OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Unió Siciliana Cristiana Social

Unió Siciliana Cristiana Social (USCS) era un partit polític, d'inspiració catòlica, fundat a Sicília el 8 de novembre de 1958 per un grup de parlamentaris regionals dissidents de la Democràcia Cristiana Italiana dirigits per Silvio Milazzo.
El 23 d'octubre de 1958 Silvio Milazzo, diputat regional de la DCI, fou elegit president de la regió per l'Assemblea Regional Siciliana amb el vot d'una part dels democristians, comunistes, socialistes, monàrquics i missins, en contraposició a Barbaro Del Giudice, candidat oficial democristià. El 31 d'octubre Milazzo constituí una junta formada per les forces polítiques que l'havien elegit, és a dir PCI i MSI.
Convocat a Roma pel consell del partit per a disculpar-se, Milazzo rebutjà demanar disculpes i en fou expulsat; en pocs dies va formar la USCS; això fou el primer exemple del trencament de la unitat política dels democristians. Aquest fenomen és conegut com a Milazzisme.
L'operació Milazzo oferí la possibilitat als democristians de Sicília, en nom dels interessos superiors superiori dels sicilians, possibilità la unitat de dretes i esquerres, que havien estat marginades políticament per la democràcia cristiana.
A les eleccions regionals de Sicília de 1959 l'USCS va obtenir el 10,6% dels vots i 10 escons (sobre 90), però la DCI, malgrat l'escissió, va mantenir inalterable el seu percentatge de vots (38,6%). Milazzo formà dos breus governs més, però en ells no hi va entrar el MSI. Va rebre suport no sols de part de l'esquerra, sinó també de Sicindustria, dirigida aleshores per Domenico La Cavera, considerat exponent de la màfia. Ideòlegs d'aquella època foren Ludovico Corrao i el diputat nacional Francesco Pignatone.
L'experiment de Milazzo entrà en crisi al començament de 1960, quan un dels seus dirigents, Benedetto Majorana della Nicchiara, fou convençut per la DCI d'acceptar el càrrec de president de la Regió, càrrec ocupat per Milazzo, qui el 1962 va dimitir com a diputat regional.
A les eleccions regionals de Sicília de 1963 l'USCS patí una severa derrota (0,8% dels vots i cap escó) i al cap de poc es va dissoldre.
# Unió Sindical de Treballadors i Treballadores de l’Ensenyament de Catalunya - Federació Sindical de l'Ensenyament de Catalunya

Unió Sindical de Treballadors i Treballadores de l’Ensenyament de Catalunya - Federació Sindical de l'Ensenyament de Catalunya (USTEC·STEs) és un sindicat català del sector de l'ensenyament, part cofundadora de la Intersindical Alternativa de Catalunya (IAC) el 1997.
En el seu programa advoca per "un model d'ensenyament públic, de qualitat, democràtic, laic". Va ser molt crítica amb la LEC (aprovada el 2009), i recentment s'ha mostrat contrària a la sentència del TSJC que establia que el castellà també ha de ser llengua vehicular dins l'ensenyament català. L'actual portaveu és Iolanda Segura Corrales.

## Referències

* ↑ Arxivat 2010-09-29 a Wayback Machine. Avui (14-6-2010)
* ↑ Ara (2-9-2011)
* ↑ Comunicat d'USTEC·STEs (IAC)

## Enllaços externs

* Unió Sindical de Treballadors i Treballadores de l’Ensenyament de Catalunya - Federació Sindical de l'Ensenyament de Catalunya - Lloc web oficial
# Divisió de Saharanpur

La divisió de Saharanpur és una entitat administrativa d'Uttar Pradesh amb capital a Saharanpur. Té una superfície de 7.868 km² i una població de 6.438.813 habitants (al cens del 2001). La divisió de Saharanpur es va formar l'abril de 1997 separada de la divisió de Meerut. Va quedar constituïda pels dos districtes més als nord de la divisió: Districte de Saharanpur i Districte de Muzaffarnagar

