OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shaudin Melgar-Foraster

Shaudin Melgar-Foraster és una escriptora catalana nascuda a Barcelona durant el franquisme. Mentre va viure a Catalunya, i fins que emigrà a la ciutat de Toronto (Canadà), estudià dansa i arqueologia i també donà classes de dansa. Un cop al Canadà, obtingué una llicenciatura, un màster i un doctorat de la Universitat de Toronto; s'especialitzà en literatura hispànica i crítica i teoria literària. Començà a ensenyar llengua i cultura catalanes a la Universitat de Toronto l'any 1995. El 2003 entrà a formar part del Departament d'Estudis Hispànics del Glendon College de la Universitat de York, també a Toronto. D'ençà aquell any ha estat a càrrec de l'ensenyament de totes les classes de català –gràcies al suport de l'Institut Ramon Llull.
Shaudin Melgar-Foraster ha combinat la seva carrera com a professora amb la seva passió més gran: escriure. Durant els anys passats a les universitats canadenques, primer com a estudiant i després com a professora, ha escrit nombrosos contes per a adults –alguns publicats i d'altres llegits a diverses conferències de literatura en universitats canadenques. L'any 1991 va guanyar el premi del Simpòsium d'Escriptores Hispanocanadenques organitzat per les universitats de York i Ottawa (Canadà). I aleshores, el 2005, va emprendre la creació d'una obra extensa, dividida en diverses novel·les, escrita en català i adreçada majorment a lectors adolescents. El primer d'aquests llibres, Més enllà del somni, fou publicat el 2008. La versió anglesa –traduïda per l'autora canadenca Caroline Roe– es publicà el 2009 com Beyond the Dream. Ha publicat també la novel·la juvenil El secret de L'oreneta (2011). És sòcia de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana i de l'Associació de Relataires en Català.

## Publicacions
### Novel·les

* Més enllà del somni (Edicions del Bullent, 2008)
* El secret de L'oreneta (La Busca Edicions, 2011)
* Perduts a l'altre món (Edicions del Bullent, 2012)

### Contes infantils

* "L'amanida". Garbuix de contes (Editorial Meteora, 2010)
* "Màgia d'una nit d'estiu". Criatures fantàstiques (Editorial Meteora, 2011)
* "L'onada". Les estrelles (Editorial Meteora, 2012)
* "Un conte amarat d'aigua de mar". L'aigua (Editorial Meteora, 2013)
* "Històries d'hivern per a escoltar i llegir tot l'any" (Editorial Brins Edicions, 2017)

## Referències

* 1 2 Shaudin Melgar-Foraster. Glendon. York University.
* ↑ Readers go beyond the dream with Glendon's Catalan professor. York's Daily Bulletin.

## Enllaços externs

* Bloc de l'autora
* “La memòria de l'oreneta”. Andreu Sotorra. Cultura. El Punt Avui
* Entrevista. Catalunya Press (07/02/2011)
# Coll de Pedraficada

El Coll de Pedraficada és una collada situada a 1.657 metres d'altitud del terme municipal de Conca de Dalt (antic terme d'Hortoneda de la Conca), al Pallars Jussà, a l'àmbit de l'antic poble de Senyús.
Està situat al nord de la Solana de Pedraficada, al nord-est del Forat Negre, al capdamunt del barranc de la Torre de Senyús, a l'extrem sud-est de l'Obaga de la Torre de Senyús.
Per aquest coll, hi passava el Camí de Cuberes a la Coma d'Orient.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hard Feelings

Hard Feelings (també coneguda com Hang Tough) és una pel·lícula dramàtica canadenca de 1982 dirigida per Daryl Duke.

## Argument

El 1963, Barnie Margruder és un adolescent que s'enfronta amb assetjadors escolars, baralles amb pares, sentiments conflictius sobre el sexe i una mala relació amb la seva xicota. La seva vida canvia quan es fa amistat amb Winona, una noia afroamericana de l'altra banda de les vies que li dona una nova perspectiva de la seva ciutat natal i del món.

