OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gracemont

Gracemont és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 336 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gracemont tenia 336 habitants, 143 habitatges, i 90 famílies. La densitat de població era de 864,9 habitants per km².
Dels 143 habitatges en un 30,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,7% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 36,4% no eren unitats familiars. En el 35% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.875 $ i la renda mediana per família de 34.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.792 $ mentre que les dones 18.000 $. La renda per capita de la població era de 13.026 $. Entorn del 14,9% de les famílies i el 19,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gracemont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gracemont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Governació d'Abyan

Abyan (أبين) és una governació o divisió administrativa del Iemen. La capital és Zinjibar. La població és de 415.271 habitants (2004) i la superfície de 16.450 km².

## Història

Abyan o Ibyan fou un antic districte (mikhlaf) a la regió del Wadi Bana que incloïa diversos castells i el port marítim d'Aden el nom de la qual fou Aden Abyan.
La part occidental del soldanat de Fadli fins a Aden és pròpiament la regió d'Abyan; és un terreny fèrtil i pla, amb població sedentària; la regió s'acaba on comencen les muntanyes i la població és sovint nòmada. Les valls principals són el Wadi Bana i el Wadi Hasan. L'economia està basada en el cotó; també es produeixen fruites i llegums que es consumeixen principalment a Aden; també hi ha producció de cereals. La pesca és una activitat principal a les zones de la costa entre Aden i Zinjibar, principal ciutat de la regió després d'Aden.
Una petita localitat modernament abandonada, situada a 18 km al nord-est d'Aden portava també aquest nom; la seva fama deriva del fet que hi va néixer el poeta Abu Bakr ben al-Adib al-Idi (+1353).
La regió natural d'Abyan fou part del soldanat de Fadli. Darrerament i fou activa l'organització armada Exèrcit Islàmic d'Aden-Abyan considerada propera a Al-Qaeda, la qual porta l'antic nom de la ciutat d'Aden (que abans de ser possessió britànica es deia Aden-Abyan) la principal de la regió d'Abyan però fora de la governació. La seva base inicial fou Aden, la governació d'Abyan i la governació de Shebewa (Shabwah) però vers el 2000 havia traslladat el seu lloc principal d'operacions a la governació d'Al-Jawf. El dissabte 29 de maig de 2011 es va informar de diversos combats a Zinjibar i rodalia i els guerrillers van prendre el control de la ciutat superant 12 controls militars iemenites que impedien l'accés, ocupant el palau, edificis del govern i la fàbrica de municions. L'endemà fou proclamat l'Emirat Islàmic d'Abyan. El 29 de juliol de 2011 s'informava que una bona part de la governació ja estava en mans dels guerrillers que havien rebutjat atacs governamentals per desallotjar-los de les seves posicions