## Enllaços externs

* Divisió de Saharanpur - Lloc web oficial
# Ullastres

«Ullastres o els Ullastres» té aquests significats:
* Els Ullastres (Conca de Barberà), muntanya de la comarca de la Conca de Barberà.
* Els Ullastres (cap de Sant Sebastià), cims submarins a uns 500 m al sud del cap de Sant Sebastià, a la vora de Llafranc
* Ullastres plural d'ullastre, olivera assilvestrada
* Alberto Ullastres Calvo (Madrid, 1914- 2001), economista i polític espanyol, ministre de Comerç i primer representant d'Espanya davant les Comunitats Europees durant el franquisme
* Balneari Ullastres, primer balneari que, després del descobriment de les aigües mineromedicinals, hi va haver a Tona (Osona)
# Valis

Els valis (en llatí: Valii o Vali, en grec antic Οὑάλοι) eren un poble de la Sarmàcia asiàtica, que vivia entre el Caucas i el riu Volga segons diu Plini el Vell. També menciona aquest poble Claudi Ptolemeu.

## Referències

* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, VI, 7
* ↑ Smith, William (ed.). «Vali». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 agost 2021].
# Uelitz

Uelitz és un municipi a l'estat alemany de Mecklemburg-Pomerània Occidental a l'amt o la mancomunitat de Ludwigslust-Land.
A la fi del 2013 comptava amb 427 inhabitants. a una superfície de 15,04 quilòmetres quadrats, i és regat pel Kraaker Mühlenbach i l'Streubach.
El 1218, es menciona el poble d'Uelitz a una acta a la qual els comtes de Schwerin el venen al monestir de les monges cistercenques de Reinfeld de Holstein. Eren un poble típic del Mecklemburg: dotze masies a l'entorn de l'església, una estructura que encara avui es reconeix al mapa. Després de la reforma protestant, el poble escau als Ducs de Mecklemburg.
Durant el Tercer Reich (1934-1945) hi havia un dipòsit de munició sobre una superfície de més de cinc-cents hectàrees, un dels més grans del reich, s'hi ocupaven entre sis-centes i huit-centes persones, dels quals molts presoners de guerra. S'hi fabricava munició per a mines terrestres i la defensa antiaèria. El dipòsit va ser desmantellat després de la guerra però l'emplaçament encara no va ser despol·luït.
L'estructura tradicional de les masies es va trencar quan després de la segona guerra mundial, durant la República Democràtica Alemanya (RDA) l'agricultura va ser col·lectivitzada i tota l'activitat es va concentrar en una cooperativa de producció agrícola (LPG). Després de la reunificació d'Alemanya, la LPG va ser abrogada i els edificis obsolets van ser enderrocades.

## Llocs d'interés

* L'església construïda del 1745 al 1754, en estil barroc. El campaner conté una campana de l'edat mitjana, una de les més antigues conservades a l'estat de Mecklemburg. Es destaca la pintura barroca policroma del sostre.
* La rectoria: una casa d'entramat de fusta del 1786

## Referències

* ↑ Statistisches Bundesamt – Gemeinden in Deutschland nach Bevölkerung am 31.12.2013
* ↑ Gemeinde Uelitz (en alemany). Nordhorn: BVB-Verlagsgesellschaft mbH, 2012 [Consulta: 17 maig 2015].
* ↑ «Luftwaffenmunitionsanstalt (Muna) Pulverhof 7/XI: Eine Rüstungsaltlast in Westmecklenburg» (en alemany). Beitrag zur Tagung zur Regionalgeschichte, 07-06-2013.
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Uelitz
# Uelikuḫi

Uelikuḫi, Velikuḫi, Uelikuni o Welikuhi fou una regió propera a l'extrem meridional del Llac Sevan conquerida pel rei d'Urartu Sarduri II (753-735 aC) quan n'era rei Murinu. El Castell de Berdi Glukh és l'única fortalesa de la regió que es pot atribuir amb certesa als urartians.
Reis:

## Referències

* ↑ Adontz, 1946, p. 187.
* 1 2 «The Proceedings of the Symposium held in Munich 12-14 October 2007 — Tagungsbericht des Münchner Symposiums 12. 14. Oktober 2007» (en anglès), 2020. [Consulta: 9 setembre 2021].
* ↑ «Report on the 2001 study season of the Bronze Age levels at Iasos (SW Turkey)» (en anglès). Studi Micenei ed Egeo-Anatolici, 43, 2, 2001, pàg. 269–323.