## Repartiment

* Carl Marotte com a Barnie Margruder
* Charlayne Woodard com a Winona Lockhart
* Grand Bush com a Latham Lockhart
* Vincent Bufano com a Russell Linwood
* Allan Katz com a Les Bridgeman
* Lisa Langlois com Barbara Holland
* Sylvia Llewellyn com la senyora Joan Margruder
* Micheal Donaghue com el Sr. Fred Margruder
* Stephanie Miller com a Leslie Wolstein

## Referències

* ↑ Cinematographers, Production Designers, Costume Designers & Film Editors' Directory, seventh edition, Kate Bales, Lone Eagle, 1999, p. 79
* ↑ «Hard Feelings (1982)».
* 1 2 Mark Deming. «Hard Feelings». The New York Times, 2008. Arxivat de l'original el 2008-03-19.
# Bergenia emeiensis

Bergenia emeiensis és una espècie de planta del gènere que pertany a la família de les Saxifragàcies. La planta es troba a Sichuan (Xina). Va ser descrita per C.Y. Wu i publicat a Acta Phytotaxonomica Sinica 26(2): 124, pl. 1, f. 8–12. 1988.

## Referències

* ↑ «Bergenia emeiensis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 21 octubre 2014].

## Bibliografia

* Flora of China Editorial Committee. 2001. Flora of China (Brassicaceae through Saxifragaceae). 8: 1–506. In C. Y. Wu, P. H. Raven & D. Y. Hong (editors) Fl. China. Science Press & Missouri Botanical Garden Press, Beijing & St. Louis.
# Alcides Sosa

Alcides Sosa (Caraguatay, 24 de març de 1944) fou un futbolista paraguaià de la dècada de 1970.
Fou 48 cops internacional amb la selecció del Paraguai.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Club Olimpia i Club Guaraní.

## Referències

* ↑ Paraguay - Record International Players a rsssf
* ↑ Recuerdos: Alcides Sosa, un grande en su puesto Arxivat 2017-12-05 a Wayback Machine. 04 de novembre de 2002, abc.com.py
* ↑ Alcides Sosa a National-Football-Teams.com (anglès)
# Camil Ressu

Camil Ressu (pronunciació en romanès: [kaˈmil ˈresu]; 28 de gener de 1880 - 1 d'abril de 1962) va ser un pintor i acadèmic romanès, una de les figures de l'art més importants de Romania.

## Biografia
### Primers anys de vida i carrera

Nascut a Galați, Ressu és originari d'una família aromana que va emigrar a Romania des de Macedònia a principis del segle xix. El seu pare, Constantin Ressu, que era periodista i havia estudiat dret a Brussel·les, era artista en el seu temps lliure. El 1887, Ressu es va inscriure a l'Escola de Belles Arts de Bucarest. Va continuar els seus estudis a l'Escola de Belles Arts de Iași, on estudia amb els pintors Gheorghe Popovici i Gheorghe Panaiteanu Bardasare. El 1902, va acabar els seus estudis a Iași, rebent una medalla de plata, i va marxar de Romania cap a París, buscant desenvolupar encara més les seves habilitats artístiques. A París, va estudiar a l'Académie Julian. Opera a lui: "Taran cu coasa"; "Cosasi descansindu-se" 1925.
El 1908, Ressu va tornar a Romania i es va interessar per les qüestions socials, contribuint amb dibuixos satírics a diverses publicacions, com Furnica, Facla i Adevărul. El mateix any, es va convertir en membre del Partit Socialdemòcrata de Romania (o, més aviat, del seu cercle de Bucarest supervivent, Unió Socialista de Romania, format al voltant del diari România Muncitoare). L'any 1910, les seves obres (paisatges i quadres de temàtica bucòlica) van ser presentades a l'exposició Joventut Artística. Ressu va inaugurar la seva primera exposició personal l'any 1914, a Bucarest. Va morir a Bucarest.