## Referències

* ↑ La Vanguardia 30 de juliol de 2011

## Vegeu també

* Al-Hasma.
# Gran Premi Ringerike

El Gran Premi Ringerike és una competició ciclista d'un sol dia que es disputa anualment al voltant de Ringerike (Noruega). Creat el 1975, de 1990 a 2010 va ser una cursa per etapes. Quan es va crear l'actual Volta a Noruega, va tornar a ser una competició d'un sol dia. Forma part de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1975 | Tom Martin Biseth | | |
| 1976 | Jon Rangfred Hanssen | | |
| 1977 | Stein Bråthen | | |
| 1978 | Arne Klavenes | | |
| 1979 | Dag Erik Pedersen | | |
| 1980 | Stein Bråthen | | |
| 1981 | Dag Erik Pedersen | | |
| 1982 | Terje Gjengaar | | |
| 1983 | Dag Otto Lauritzen | | |
| 1984 | Torjus Larsen | | |
| 1985 | Torjus Larsen | | |
| 1986 | Atle Pedersen | | |
| 1987 | Olaf Lurvik | | |
| 1988 | No disputat |
| 1989 | Jan Eirik Fjotland | | |
| 1990 | Dag Erik Pedersen | | |
| 1991 | Dag Otto Lauritzen | | |
| 1992 | Dag Otto Lauritzen | | |
| 1993 | Ole Sigurd Simensen | | |
| 1994 | Steffen Kjærgaard | | |
| 1995 | Ole Sigurd Simensen | | |
| 1996 | Ole Sigurd Simensen | | |
| 1997 | Ole Sigurd Simensen | | |
| 1998 | Bo André Namtvedt | | |
| 1999 | Thor Hushovd | Erlend Engelsvoll | Michael Andersson |
| 2000 | Arkadiusz Wojtas | Thor Hushovd | Chris Wherry |
| 2001 | Enrico Poitschke | Kazimierz Stafiej | Cédric Celarier |
| 2002 | Mads Kaggestad | Gabriel Rasch | Gustav Erik Larsson |
| 2003 | Jonas Holmkvist | Mads Kaggestad | Luke Roberts |
| 2004 | Kimmo Kananen | Simon Gerrans | Gabriel Rasch |
| 2005 | Are Hunsager Andresen | James Lewis Perry | Gunnar Eidsheim |
| 2006 | Gabriel Rasch | Maint Berkenbosch | Fredrik Ericsson |
| 2007 | Edvald Boasson Hagen | Viktor Renäng | Gabriel Rasch |
| 2008 | Fredrik Ericsson | Serguei Firsànov | Johnny Hoogerland |
| 2009 | Serguei Firsànov | Joost van Leijen | Fredrik Ericsson |
| 2010 | Christer Rake | Serguei Firsànov | Christoph Pfingsten |
| 2011 | Gabriel Rasch | Michael Rasmussen | Bjørn Tore Hoem Nilsen |
| 2012 | Michael Rasmussen | Kristoffer Skjerping | Sondre Holst Enger |
| 2013 | Reidar Borgersen | Michael Olsson | Sondre Holst Enger |
| 2014 | Magnus Cort Nielsen | Sven Erik Bystrøm | Kristoffer Skjerping |
| 2015 | Asbjørn Kragh Andersen | Søren Kragh Andersen | Odd Christian Eiking |
| 2016 | Trond Trondsen | Krister Hagen | Marcus Fåglum Karlsson |
| 2017 | Rasmus Guldhammer | Carl Fredrik Hagen | Troels Vinther |
| 2018 | Syver Wærsted | Alexander Kamp | Stan Dewulf |
| 2019 | Kristoffer Skjerping | Jeppe Aaskov | Sindre Lunke |
| 2020-21 | suspesa per la covid-19 | suspesa per la covid-19 | suspesa per la covid-19 |
| 2022 | Sakarias Koller Løland | Andreas Stokbro | Ludvik Holstad |
| 2023 | Jack Rootkin-Gray | Magnus Bak Klaris | Rasmus Bøgh Wallin |
| 2024 | Idar Andersen | Henrik Fjellheim | Anton Stensby |

## Referències

* ↑ «Ringerike G.P (Nor) - Cat.1.2». [Consulta: 26 juny 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès a museociclismo.it Arxivat 2013-10-21 a Wayback Machine.
* Palmarès a cqranking.com
* Web oficial (noruec)
# Grua coronada negra

La grua coronada negra o grua coronada de coll negre (Balearica pavonina) és una espècie d'ocell de la família dels grúids (Gruidae) que habita aiguamolls i praderies humides africanes, des del sud de Mauritània, Senegal, Gàmbia i Guinea Bissau, cap a l'est, a través de la zona del Llac Txad, fins a Etiòpia i Eritrea. Tot i el nom de Balearica, no hi ha cap indici que aquesta espècie hagi estat mai a les Balears.

