OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Màquina de Turing neural

Una màquina de Turing neural (amb acrònim anglès NTM) és un model de xarxa neuronal recurrent d'una màquina de Turing. L'enfocament va ser publicat per Alex Graves i altres el 2014. Els NTM combinen les capacitats de concordança de patrons difusos de les xarxes neuronals amb el poder algorítmic dels ordinadors programables.
Un NTM té un controlador de xarxa neuronal acoblat a recursos de memòria externs, amb els quals interactua mitjançant mecanismes d'atenció. Les interaccions de memòria són diferenciables d'extrem a extrem, cosa que permet optimitzar-les mitjançant el descens de gradients. Un NTM amb un controlador de xarxa de memòria a llarg termini (LSTM) pot inferir algorismes simples com ara la còpia, l'ordenació i la recuperació associativa només a partir d'exemples.
Els autors del document original de NTM no van publicar el seu codi font. La primera implementació estable de codi obert es va publicar el 2018 a la 27a Conferència Internacional sobre Xarxes Neuronals Artificials, rebent el premi al millor article. Existeixen altres implementacions de codi obert de NTM, però a partir del 2018 no són prou estables per a l'ús de producció. Els desenvolupadors informen que els gradients de la seva implementació de vegades es converteixen en NaN durant l'entrenament per motius desconeguts i fan que l'entrenament falli; informen de convergència lenta; o no informen de la velocitat d'aprenentatge de la seva implementació.
Els ordinadors neuronals diferenciables són una conseqüència de les màquines Neural Turing, amb mecanismes d'atenció que controlen on està activa la memòria i milloren el rendiment.

## Referències

* ↑ Neural Turing Machines, 2014.
* ↑ «Deep Minds: An Interview with Google's Alex Graves & Koray Kavukcuoglu» (en anglès). [Consulta: May 17, 2016].
* ↑ Neural Turing Machines, 2014.
* ↑ Neural Turing Machines, 2014.
* ↑ Collier, Mark & Beel, Joeran, Implementing Neural Turing Machines, ISBN 9783030014230, DOI 10.1007/978-3-030-01424-7_10
* ↑ «MarkPKCollier/NeuralTuringMachine» (en anglès). GitHub. [Consulta: 20 octubre 2018].
* 1 2 «snowkylin/ntm» (en anglès). GitHub. [Consulta: 20 octubre 2018].
* 1 2 «chiggum/Neural-Turing-Machines» (en anglès). GitHub. [Consulta: 20 octubre 2018].
* 1 2 «yeoedward/Neural-Turing-Machine» (en anglès). GitHub, 13-09-2017. [Consulta: 20 octubre 2018].
* 1 2 «camigord/Neural-Turing-Machine» (en anglès). GitHub. [Consulta: 20 octubre 2018].
* 1 2 «carpedm20/NTM-tensorflow» (en anglès). GitHub. [Consulta: 20 octubre 2018].
* 1 2 «snipsco/ntm-lasagne» (en anglès). GitHub. [Consulta: 20 octubre 2018].
* 1 2 «loudinthecloud/pytorch-ntm» (en anglès). GitHub. [Consulta: 20 octubre 2018].
* ↑ Administrator. «DeepMind's Differentiable Neural Network Thinks Deeply» (en anglès). www.i-programmer.info. [Consulta: 20 octubre 2016].
# Pompònia Grecina

Pompònia Grecina (en llatí Pomponia Graecina) va ser una dama romana casada amb Aule Plauci, que va ser governador de Britànnia al segle i.
Va ser acusada de pràctiques religioses no autoritzades per l'estat durant el regnat de Claudi, però el seu marit, a causa dels grans serveis prestats a Britànnia, la va poder jutjar personalment segons l'antiga llei romana, i la va declarar innocent.
Era probablement la filla de Publi Pomponi Grecí, que va ser cònsol sufecte l'any 16. Va viure uns 40 anys més que Júlia Drusa, executada per Claudi per instigació de Valèria Messalina, amb la què hi havia mantingut una estreta relació.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 493.
# Maniquí capblanc

El maniquí capblanc (Lonchura maja) és una espècie d'ocell de la família dels estríldids (Estrildidae) que habita pastures, aiguamolls, conreus d'arròs i medi humà a Tailàndia, Malaia, Sumatra i algunes illes properes.