## Bibliografia

* Adontz, N. Histoire d'Arménie. Les origines du Xe siècle au VIe (Av. J. C.). (en francès). Unió General Benevolent d'Armènia.
# El Prat (l'Estany)

El Prat és un paratge de camps de conreu del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès.
Està situat a la part central del terme municipal, al sud-est del nucli urbà de l'Estany. És una part de l'antic estany de l'Estany, a la dreta del Rec de les Nogueres i al peu del vessant de ponent del Serrat de l'Horabona. És al nord del Camp de les Pedres i al sud del Camp de Sant Pere.

## Enllaços externs

* El Prat en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Prat (Oristà)

El Prat és una masia d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de notables dimensions, formada per planta baixa i dos pisos, amb una coberta de teulada a dues vessant que desaigua a la façana principal.
Actualment reformada, l'entrada és realitza per la façana lateral dreta de la casa, davant de la qual hi ha pou encerclat per una barana de pedra artificial.
L'antiga façana principal està centrada per un portal adovellat i amb algunes finestres que conserven els montants i les llindes de pedra tallada, d'altres han estat reformades.
Hi han unes corts amb volta de canó on antigament hi havia el celler.

## Història

Per documents que es conserven a la casa sabem que és documentada a partir del 1700. En un font pròxima hi ha inscrita la data de 1704.
Antigament fou un hostatge prop de l'antic camí ral de Cardona a Vic i els seus dispenssers eren els que efectuaven l'abast de la sal entre les dues ciutats.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «El Prat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Varfoloméievka (estació)

* Per a altres significats, vegeu «Varfoloméievka».
Varfoloméievka (en rus: Варфоломеевка) és un poble (un possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 1.286 habitants. Està a la vora de l'estació homònima i prop del poble de Varfoloméievka.

## Referències

* ↑ Законодательное Собрание Приморского края. Закон Приморского края № 161-КЗ от 14 ноября 2001 г «Об административно-территориальном устройстве Приморского края», в ред. № 148-КЗ от 8 ноября 2007 г.
# Van arribar a Cordura

Van arribar a Cordura (títol original en anglès: They came to Cordura) és una pel·lícula dels Estats Units dirigida per Robert Rossen, estrenada el 1959. Ha estat doblada al català.

## Argument

Finals de 1916, tenen lloc escaramusses a la frontera mexicana entre l'exèrcit americà i grups de revolucionaris. En vigílies de l'entrada en guerra a Europa, el major Thorn (Gary Cooper) té per a missió distingir, sobre el terreny, cinc soldats per a la seva valentia al combat. El coronel Rogers (Robert Keith) sap que Thorn ha fet figa en una batalla, però vol ajudar-lo a redimir-se. Una vegada els cinc homes escollits, Thorn els ha de portar per rebre la medalla d'or del Congrés, en companyia d'una americana (Rita Hayworth) acusada d'ajuda als mexicans. En el transcurs del seu llarg camí, els herois ensenyaran una altra cara, mentre Thorn tracta de portar la seva missió sense fallar aquesta vegada.