## Referències

* ↑ Grua coronada negra al Diccionari dels Ocells del món
* ↑ Grua coronada de coll negre a CERCATERM Rev. 14/02/2012
* ↑ «El misterio de las grullas insulares». Diario de Ibiza, 28-12-2019 [Consulta: 29 agost 2020].
# Grua carunculada

La grua carunculada (Bugeranus carunculata) és una espècie d'ocell de la família dels grúids (Gruidae) i únic del gènere Bugeranus, si bé és sovint inclòs al gènere Grus. Habita pantans i canyars d'Àfrica oriental i Meridional, a Etiòpia, República Democràtica del Congo, Zàmbia, Malawi, sud-oest de Tanzània, sud-est d'Angola, nord-est de Namíbia, nord de Botswana, Zimbàbue, Moçambic i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Grua carunculada a CERCATERM Rev. 14/02/2012
* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.2). doi : 10.14344/IOC.ML.7.2.
# Habitatge al passeig de Catalunya, 46 (Aiguafreda)

L'edifici situat al Passeig de Catalunya, 46 és una obra del municipi d'Aiguafreda (Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció :)

És una casa aïllada situada en una zona de ciutat-jardí. Consta de planta baixa i golfes. La teulada és a doble vessant, de gran pendent, amb teula plana i coronada per un floró a l'inici del carener al cos que sobresurt. Hi ha diferents obertures a l'exterior encapçalades per guardapols, a l'acabament dels quals hi ha motius decoratius. Cal destacar a la part davantera una balustrada que acompanya l'escala d'accés a la casa. Tot l'edifici és aixecat sobre un gran sòcol.

## Referències

* 1 2 «Passeig de Catalunya, 46». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Guégon

Guégon (en bretó Gwegon, en gal·ló Djégon) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 2.396 habitants. A l'inici del curs 2007 el 35,5% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.140 | 2.298 | 2.276 | 2.334 | 2.334 | 2.395 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Joseph Samson | Divers droite |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Haleiwa

Haleiwa és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 2.225 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Haleiwa tenia 2.225 habitants, 770 habitatges, i 526 famílies La densitat de població era de 470,31 habitants per km².
Dels 770 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,7% hi vivien parelles casades, en un 14,4% dones solteres, i en un 31,7% no eren unitats familiars. En el 24,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,88 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 64 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36,5 anys. Per cada 100 dones hi havia 103,57 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.643 $ i la renda mediana per família de 48.553 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.750 $ mentre que les dones 25.163 $. La renda per capita de la població era de 16.504 $. Aproximadament el 15,0% de les famílies i el 17,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Haleiwa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Haleiwa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Granger (Missouri)

Granger és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 44 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Granger tenia 44 habitants, 22 habitatges, i 10 famílies. La densitat de població era de 106,2 habitants per km².
Dels 22 habitatges en un 22,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 27,3% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 54,5% no eren unitats familiars. En el 54,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 27,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 27,3% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.417 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.583 $ mentre que les dones 14.063 $. La renda per capita de la població era de 12.400 $. Cap de les famílies i el 14,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Granger». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Granger». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Granger (Wyoming)

Granger és una població dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 146 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Granger tenia 146 habitants, 54 habitatges, i 40 famílies. La densitat de població era de 22,8 habitants/km².
Dels 54 habitatges en un 35,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,5% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 25,9% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,8% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 18,5% entre 25 i 44, un 33,6% de 45 a 60 i un 8,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 116,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.563 $ i la renda mediana per família de 52.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.750 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 17.764 $. Entorn del 10,5% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Granger». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Granger». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hanzhong

Hanzhong (xinès simplificat: 汉中; xinès tradicional: 漢中; lit. 'meitat del riu Han'; abreviatura: Han) és una ciutat a nivell de prefectura al sud-oest de la província de Shaanxi, a la República Popular de la Xina. Limita amb les províncies de Sichuan al sud i Gansu a l'oest.
Hanzhong es troba a la capçalera moderna del riu Han, l'afluent més gran del riu Iang-Tsé. La ciutat de Hanzhong abarca 27.246 quilòmetres quadrats i es centra al voltant del districte de Hantai. La ciutat a nivell de prefectura consta de dos districtes urbans i nou comtats rurals. Segons el cens del 2020, la seva població era de 3.211.462 habitants, dels quals 1.084.448 vivien a la zona urbanitzada (o metropolitana) formada pels districtes de Hantai i Nanzheng.