### Reconeixement

El 1917, juntament amb els pintors Nicolae Dărăscu, Ștefan Dimitrescu, Iosif Iser, Marius Bunescu i els escultors Dimitrie Paciurea, Cornel Medrea, Ion Jalea i Oscar Han, va fundar l'associació Art of Romania a Iași. Durant aquests anys, va desenvolupar encara més el seu estil com a paisatgista, i visitava sovint el camp a l'estiu per pintar retrats de pagesos que treballaven al camp i vistes dels pobles. També va pintar natures mortes, retrats de diverses personalitats i nus.
El 1921 es va convertir en el president de la Unió d'Artistes de Romania. El 1925, després d'una estada prolongada al poble de Ilovăț, comtat de Mehedinți, Ressu va acabar una de les seves pintures més conegudes, Ploughmen Resting, que actualment es troba al Museu d'Art de Iași.
A part de les seves activitats artístiques, Camil Ressu va ser professor a l'Acadèmia de Belles Arts de Bucarest fins al 1941. Des de 1950, va ser el president honorari de la Unió d'Artistes i professor a l'Institut d'Art Nicolae Grigorescu. El 1955, el règim comunista de Romania li va concedir el títol d'"Artista del Poble", i més tard es va convertir en membre de l'Acadèmia Romanesa.

## Referències

* Valori ale culturii nacionale: Camil Ressu: 130 ani de la naştere. amosnews.ro. 28 de gener de 2010
# Xerraire negre

El xerraire negre (Melanocichla lugubris) és un ocell de la família dels timàlids (Timaliidae) fins fa poc inclòs al gènere Garrulax.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos als turons de Malaca i Sumatra.

## Referències

* ↑ «Xerraire negre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Sclerophrys taiensis

Sclerophrys taiensis és una espècie de gripau de Costa d'Ivori, Sierra Leone i probablement a Liberia. Hi va ser descobert al parc nacional de Taï i descrit com Bufo taiensis el 2000 pels zoòlegs alemanys Mark-Oliver Rödel i Raffael Ernst.
El gènere va ser rebatejat Amietophrynus per Frost et allii el 2006 i finalment reclassificat dins del gènere dels Sclerophrys el 2016 per Ohler & Dubois. L'epít taiensis fa al·lusió al Parc nacional de Taï, on els primers exemplars es van trobar. Amb aquest nom és vol realçar el valor d'aquest parc, un dels més grans boscs primaris de l'Àfrica occidental.

## Descripció

És un gripau petit d'aspecte gruixut amb parotoides molt prominents. Destaquen les berrugues a les temples, coll i esquena amb una punta còrnia i espinosa. Les berrugues no estan clarament compostes, el costat ventral és negre amb taques blanques.

## Distribució

Se l'ha observat Parc Nacional Taï i al Bosc Gala de sud-oest de la Costat d'Ivori. Es podria estendre cap a l'adjacent Libèria.
Des del 2012 és classificat com a espècie en perill a la Llista Vermella de la UICN. Les principals amenaces són la pèrdua de massa forestal al sud-oest de la Costa d'Ivori deguda a l'extensió de les terres de conreu, la desforestació i la urbanització galopant.

## Referències

* 1 2 SSC Amphibian Specialist Group «Sclerophrys taiensis» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 03-06-2012. DOI: 10.2305/iucn.uk.2020-3.rlts.t54774a177149208.en.
* ↑ Rödel, Mark-Oliver; Ernst, Raffael «Bufo taiensis n. sp., eine neue Kröte aus dem Taï-Nationalpark, Elfenbeinküste» (en alemany). Herpetofauna, 22, 125, 2000, pàg. 9-16.
* ↑ Frost, Darrel R.; Grant, Taran; Faivovich, Julián; Bain, Raoul H.; Haas, Alexander «The amphibian tree of life.» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 297, 2006.
* ↑ Ohler, Annemarie; Dubois, Alain «The identity of the South African toad Sclerophrys capensis Tschudi, 1838 (Amphibia, Anura)» (en anglès). PeerJ, 4, 11-01-2016, pàg. e1553. DOI: 10.7717/peerj.1553. ISSN: 2167-8359. PMC: PMC4715445. PMID: 26788431.
* ↑ Rödel i Ernst, 2000, p. 11.
* ↑ Rödel i Ernst, 2000, p. 10.
* ↑ Frost, Darrel R. «Amietophrynus taiensis (Rödel and Ernst, 2000)». Amphibian Species of the World. American Museum of Natural History, 2022. [Consulta: 13 desembre 2022].
# Club Deportivo Mandiyú

* No s'ha de confondre amb Textil Mandiyú.
El Club Deportivo Mandiyú és un club de futbol argentí de la ciutat de Corrientes.