## Repartiment

* Gary Cooper: major Thomas Thorn
* Rita Hayworth: Adelaide Geary
* Van Heflin: sergent John Chawk
* Tab Hunter: tinent William Fowler
* Richard Conte: caporal Milo Trubee
* Michael Callan: 2a classe Andrew Hetherington
* Dick York: 2a classe Renziehausen
* Robert Keith: coronel Rogers
* Carlos Romero: Arreaga
* James Bannon: capità Paltz
* Edward Platt: coronel DeRose
* Maurice Jara: federal mexicain
* Sam Buffington: M. Kinglake, corresponsal del Nova York World
* Arthur Hanson: M. Dyson, corresponsal del Sun

## Critiques

| « | Western que decep una mica ja que Rossen és massa intel·ligent per acceptar les regles del gènere, i la pel·lícula en pateix. | » |
| « | Després d'un excel·lent tros de valentia - l'atac del ranxo - la pel·lícula situa cada personatge del petit grup respecte a les preguntes del valor i de la covardia. Cada rèplica, cada reacció, cada incident és allà per aprofundir aquest problema sense negligir res d'una progressió dramàtica constant que ateny, en l'última escena, una intensitat extraordinària. | » |
| « | Rossen no va aprofitar al màxim la qualitat del seu repartiment en aquest interessant western d'honors perduts. No obstant això, té el seu encant. | » |

## Referències

* ↑ esadir.cat. [esadir.cat/filmoteca/fitxa/node/Van_arribar_a_Cordura Van arribar a Cordura]. esadir.cat.
* ↑ «They came to Cordura». The New York Times.
* ↑ Jean Tulard, Guide des films, edicions Robert Laffont, 1990
* ↑ Répertoire general des films 1960, edició Penser-Vrai, Número 691, 3r trimestre 1960
* ↑ Fernando Morales, El País
# Vardaman

Vardaman és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 1.065 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vardaman tenia 1.065 habitants, 426 habitatges, i 276 famílies. La densitat de població era de 302,4 habitants per km².
Dels 426 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,3% hi vivien parelles casades, en un 18,3% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.518 $ i la renda mediana per família de 29.205 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 17.750 $. La renda per capita de la població era de 13.530 $. Entorn del 22% de les famílies i el 24,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vardaman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vardaman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vardan III Dadiani

Vardan III Dadiani fou mtavari de Mingrèlia cap a la meitat del segle xiii succeint al seu pare Serghil Dadiani. Va morir després del 1250 i el va succeir el seu germà Tsotne Dadiani.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..
* Genealogia
# Venus de Petrkovice

La Venus de Petrkovice o Venus de Landek és una petita estatueta de 4,6 cm d'alt tallada en hematita negra que representa un tors femení. La figura té d'una antiguitat aproximada de 23.000 anys, per la qual cosa s'emmarca en el període gravetià.
La trobaren al 1953 en l'emplaçament d'un campament de caçadors de mamuts al pujol de Landek, a Petrkovice, un districte dels suburbis del nord d'Ostrava prop de l'Òder (Silèsia, República Txeca). Al mateix indret s'han trobat proves de l'ús de carbó en aquella època. Landek conté una de les vetes de carbó més rendible d'Europa. Aquest carbó dona prosperitat a Ostrava.
Es diferencia d'altres Venus paleolítiques en dos trets:
* L'hematita negra s'utilitzà molt poc, perquè era difícil de treballar.
* La Venus és molt prima i les seues formes recorden l'art cubista.
L'original es troba a Brno en l'Institut d'Arqueologia de l'Acadèmia de Ciències. També s'han trobat altres Venus prehistòriques a la zona, com la de Dolní Věstonice, la de Willendorf, la de Galgenberg i la de Moravany.
La figureta, tallada en mineral de ferro (hematita), fa 4,5 x 1,5 x 1,4 cm i representa el tors d'una dona. Excepcionalment, l'absència del cap sembla intencional. També, a diferència d'altres venus prehistòriques, mostra una dona jove i esvelta amb pits petits.

## Vegeu també

* Paleolític
* Art paleolític
* Paleolític superior
* Gravetià

## Referències

* ↑ Delporte, H. (1993) - L'image de la femme dans l'art préhistorique, Éd. Picard, 287 p.
* ↑ Valoch, K. (1988) - « Petrkovice, Ostrava-Petrkovice, district d'Ostrava, Moravie, Rép. tchèque », in: Dictionnaire de la Préhistoire, Leroi-Gourhan, A., (Éd.), PUF, p. 862.
# Verein für Rasensport Wormatia 08 Worms

El VfR Wormatia 08 Worms, nom complet, Verein für Rasensport Wormatia 08 Worms e. V., és un club de futbol alemany de la ciutat de Worms, a Renània-Palatinat.
El tradicional club va jugar principalment a la primera divisió fins al 1963 i va ser un dels membres fundadors de la 2. Bundesliga en 1974.