## Referències

* ↑ Fitxa del maniquí capblanc a la pàgina del SIOC Rev. 16/05/2013 (català)
# Torlit becgròs de l'Índia

El torlit becgròs de l'Índia (Esacus recurvirostris) és una espècie d'ocell de la família dels burrínids (Burhinidae) que habita vores de rius i platges d'Àsia meridional, al sud-est de l'Iran, el Pakistan, l'Índia, Sri Lanka, Myanmar, sud-oest de la Xina, Hainan, Tailàndia i Indoxina.
# Bosc del Rossinyol

El Bosc del Rossinyol és un bosc de la comarca del Moianès situat en el terme municipal de Monistrol de Calders.
Està situat al nord-oest de la masia del Rossinyol, a la qual pertany, en el vessant sud-occidental del Puig del Rossinyol, a la dreta del torrent de la Cucalera. Des d'aquest lloc, en l'actualitat el bosc del Rossinyol s'estén més cap a ponent: travessa la Cucalera, ocupa una part de les Costes de Mussarra i també del sector sud del Serrat de Mussarra.
Una part important del sector més a llevant del bosc del Rossinyol sucumbí en el gran incendi forestal del 2003.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Cabana de vinya a l'Espelt

La Cabana de vinya a l'Espelt és una obra d'Òdena (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cabana o barraca pagesa de vinya, construcció rústica per aixopluc de persones i guardar les eines de treball. La seva planta és circular, amb murs de pedra seca sense desbastar ni tallar, ni cap mena de morter. La coberta està formada per una volta de mig punt construïda amb lloses per aproximació de filades i recoberta exteriorment de terra.
Aquest tipus de construcció és de difícil cronologia, però va ésser corrent en aquesta comarca durant els segles xviii i xix, i també amb anterioritat.

## Referències

* 1 2 «Cabana de vinya a l'Espelt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2018].
# Calonet des Fornàs

El calonet des Fornàs, o racó d'en Berenguer, és una petita cala de la badia de Palma situada dins el terme de Llucmajor, entre el caló de Sant Antoni i la punta de s'Orenol. Es tracta d'una caleta rocosa amb dos escars moderns i un raconet d'arena, al qual s'accedeix per unes escales que hi ha al cap del carrer Colom de la urbanització de Son Verí.
Pel que fa al topònim, és pres d'unes antigues restes prehistòriques que hi havia no gaire lluny: el terme fornàs (derivat de forn amb el sufix augmentatiu -às 'forn gros') a la ruralia mallorquina és terme genèric que sol indicar construccions talaiòtiques.

## Referències

* 1 2 Aguiló, Cosme. La toponímia de la costa de Llucmajor. Institut d'Estudis Catalans, 1996, p. 138. ISBN 847283316X.

## Enllaços externs

* Enllaç a Platges de Balears Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# NGC 7

NGC 9 és una galàxia espiral a la constel·lació de l'Escultor. Va ser descoberta per John Herschel l'any 1834.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ «Parameters of 2447 southern spiral galaxies for use in the Tully-Fisher relation». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1996, pàg. 97–102. DOI: 10.1086/192356.
* ↑ Riccardo Giovanelli «A Digital Archive of H I 21 Centimeter Line Spectra of Optically Targeted Galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 01-09-2005, pàg. 149–162. DOI: 10.1086/431550.
* 1 2 Laurent Cambrésy «HYPERLEDA. I. Identification and designation of galaxies» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 25-11-2003, pàg. 45–55. DOI: 10.1051/0004-6361:20031411.

## Enllaços externs

* NGC 7 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
# Campo Calabro

Campo Calabro és un comune (municipi) de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 110 km al sud-oest de Catanzaro i a uns 12 km al nord de Reggio de Calàbria. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 4.540 habitants.
Campo Calabro limita amb els municipis següents: Fiumara, Reggio Calabria i Villa San Giovanni.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 31 gener 2020].
# Cala de l'Almadrava (Benidorm)

La cala de l'Almadrava és una platja situada a Benidorm (la Marina Baixa). És d'arena i còdols i es troba als peus de la Serra Gelada, abans d'arribar a la cala del Ti Ximo. Mesura 100 metres de llargària.
Durant la temporada alta hi ha servei de lloguer d'hamaques i para-sols.

## Referències

* ↑ http://www.benidorm.info/ca/platges/cala-de-la-almadraba Arxivat 2014-03-07 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Pàgina web de la Fundació de Turisme de Benidorm
# Callistemon subulatus

Callistemon subulatus és una espècie de planta de la família de les Mirtàcies que es distribueix per Nova Gal·les del Sud i Victòria a Austràlia. És un arbust que es troba en sòls sorrencs i bastant argilosos a llocs humits, al llarg de rierols o zones propenses a les inundacions. És una espècie que s'usa per al cultiu en jardins.