## Clima

Hanzhong té un clima temperat i humit. Es classifica com a subtropical humit (Köppen Cwa), amb hiverns frescos i humits i estius calorosos i humits. Les muntanyes Qin al nord ajuden a protegir la ciutat dels freds vents siberians a l'hivern. Per tant, l'hivern a Hanzhong és més càlid que a latituds similars a l'est de Shannan. Això malgrat l'elevació i la ubicació interior de Hanzhong.
En canvi, a causa de la seva elevació, els estius de Hanzhong són temperats, amb màximes mitjanes al juliol i agost d'uns 30 °C. La zona és molt més humida que el centre i el nord de Shaanxi. A Hanzhong, hi ha 853 mm de precipitació anualment, en comparació amb 553 mm a Xi'an, la capital provincial. La probabilitat de dies de sol al mes varia des del vint-i-sis per cent al novembre i desembre fins al cinquanta per cent a l'agost. Hanzhong rep 1.569 hores de sol cada any. La temperatura mitjana mensual oscil·la entre els 2,8 °C al gener i els 25,6 °C al juliol. La mitjana anual és de 14,67 °C.

## Referències

* ↑ «zh:中国地面国际交换站气候标准值月值数据集（1971－2000年）». China Meteorological Administration. Arxivat de l'original el 2013-09-21. [Consulta: 25 maig 2010].
# Gregori de Cesarea

Gregori de Cesarea o Nazianzeni va ser un religiós romà d'Orient prevere a Cesarea de Capadòcia, probablement entorn el segle vii o posterior, ja que William Smith diu que va viure cap a l'any 940.
Va escriure tres obres principals:
* Vita Sancti Gregorii Nazianzeni, una vida de Gregori de Nazianz elaborada a partir de diverses obres d'aquell teòleg
* Scholia in Orationes XVI. Nazianzeni, aquestes oracions les cita Elies de Creta.
* In Patres Nicaenos, un panegíric sobre els bisbes que van participar al Primer Concili de Nicea.

## Referències

* ↑ Kolovou, Foteini. Byzanzrezeption in Europa: Spurensuche über das Mittelalter und die Renaissance bis in die Gegenwart (en alemany). Walter de Gruyter, 2012, p. 124. ISBN 978-3110272062.
* 1 2 Smith, William (ed.). «Gregorius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ Fabricius, Johann Albert. Ioannis Alberti Fabricii Theol. D. et Prof. Pvbl. Hambvrg Bibliotheca Graeca sive Notitia scriptorvm vetervm Graecorvm qvorvmcvmqve monvmenta integra avt fragmenta edita exstant tvm plerorvmqve e MSS. ac deperditis (en llatí). Hamburgi: Apud Carolum Ernestum, 1796, p. 780.
* ↑ PG 35, 344-304.
# Gregori de Nazianz el Vell

Gregori de Nazianz el Vell (Gregorius Nazianzenus) va ser bisbe de Nazianz a Capadòcia durant 45 anys (329-374). Era el pare del famós Gregori de Nazianz.
Era una persona d'alt rang i va exercir diverses magistratures a Nazianz. Inicialment va ser hipsistari, una secta que deriva el seu nom del seu reconeixement d'un únic deu suprem (ὕψιστος), i que sembla que era una barreja de judaisme i paganisme entre altres elements. Per influència de la seva dona Nona es va convertir al cristianisme compaginat amb un somni que va tenir i amb les predicacions d'alguns bisbes que van passar per Nazianz quan anaven al concili de Nicea (325).
Va ser batejat i al cap de poc nomenat bisbe de la ciutat. Ja era bisbe quan va néixer el seu famós fill. Va combatre l'arrianisme. L'any 360 va signar la confessió d'Ariminium, un compromís amb els arrians, cosa que va aixecar molta oposició entre els monjos de Nazianz i va haver de fer una nova confessió de fe ortodoxa l'any 363. El 370 va exercir influencia per elevar a Basili al bisbat de Cesarea.
Va morir l'any 374.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Gregorius Nazianzenus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 2 agost 2023].
# Guarino de Verona