## Palmarès

* Sense títols destacats

## Enllaços externs

* Verein für Rasensport Wormatia 08 Worms - Lloc web oficial
# Herba fetgera

«Herba fetgera» té aquests significats:
* Herba fetgera o Anemone hepatica, planta perenne de la família de les ranunculàcies en boscs generalment caducifolis
* Herba fetgera o Lepidium latifolium, espècie de planta perenne pertanyent a la família Brassicaceae
* Herba fetgera o Artemisia campestris, espècie de planta herbàcia perenne de la família de les asteràcies que creix en llocs oberts o sòls sorrencs secs de la regió boreal
* Herba fetgera o Alyssum maritimum
* Herba fetgera o Chelidonium majus
* Herba fetgera o Xanthium spinosum, mala herba de la família de les asteràcies i al gènere Xanthium
# Josep Maria Piñol i Font

Josep Maria Piñol i Font (Barcelona, 9 de setembre de 1923 - Barcelona, 23 d'agost de 1996) fou un escriptor i historiador català.
Va néixer a Barcelona en una família d'industrials de Granollers, que van veure reduït el seu patrimoni amb la guerra europea. Va estudiar als Jesuïtes de Barcelona i posteriorment cursà estudis de comerç. En la postguerra s'incorporà uns anys a Unió Democràtica de Catalunya (fins a l'any 1962). Es casa amb Maria Dolors Vila-Abadal.
L'any 1958 fundà l'Editorial Estela amb uns amics per difondre el pensament pontifici i l'esperit de renovació eclesial, sobretot a través d'escriptors i grups catòlics francesos.
Fou detingut en un acte en honor del Dr. Jordi Rubió a la facultat de dret i també en una reunió a casa d'Alfons Comin des d'on ingressa a la presó Model. L'impacte de Caputxinada (1966), fou decisiu i va fundar el Secretariat d'Apostolat Laical (SAL), com a òrgan de reflexió i coordinació de certs sectors del laïcat.
Tornà a Barcelona l'any 1978 i es reincorporà com a president de Franciscàlia.

## Referències

* ↑ «Josep M. Piñol i Font». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 abril 2016].
* ↑ «Editorial Estela». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 abril 2016].
* ↑ Crexell, Joan. La "manifestació" de capellans de 1966. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1992, p. 30. ISBN 84-7826-364-0.
* ↑ «Franscicalià». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 abril 2016].
# Luci Porci Licí (cònsol)

Luci Porci Licí (en llatí Lucius Porcius Licinus) va ser un magistrat romà fill de Lucius Porcius Licinus. Formava part de la gens Pòrcia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser pretor l'any 193 aC i va rebre l'illa de Sardenya com a província. Va aspirar al consolat i es va presentar a diversos comicis. Derrotat algunes vegades, a la llarga va obtenir el càrrec el 184 aC, quan va tenir com a col·lega a Publi Claudi Pulcre i junts van fer la guerra als lígurs.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/795?rgn=full+text;view=image;q1=Li+cinus%2C+Po+rciusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 785. ]
# Karl Heinz Rechinger

Karl Heinz Rechinger (Viena, 16 d'octubre de 1906 - 30 de desembre de 1998) va ser un botànic, pteridòleg, i algòleg austríac.

## Biografia

Va començar la seva carrera científica com a assistent de Richard von Wettstein. A partir de l'any 1929 exerceix en el departament de Botànica del Museu d'Història Natural de Viena. Entre 1956 i 1957 serà Professor Visitant a Bagdad, on va fundar un herbari. i de 1963 a 1971 fou el director del Museu d'Història Natural. Es va especialitzar emfàticament en la flora de Pèrsia.