## Referències

* ↑ «Callistemon subulatus». PlantNET - New South Wales Flora Online. Royal Botanic Gardens & Domain Trust, Sydney Australia. [Consulta: 4 novembre 2009].
* ↑ «Callistemon subulatus» a EOL. Data consulta: 28 de març de 2014.
# Callistemon rugulosus

Callistemon rugulosus és una espècie de planta de la família de les Mirtàcies que es distribueix per Nova Gal·les del Sud, Queensland i el sud-oest d'Austràlia. És un arbust perenne que es troba en sòls humits i ben drenats a garrigues i boscos baixos, a les depressions de sorra i prop dels cursos d'aigua. És una espècie que s'usa com a planta ornamental.

## Referències

* ↑ «Callistemon rugulosus» a EOL. Data consulta: 28 de març de 2014.
# Campionat britànic de trial 1975

La temporada de 1975 del Campionat britànic de trial fou la 26a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Malcolm Rathmell | Montesa | 126 |
| 2 | Martin Lampkin | Bultaco | 91 |
| 3 | Mick Andrews | Yamaha | 71 |
| 4 | Rob Shepherd | Montesa | 59 |
| 5 | Nigel Birkett | Suzuki | 44 |
| 6 | Dave Thorpe | Bultaco | 43 |
| 7 | Chris Milner | Bultaco | 29 |
| 8 | Alan Lampkin | Bultaco | 29 |
| 9 | S. Wilson | Bultaco | 19 |
| 10 | Geoff Chandler | OSSA | 17 |

## Referències

* «Malcolm Rathmell (Montesa) campeón de Gran Bretaña de trial» (PDF) (en castellà). Hemeroteca p. 18. El Mundo Deportivo, 05-12-1975. [Consulta: 19 març 2023].
# Campionat britànic de trial 1978

La temporada de 1978 del Campionat britànic de trial fou la 29a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 9 proves puntuables.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Martin Lampkin | Bultaco | 104 |
| 2 | Rob Shepherd | Honda | 104 |
| 3 | Malcolm Rathmell | Suzuki | 95 |
| 4 | Mick Andrews | Yamaha/OSSA | 53 |
| 5 | Nigel Birkett | Montesa | 44 |
| 6 | John Reynolds | SWM | 28 |
| 7 | Dave Thorpe | Bultaco | 27 |
| 8 | Norman Shepherd | Bultaco | 25 |
| 9 | John Metcalfe | Bultaco | 22 |
| 10 | Alan Lampkin | Bultaco | 13 |

## Referències

* «Great Britain - 1978» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Nana del Bover

La Nana del Bover (Boo dSph) és la galàxia més tènue descoberta a data del 2006, amb una lluminositat total de 100.000 Sols, i una magnitud absoluta de -5,8. Dista uns 197.000 anys llum a la Constel·lació del Bover. Aquesta galàxia nana esferoïdal sembla estar pertorbada per les forces gravitacionals de la Via Làctia a la qual orbita, i té dues cues estel·lars que la creuen per fer una creu. Les galàxies pertorbades d'aquesta manera solen tenir només una sola cua.
La galàxia és més tènue que la següent galàxia coneguda, la Nana de l'Ossa Major I (magnitud absoluta -6.75). És fins i tot més tènua que l'estrella Rigel (magnitud absoluta -6.8). Això és al marge de les galàxies obscures com VIRGOHI21 en el Cúmul de Virgo de la galàxia.

## Notes

* $^^$ Magnitud aparent = Magnitud absoluta + Mòdul de distància = -5.8 + 18.9 = 13.1