## Història

El club va ser fundat com a Club Deportivo Tipoiti el 14 de desembre de 1952, per treballadors de la fàbrica Tipoiti. Com la federació no acceptava noms comercials, el club canvià a Club Deportivo Mandiyú, que significa cotó en idioma guaraní. L'any 1995 el club fou dissolt, ocupant Huracán Corrientes el seu lloc.
El 1998 es formà un nou club amb el nom Deportivo Textil. Més tard afegí el mot Mandiyú al seu nom.
El 2010, tornà a néixer el Deportivo Mandiyú. El 2016 es fusionà amb el club Textil Mandiyú.

## Palmarès

* Primera B Nacional:
** 1987-88
* Torneo del Interior:
** 1985-86
* Liga Correntina:
** 1958, 1960, 1963, 1973, 1976, 1979, 1980, 1982, 1985, 1990

## Referències

* ↑ "Los dos Mandiyú de Corrientes", Diario Perfil, 2012-05-19
* ↑ "Deportivo Mandiyú ganó en su debut", at FútbolCorrentino website, May 2011
* ↑ Los dos Mandiyú de Corrientes, Noticias Cuatro Cuatro Dos

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2013-05-22 a Wayback Machine.
* Mandiyú Lokura
* Loco x Mandiyú
# Ed O'Brien

Edward John "Ed" O'Brien (Oxford, Anglaterra, 15 d'abril de 1968) és un músic i compositor britànic, conegut per ser guitarrista de la banda Radiohead. També fa les veus en directe i en algunes cançons dels primers tres discs de la banda. Paral·lelament és guitarrista del projecte musical 7 Worlds Collide.

## Biografia

Està casat amb Susan Kobrin, i tenen un fill Salvador (gener de 2004) i una filla, Oona (2006).
O'Brien va estudiar economia a la Universitat de Manchester.

## Carrera musical
### Radiohead

O'Brien utilitza una llarga col·lecció de pedals d'efectes per tal d'ajudar a generar diferents sonoritats. Inclús en cançons que no toca la guitarra, els seus pedals també hi són presents per crear altres alteracions com per exemple als teclats o el piano. Malgrat ser guitarrista, també és un consumat bateria però només ha contribuït tocant la bateria en "There There" en un concert. Dins Radiohead també realitza contribucions de composició, especialment en la creació de riffs o cançons instrumentals, i també ajuda en l'expansió de les idees creades per Yorke.

### Altres

Paral·lelament a la trajectòria de Radiohead, O'Brien ha col·laborat en diversos projectes alternatius. Va contribuir en la banda sonora de la sèrie de televisió dramàtica de la BBC Eureka Street abans de l'enregistrament de Kid A. Posteriorment també va col·laborar amb Asian Dub Foundation, on va participar tocant la guitarra en tres cançons "1000 Mirrors" (amb Sinéad O'Connor), "Blowback" i "Enemy of the Enemy".
Va enregistrar i anar de gira amb Neil Finn dins el projecte "7 Worlds Collide". Inicialment va tocar la guitarra i va afegir veus addicionals pel disc en directe homònim del 2001, i l'any 2009 va realitzar el mateix paper per l'àlbum The Sun Came Out, on a part va coescriure dues cançons.
Junt amb altres músics de bandes populars com Dave Rowntree de Blur, Billy Bragg, Jazzie B, Kate Nash, Nick Mason de Pink Floyd, KT Tunstall o Fran Healy de Travis, van fundar la Featured Artists Coalition i ell fou nomenat un dels directors fundacionals.