Guarino de Verona o Veronese (1370 - 14 de desembre de 1460) va ser una figura primerenca del Renaixement italià.
Va néixer a Verona, i estudià grec a Constantinoble, on visqué cinc anys sent deixeble de Manuel Crisolores. Tornà a Itàlia amb dues maletes plenes de valuosíssims manuscrits grecs que havia col·leccionat amb moltes penes. Es diu que el fet de perdre'n una en un naufragi li va saber tant greu que els seus cabells es van tornar grisos en una nit. Un cop a Itàlia es guanyà la vida com a professor de grec, primer a Verona i més tard a Venècia i Florència. El 1436, gràcies a Lionel, marquès d'Este, es convertí en professor d'aquesta llengua a Ferrara, i el 1438 fou el traductor dels grecs als concilis de Florència i Ferrara. En aquesta ciutat morí el 1460.
Les seves obres principals són traduccions d'Estrabó i part de les Vides de Plutarc, un compendi de la gramàtica grega de Crisolores i comentaris sobre Persius, Juvenal, Marc Valeri Marcial, Aristòtil i Ciceró.
# Guarnició (tropes)

* Per a altres significats, vegeu «Guarnició».
Guarnició (derivat del verb francès: garnir "'guarnir", "equipar") és el terme col·lectiu per a designar el cos de tropes estacionades (aquarterades) en una localitat particular, originàriament per a defensar-la, però actualment sovint simplement per a fer-la servir de base central. una ciutat, vila, plaça forta, castell o similar.
En temps passats, era el nom que rebien les tropes encarregades de la defensa d'una plaça forta.

## Referències

* ↑ «Guarnició (tropes)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Nouveau petit Larousse illustré, 1952 (French encyclopedic dictionary)
Viccionari
# Hiltruda (filla de Carles Martell)

Hiltruda, Khiltruda o Khiltrudis († 754), fou duquessa de Baviera per matrimoni, i filla de Carles Martell i de la seva primera esposa Rotruda.

## Biografia

A la mort del seu pare, aprofita els trastorns ocasionats per la seva sogra Suanaquilda i del seu germanastre Gripó, que reclama la seva part de l'herència, per marxar del regne dels Francs i refugiar-se a Baviera, on es va casar amb el duc Odiló contra la voluntat dels seus dos germans Carloman i Pipí. Aquestos començaren per tancar Gripó i Suanaquilda; després sotmeteren a Hunald I, duc d'Aquitània, que sostenia Gripó, abans d'ocupar-se de Baviera. El 744, Odiló no va poder impedir a Carloman arribar fins a l'Inn i es va haver de sotmetre. Carloman li va deixar Baviera, però va obtenir la cessió del Nordgau.
Odiló va morir el 748, deixant un fill, Tassiló III, amb set anys. Hiltruda va esdevenir llavors regent i va acollir a Gripó, que Pipí acabava d'alliberar, i no va poder impedir-li fer-se reconèixer duc de Baviera. Però Pipí va intervenir, va capturar a Gripó i va reinstal·lar al seu nebot com a duc de Baviera, sota la regència d'Hiltruda.
Hiltruda va morir el 754.

## Notes i referències

* ↑ Riché, 1983, pàgs. 61-62
* 1 2 Settipani, 1993, pàg. 173
* ↑ Riché, 1983, pàg. 69.

## Bibliografia

* Pierre Riché, Les Carolingiens, une famille qui fit l'Europe, París, Hachette, col. « Pluriel », 1983 (reimpr. 1997), (ISBN 2-01-278851-3)
* Christian Settipani, La Préhistoire des Capétiens (Nouvelle histoire généalogique de l'auguste maison de France, vol. 1), ed. Patrick van Kerrebrouck, 1993 (ISBN 2-9501509-3-4)