## Referències

* 1 2 3 «The observed properties of dwarf galaxies in and around the Local Group» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 05-06-2012, pàg. 4. DOI: 10.1088/0004-6256/144/1/4.
* ↑ «The Local Tully-Fisher relation for dwarf galaxies». Astronomical Journal, 2017, pàg. 6–6. DOI: 10.3847/1538-3881/153/1/6.
* 1 2 «Star formation properties in the Local Volume galaxies via H{alpha} and far-ultraviolet fluxes». Astronomical Journal, 2013, pàg. 46. DOI: 10.1088/0004-6256/146/3/46.
* ↑ «Insights into pre-enrichment of star clusters and self-enrichment of dwarf galaxies from their intrinsic metallicity dispersions» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 15-11-2012, pàg. 183. DOI: 10.1088/0004-6256/144/6/183.
* 1 2 3 Belokurov, V.; Zucker, D. B.; Evans, N. W.; Wilkinson, M. I.; Irwin, M. J.; Hodgkin, S.; Bramich, D. M.; Irwin, J. M.; Gilmore, G.; Willman, B.; Vidrih, S.; Newberg, H. J.; Wyse, R. F. G.; Fellhauer, M.; Hewett, P. C.; Cole, N.; Bell, E. F.; Beers, T. C.; Rockosi, C. M.; Yanny, B.; Grebel, E. K.; Schneider, D. P.; Lupton, R.; Barentine, J. C.; Brewington, H.; Brinkmann, J.; Harvanek, M.; Kleinman, S. J.; Krzesinski, J.; Long, D.; Nitta, A.; Smith, J. A.; Snedden, S. A. «A Faint New Milky Way Satellite in Bootes». The Astrophysical Journal, 647, 2, 2006, pàg. L111–L114. DOI: 10.1086/507324.

## Enllaços externs

* The Universe within 500,000 light-years The Satellite Galaxies (Atlas of the Universe)
* Two New Galaxies Orbiting the Milky Way (Ken Croswell) April 19, 2006
* Strange satellite galaxies revealed around Milky Way Kimm Groshong (New Scientist) 17:00 24 April 2006
* New Milky Way companions found: SDSS-II first to view two dim dwarf galaxies (SDSS) May 8, 2006
* Astronomers Find Two New Milky Way Companions (SpaceDaily) May 10, 2006
# Morgemoulin

Morgemoulin és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 102 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Morgemoulin era de 102 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família i 2 eren segones residències. Tots els 38 habitatges eren cases. Dels 36 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Morgemoulin el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 8 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 38 eren actives i 19 eren inactives. De les 38 persones actives 33 estaven ocupades (21 homes i 12 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 19 persones inactives 6 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa de serveis.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un guixaire pintor i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Morgemoulin hi havia 10 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Morgemoulin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Morgemoulin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Morges

Morges és un municipi de Suïssa del cantó de Vaud, és el cap del districte de Morges.
En aquesta ciutat fou organista durant molts anys el compositor Joseph Schad (1812-1879) I també i morí el també músic Henryk Opienski (1870-1942).

## Fills il·lustres

* Henryk Opienski (1870-1942), musicòleg, director d'orquestra i compositor musical.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Morgetes

Morgetes (en grec antic Μόργητες) eren un antic poble del sud d'Itàlia, que ja no existia en temps històrics però del que parlen diversos escriptors antics, que deien que van ser els primers habitants d'aquella part de la península Itàlica, i els posen en relació amb els enotris, els itàlics i els sículs.
Antíoc de Siracusa, citat per Dionís d'Halicarnàs, deia que els siculi, els morgetes i els italietes eren branques de l'ètnia dels enotris i derivava el seus noms, segons el costum grec, dels tres primers reis, Ital, que ho era dels itàlics, Merges dels morgetes i Sícul, un fill d'Ital, que hauria estat rei dels sículs. El rei Sícul hauria separat el seu poble dels altres dos grups, i Merges també s'hauria retirat cap a una regió diferent. Estrabó, que també cita Antíoc de Siracusa, diu que els sículs i els morgetes habitaven el sud d'Itàlia i que quan van ser expulsats pels enotris van creuar cap a Sicília. Estrabó també diu que van fundar Morgàntia, però segurament en temps de Tucídides els morgetes ja s'havien fusionat amb els sículs. L'Etymologicum Magnum parla d'un rei a Sicília anomenat Merges.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Morgetes». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 25 gener 2021].
# Nazimaruttaix

Nazimaruttaix o Nazi-Maruttaš va ser fill i successor de Kurigalzu II com a rei cassita de Babilònia, d'Accàdia, del País de la Mar i de Khana, segons diu la Llista dels reis de Babilònia. Va regnar a finals del segle xiv aC i principis del segle xiii aC
Va lluitar contra Assíria envaint el país de Namri, a l'est de Nippur i al nord d'Elam, a la zona d'influència assíria, però el rei Adadnirari I que va regnar probablement entre el 1295 aC i el 1275 aC, el va derrotar capturant el seu campament i estendards, i li va imposar un tractat organitzant els límits, que s'ha conservat, on es detalla amb molta precisió la línia de frontera i que va ser complementat amb la col·locació d'esteles i senyals.
El va succeir Kadaixmanturgu, probablement el seu fill.