## Referències

* ↑ Youngs, Ian. «Music stars call for more power» (en anglès). BBC, 12-03-2009. [Consulta: 3 setembre 2013].
# Bergenfield

Bergenfield és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 25.611 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bergenfield tenia 26.247 habitants, 8.981 habitatges, i 6.753 famílies. La densitat de població era de 3.494,5 habitants/km².
Dels 8.981 habitatges en un 36,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,8% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 24,8% no eren unitats familiars. En el 20,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,92 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,41.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 13,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.172 $ i la renda mediana per família de 71.187 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.074 $ mentre que les dones 35.137 $. La renda per capita de la població era de 24.706 $. Aproximadament el 2,6% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bergenfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bergenfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Camil Visedo Moltó

Camil Visedo Moltó (Alcoi, 1876 - 1958) va ser un arqueòleg i paleontòleg valencià.
Va desenvolupar la seua carrera per la seua ciutat natal i voltants, tot considerat un pioner en els estudis arqueològics del sud del País Valencià.
En els anys 10 del segle xx, realitza diverses exploracions arqueològiques, i el 1920, rep l'autorització per excavar el jaciment de La Serreta, en el qual hi treballaria durant quinze campanyes, fins poc abans de la Guerra Civil. La seua bibliografia inclou al voltant de quaranta estudis locals.
Posteriorment, va donar la seua col·lecció arqueològica i paleontològica al Museu Arqueològic Municipal d'Alcoi, del qual Visedo Moltó va ser el seu creador i primer conservador (1945-1958). Més tard, el museu agafaria el seu nom com a denominació.

## Bibliografia

* Josep Maria Segura, "Camil Visedo i Moltó (1876-1958)" en La nissaga catalana del món clàssic, Barcelona, Auriga, 2011, p. 229-232
* «Camil Visedo Moltó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Museu Camil Visedo Arxivat 2010-02-13 a Wayback Machine.
# Xerraire pitestriat

El xerraire pitestriat (Garrulax merulinus) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc i matolls a l'Himàlaia de l'est de l'Índia a les muntanyes Khasi i Cachar, Mizoram, Manipur i Nagaland, oest i nord de Myanmar, sud-oest de la Xina a l'oest i sud-est de Yunnan, nord-oest de Tailàndia, nord de Laos i nord del Vietnam, al nord-oest de Tonquín.

## Referències

* ↑ «Xerraire pitestriat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Martine Dugrenier

Martine Dugrenier (Montreal, 12 de juny de 1979) és una esportista quebequesa que va competir en lluita estil lliure, guanyadora de sis medalles al Campionat Mundial de Lluita entre els anys 2005 i 2010.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu, ocupant el 5è lloc a Pequín 2008 i el mateix lloc a Londres 2012.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2005 | Budapest ( Hongria) | 2 | Lliure 67 kg |
| 2006 | Canton ( R.P. de la Xina) | 2 | Lliure 67 kg |
| 2007 | Bakú ( Azerbaidjan) | 2 | Lliure 67 kg |
| 2008 | Tòquio ( Japó) | 1 | Lliure 67 kg |
| 2009 | Herning ( Dinamarca) | 1 | Lliure 67 kg |
| 2010 | Moscou ( Rússia) | 1 | Lliure 67 kg |

## Referències

* ↑ «Martine Dugrenier» Arxivat 2012-10-10 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Martine Dugrenier» en Iat.uni-leipzig.de (anglès)
# Club Deportivo Maipú

El Club Deportivo Maipú és un club de futbol argentí de la ciutat de Maipú, a la província de Mendoza.

## Història

El club va ser fundat el 16 de desembre de 1927 com a resultat de la fusió dels clubs locals Sportivo Maipú i Pedal Club Maipú. Començà a competir oficialment a la Lliga de Mendoza i el 1933 ascendí a la Primera "A".
El 1953 assolí el seu primer títol regional sota la direcció de Raimundo Orsi, títol que repetí el 1958, també dirigit per Orsi. Els altres dos títols regionals arribaren el 1985 i el 2003.

## Estadi

El seu estadi va ser inaugurat el 8 de març de 1932 i té una capacitat per a 8000 espectadors i unes dimensions de 90 m de llargada per 52 d'amplada.