## Algunes publicacions

* 1930. Beitrag zur Kenntnis der Pilz-Flora von Aussee
* 1943. Flora Aegaea

### Llibres

* Hegi, G, HJ Conert, EJ Jäger, JW Kadereit, KH Rechinger. 1997. Illustrierte Flora von Mitteleuropa, 7 vols. en Tl.-Bdn. o. Lieferungen, vol. 3/2, Angiospermae: Dicotyledones 1 (Gebundene Ausgabe). Ed. Blackwell Wissenschafts-Verlag; 2ª ed. vollst. neubearb. A. 1264 pàg. ISBN 3-8263-2859-0
* Rechinger, KH, G Hegi. 1969. Illustrierte Flora von Mittel-Europa. Tom. 3. Teilbd. 2. Lfg. 6. Caryophyllaceae (T. 3). Ed. Hanser; 2 ed. völlig neu bearb. Aufl. 433 pàg.
* Rechinger, KH, P Aellen. 1964. Flora of lowland l'Iraq. Ed. Cramer. 746 pàg.
* Rechinger, KH, G Hegi. 1961. Illustrierte Flora von Mittel-Europa. Tom 3. Teilbd. 2. Lfg 4. [Chenopodiaceen, Melden. T. 3 / Bearb. von Paul Aellen.]. Ed. Hanser; 2 ed. 433 pàg.
* Rechinger, KH, G Hegi. 1958. Illustrierte Flora von Mittel-Europa. Bd. 3. Dicotyledones T. 1. Neubearb. o. hrsg. von Karl-Heinz Rechinger unter Mitarb. von ... Taf. von Walter Opp. Ed. Hanser; 2 ed., völlig neubearb. Aufl. 452 pàg.
* Phytogeographia Aegaea. 1953

## Honors
### Epònims
#### Gèneres de fungi

* Rechingerella
* Rechingeria
* Rechingeriella

#### Espècies de rèptils

* Elaphe rechingeri
* Eirenis rechingeri

## Referències

* ↑ Biodiversity Heritage Library
* ↑ The Eponym Dictionary of Rèptils
* ↑ JSTOR Global Plants
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* (alemany) H. Riedl, Karl-Heinz Rechinger. zum 65. Geburtstag, 1971;
* (anglès) Hans Walter Lack, Karl-Heinz Rechinger. A Grand Old Man in Botany, in: Plant Systematics and Evolution, vol. 155, 1–4, mars 1987, p. 7–14. doi:10.1007/BF00936282
* (anglès) Hans Walter Lack, Karl Heinz Rechinger - a life for botany, in: Flora Mediterranea, vol. 10, 2000, p. 11−64;
* (alemany) Ernst Vitek: Karl Heinz Rechinger (1906 - 1998), in: Ann. Naturhist. Mus. Wien, Band 101 B, p. 7–12, décembre 1999.
# Canari (peix)

El canari o tord roquer (Symphodus mediterraneus) és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir els 18 cm de longitud total.
* Color general rosat o groc vermellós amb ratlles longitudinals més fosques i una taca negra a la base de les pectorals i a la part alta del peduncle caudal.
* Els mascles tenen ratlles blaves vistoses al ventre.

## Hàbitat

Viu solitari entre prats d'algues.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Portugal (incloent-hi les Açores i Madeira) fins al nord del Marroc. També a la Mediterrània.

## Referències

* 1 2 «Canari (peix)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ FishBase (anglès)
Viccionari
# Adgandestri

Adgandestri (en llatí Adgandestrius) era un cap del poble germànic dels cats que es va oferir als romans per assassinar Armini i va demanar que li enviessin verí. Però Tiberi va rebutjar col·laborar en aquest crim, segons diu Tàcit als Annals.

## Referències

* ↑ P. C. Tàcit, 1930.
* ↑ Smith, William (ed.). «Adgandestrius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 3 març 2021].

## Bibliografia

* P. C. Tàcit. Annals. Volum I: Llibres I-II. Fundació Bernat Metge, 1930. ISBN 9788472259249.