualsevol, i utilitzar els dos criteris anterior segons convingui, acabant per provar la integració de tot el programa complet. Quan es fa servir la tècnica ascendent s'utilitzen drivers per a facilitar la tasca, i quan es treballa amb la tècnica descendent es fa amb l'ajuda de stubs.
En l'OO es fa la integració seguint les herències, agregacions, associacions i dependències.

## Referències

* ↑ «Glossary ISTQB» (pdf) (en anglès). Arxivat de l'original el 2008-08-28. [Consulta: 5 març 2010].

## Vegeu també

* Proves unitàries
# Dusk to Dawn

Dusk to Dawn és una pel·lícula muda dramàtica estatunidenca del 1922 dirigida per King Vidor. Es desconeix si sobreviu algun enregistrament de la pel·lícula; pot ser una pel·lícula perduda.

## Trama

Una minyona índia i una noia americana (totes dues interpretades per Florence Vidor) comparteixen una sola ànima que canvia entre elles cada dia quan estan despertes.

## Repartiment

* Florence Vidor com a Marjorie Latham / Aziza
* Jack Mulhall com a Philip Randall
* Truman Van Dyke com a Ralph Latham
* James Neill com a John Latham
* Lydia Knott com a Sra. Latham
* Herbert Fortier com a Mark Randall
* Norris Johnson com a Babette
* Nellie Anderson com a Marua
* Sidney Franklin com a Nadar Gungi
* Peter Burke com Itjah Nyhal Singh

## Producció

Dusk to Dawn marcaria el final de la col·laboració professional entre King Vidor i Florence Vidor. A principis de la dècada de 1920, Florence Vidor havia emergit com una estrella de cinema important per dret propi i volia seguir la seva carrera independentment del seu cònjuge. La parella es va divorciar el 1926, i poc després Florence es va casar amb el violinista Jascha Heifetz.

## Tema

Basada en la novel·la The Shuttle Soul de Katherine Hill, la història dramatitza els conceptes de l'Extrem Orient d'"ànimes migratòries" avançats per la teosofia popular als Estats Units durant la dècada de 1920. Vidor podria haver identificat amb els mètodes teosòfics de curació per la fe que eren compatibles amb els seus principis de la Ciència Cristiana, fomentant el pensament positiu sobre les intervencions mèdiques.

## Notes

* ↑ «Progressive Silent Film List: Dusk to Dawn». Silent Era. [Consulta: April 9, 2009].
* ↑ «Dusk to Dawn». American Silent Feature Film Survival Database. [Consulta: January 9, 2014].
* ↑ «The Shadow Stage». Photoplay. Photoplay Publishing Company [Chicago], vol. 22, 6, 01-11-1922, pàg. 67 [Consulta: December 9, 2013].
* ↑ Baxter 1976, p. 14-15, p. 18, marriage to Boardman
* ↑ Durgnat and Simmon 1988 p. 30, p. 38

## Referències

* Baxter, John. 1976. King Vidor. Simon & Schuster, Inc. Monarch Film Studies. LOC Card Number 75-23544.
* Durgnat, Raymond and Simmon, Scott. 1988. King Vidor, American. University of California Press, Berkeley. ISBN 0-520-05798-8

## Enllaços externs

* Dusk to Dawn a Internet Movie Database (anglès)
# Piló

* Aquest article tracta sobre Construcció a Egipte. Vegeu-ne altres significats a «Bol·lard».
El piló és una construcció massissa, amb forma de piràmide truncada, de quatre cares, a manera de murs gruixuts, i que, erigida per parelles, flanqueja l'entrada principal dels temples de l'antic Egipte; en l'espai deixat entre ambdós, hi ha la porta d'accés.
Segons la magnitud i importància del temple, poden anar precedits d'un dromos, o passeig d'esfinxs, dos obeliscs, estàtues, i estendards. Després d'aquests, generalment hi ha un gran pati descobert, de vegades porticat en diversos costats. Tot i que són construccions massisses, solen albergar passatges i escales per al seu manteniment. Estan rematats per una gola a la part superior. Els paraments es decoraven amb baixos relleus policromats que narraven fites dels faraons o temes mitològics.
Els més monumentals i de més grans dimensions es troben a Karnak, erigits a partir de l'Imperi Nou.

## Referències

* ↑ «Piló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ López, Francisco: Temples egipcis:pilons.

## Vegeu també

* Arquitectura de l'antic Egipte.
* Temple egipci.
Viccionari
# Reeds

Reeds és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 103 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Reeds tenia 103 habitants, 39 habitatges, i 31 famílies. La densitat de població era de 265,1 habitants per km².
Dels 39 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,1% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 20,5% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 9,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.625 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.571 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 18.279 $. Entorn del 13,8% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Reeds». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Reeds». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Can Pere Català

Can Pere Català és una obra de Vilassar de Dalt (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Can Pere Català es compon d'un edifici principal de planta baixa, pis i golfes amb coberta a dues aigües, amb carener perpendicular a la façana, amb dos volums adossats a banda i banda de planta baixa i pis. El volum de ponent té una coberta d'una sola vessant i el de llevant a dues vessants, amb el carener perpendicular a façana. També trobem cossos annexes a la part de llevant.

## Referències

* ↑ «Can Pere Català». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 desembre 2019].
# Maxwel·lita

La maxwel·lita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la tilasita. Rep el nom en honor de Charles Henry Maxwell (1923–), geòleg amb el Geological Survey dels Estats Units, especialitzat en el districte de Taylor Creek, on va ser descoberta aquesta espècie.

## Característiques

La maxwel·lita és un arsenat de fórmula química NaFe$^{3+}$(AsO₄)F. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1987. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 5,5. És isostructural amb la titanita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la maxwel·lita pertany a «08.BH: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: thadeuïta, durangita, isokita, lacroixita, panasqueiraïta, tilasita, drugmanita, bjarebyita, cirrolita, kulanita, penikisita, perloffita, johntomaïta, bertossaïta, palermoïta, carminita, sewardita, adelita, arsendescloizita, austinita, cobaltaustinita, conicalcita, duftita, gabrielsonita, nickelaustinita, tangeïta, gottlobita, hermannroseïta, čechita, descloizita, mottramita, pirobelonita, bayldonita, vesignieïta, paganoïta, jagowerita, carlgieseckeïta-(Nd), attakolita i leningradita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Squaw Creek, situada al districte de Taylor Creek, al comtat de Catron (Nou Mèxic, Estats Units). També ha estat descrita en alguns indrets del proper comtat de Sierra, sent aquests juntament amb la localitat tipus els únics indrets a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Maxwellite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 16 maig 2019].
# Can Graupera

Can Graupera és una masia al terme municipal de Sant Andreu de Llavaneres (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L'origen d'aquesta casa es troba entre els segles xvi i xvii. El primer de maig de 1543, el rei Carles I va signar el privilegi pel qual les parròquies de Sant Andreu i Sant Vicenç de Llavaneres podien constituir-se universitat pròpia i escollir batlle per elles mateixes. El poble estava format per nombroses masies escampades pel sector muntanyós, presidides per l'antiga església parroquial, entre elles Can Graupera. La masia presenta una planta rectangular amb planta baixa i pis. La coberta és a dues aigües. La porta d'entrada és un arc de mig punt format per onze dovelles. Al damunt hi ha un finestral gòtic d'arc conopial. Totes les llindes interiors de la casa són de pedra, la majoria tenen sanefa al cantell.

## Notes

* ↑ «Can Graupera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].