## Referències

* ↑ Brinkman, J. A. Materials and studies for Kassite History: vol. I. Chicago: The Oriental Institute of the University of Chicago, 1976, p. 286 i 385.
# Nevado del Quindío

El Nevado del Quindío, també conegut com a Paramillo del Quindío, és un volcà inactiu situat a la serralada Central, una secció de la gran serralada dels Andes al centre de Colòmbia. El cim s'eleva fins als 4.760 msnm i és un dels cims més alts del Parc Nacional Natural Los Nevados, on es troben els Nevados del Ruiz, del Tolima, de Santa Isabel i el Cisne. No hi ha registres històrics de cap erupció. Les glaceres de la muntanya han disminuït de manera considerable els darrers anys a causa de l'escalfament global.
El botànic i naturalista Alexander von Humboldt va visitar la zona el 1801, descrivint noves espècies com el frailejón.

## Referències

* ↑ «Nevado Quindio - Peakbagger.com». [Consulta: 4 gener 2021].
* ↑ «Parque Natural Los Nevados: paisaje con picos nevados» (en castellà). Colombia.travel. Arxivat de l'original el 5 d'agost de 2009. [Consulta: 5 gener 2012].
* ↑ Botánico, Jardín. «A RECUPERAR EL NOMBRE DE “ANDES DE QUINDÍO” PARA LA CORDILLERA» (en castellà). [Consulta: 4 gener 2021].
# Nevado del Tolima

El Nevado del Tolima (de les paraules indígenes Tarib, Tol neu, que resplendeix i Ima suprem) és un estratovolcà situat al departament de Tolima (Colòmbia), al sud del volcà Nevado del Ruiz i a una distància de 142km a l'oest de Bogotà i 43km al sud-est de Manizales. Presenta un perfil escarpat i permanentment cobert de neu en cotes superiors als 4.700 metres. Del seu cim neixen els rius Totare i Combeima (afluent del riu Coello) que conflueixen en el riu Magdalena i posseeix un casquet glacial de 2.832km².
L'accés principal al volcà s'efectua des de la ciutat d'Ibagué fins al sector de El Silencio, passant pels corregiments de Restrepo, Pastales i Juntas.

## Geologia

És un volcà jove (40.000 anys i 14.000 en la seva forma actual) format principalment d'andesita i dacita. S'eleva ocultant una caldera de 3km d'ample de finals del Plistocè. El cim està format per un clúster de doms de lava del Plistocè tardà a l'Holocè associat amb espessos fluxos de lava i presenta un cràter en forma d'embut d'entre 200 i 300 metres de profunditat. L'activitat de l'Holocè inclou erupcions explosives que van des de moderada a pliniana. L'última gran erupció va ocórrer fa uns 3.600 anys. El creixement de la cúpula de lava ha emès fluxos de cendra i de material piroclàstic que han viatjat principalment cap al nord-est i sud-est. Durant els segles XIX i XX s'han registrat erupcions explosives menors. El drenatge en el con volcànic és de tipus radial excèntric.

## Fonts Termals

S'han llistat 4 fonts termals localitzades a l'edifici volcànic del Nevado del Tolima. La temperatura de les fonts oscil·la entre els 52 °C de la font termal Don Camilo als 24º de la font termal Aquilino i tenen un pH proper a la neutralitat. Don Camilo presenta una conductivitat elèctrica de 5,6 mS/cm i sòlids totals dissolts de 1651 mg/kg. Les fonts termals Cebollal i El Termal presenten valors intermedis.

## Activitat volcànica registrada

L'activitat volcànica que s'ha registrat en els últims 400 anys inclou fumaroles i erupcions explosives amb índex d'explosibilitat volcànica (IEV) de nivell 2.
| Data | Tipus d'erupció | IEV |
| 1650 | Explosiva | (no es tenen dades) |
| 1822 (novembre) | Explosiva | 2 |
| 1825 (2 de març) | Explosiva | 2 |
| 1826 (maig a 17 de juny) | Explosiva | 2 |
| 1918 | Fumarola | - |
| 1943 (març) | Explosiva | 2 |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Instituto Colombiano de Geología y Minería (ingeominas) (castellà)
* ↑ Colombia Natural Parks per Benjamin Villegas iLaura Sesana. Editorial Villegas Editores. ISBN 9588156874. Consulta al Google Books el 23 de novembre del 2010. (anglès)
* 1 2 Global Volcanism Program Nevado del Tolima (anglès)

## Vegeu també

* Llista de volcans a Colòmbia