## Palmarès

* Campionat de Mendoza de futbol (Primera Divisió A) (4):
** 1953, 1958, 1985, 2003
* Campionat de Mendoza de futbol (Primera Divisió B) (4):
** 1933, 1982, 1993-1994, 1998
* Torneo Argentino B (1):
** 2007/2008 (Ascens al Torneo Argentino "A")

## Referències

* ↑ Sosa, Matías. «Todo lo que hay que saber del Deportivo Maipú» (en castellà). mendozapost.com, 07-04-2023. [Consulta: 30 abril 2023].
* 1 2 «Ocho décadas de grandeza cruzada». Diario Los Andes, 04-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ Suarez, José Félix. «Raimundo Orsi, "maestro de maestros”» (en castellà). losandes.com.ar, 10-09-2013. [Consulta: 30 abril 2023].

## Enllaços externs

* Web oficial del club Arxivat 2021-02-25 a Wayback Machine.
# Un autre homme, une autre chance

Un autre homme, une autre chance és una pel·lícula francesa dirigida per Claude Lelouch estrenada el 1977.

## Argument

Un autre homme, une autre chance de Claude Lelouch té lloc el 1870. Fugint de la guerra francoprussiana, Jeanne (Genevieve Bujold) i el seu xicot Francis (Francis Huster) s'escapen a l'oest americà. Les coses no van bé i aviat Jeanne es queda sola ocupant-se de la seva criatura. Mentrestant, el veterinari Jimmy (James Caan), un absolut desconegut per Bujold, aporta la seva porció d'afliccions, com ara la violació i assassinat de la seva muller. Inevitablement, Caan i Bujold s'enamoren. Ja havent patit la mort d'Huster, Jeanne intenta dissuadir Jimmy de la seva recerca individual dels assassins de la seva muller. Aquest conflicte de personatges determina el resultat de les escenes finals de la pel·lícula.

## Repartiment

* James Caan: David Williams
* Geneviève Bujold: Jeanne Leroy
* Francis Huster: Francis Leroy
* Jennifer Warren: Mary
* Susan Tyrrell: Alice
* Rossie Harris: Simon
* Linda Lee Lyons: Sarah
* Jacques Villeret
* Fred Stuthman: el pare de Mary
* Diana Douglas: la mare de Mary
* Michael Berryman
* William S. Bartmann
* Dominic Barto
* Richard Farnsworth: el cotxer de la diligència
* George Flaherty
* Bernard Behrens: Springfield
* Christopher Lloyd: Jesse James
* Jacques Higelin: el cantant del carrer

## Al voltant de la pel·lícula

* La pel·lícula va ser distribuïda a molts països, entre els quals:
** França, Un autre homme, une autre chance, 28 de setembre de 1977
** Alemanya, Ein anderer Mann, eine andere Frau, 28 d'octubre de 1977
** EUA, Another Man, Another Chance, 23 de novembre de 1977
** Finlàndia, Uusi mies, uusi elämä, 14 de juliol de 1978
** Hongria, Egy másik férfi és egy másik nõ, 26 de juny de 1980
* A Alemanya Occidental i Finlàndia va ser prohibida a menors de 16 anys.

## Critica

Tot i una direcció excel·lent, amb alguna troballa argumental interessant i innovadora, la tensió no és correcta, cada esdeveniment és anunciat, sense sorpreses

## Referències

* ↑ MASLIN, JANET. New York Times. Another Man, Another Chance (en anglès). New York Times.
* ↑ allocine. Un autre homme, une autre chance (en anglès). allocine.
* ↑ Informació sobra data d'estrena (en anglès).
* ↑ Fiches du Cinéma, 01-05-1977.
# Crossocheilus latius

Crossocheilus latius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia, Bangladesh, Myanmar i la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* ↑ Institute of Hydrobiology, Academia Sinica, Shanghai Natural Museum and Ministry of Agriculture of China, 1993. The freshwater fishes of China in coloured illustrations. Vol. 3 Institute of Hydrobiology, Academia Sinica and Shanghai Natural Museum and Ministry of Agriculture of China. 166p.
* ↑ Oo, W., 2002. Inland fisheries of the Union of Myanmar. A T. Petr i D.B. Swar (eds.) Cold Water Fisheries in the Trans-Himalayan Countries. FAO Fish. Tech. Pap. 431.
* ↑ Rahman, A.K.A., 1989. Freshwater fishes of Bangladesh. Zoological Society of Bangladesh. Department of Zoology, University of Dhaka. 364 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.