OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Klaus Matischak

Klaus Matischak (nascut el 24 d'octubre de 1938) és un antic futbolista alemany que va jugar com a davanter centre. Va marcar 38 gols en 64 partits a la Bundesliga.
El 1965, va guanyar el títol de la Bundesliga amb el Werder Bremen.

## Palmarès

Werder Bremen
* Bundesliga: 1964–65

## Referències

* ↑ «Klaus Matischak». worldfootball.net.

## Enllaços externs

* Klaus Matischak a fussballdaten.de (en alemany)
# Sofònies

* Per a altres significats, vegeu «Sofonies (profeta)».
Sofònies (en llatí Sophonias, en grec Σοφονίας) fou un monjo grec romà d'Orient que va escriure comentaris sobre Aristòtil. Va viure probablement al final del segle xiv, segons suposa Fabricius, perquè diu que era el mateix Sofònies a qui Simó de Tebes va dirigir unes epístoles, tot i que les dates precises no es coneixen.
Es conserven les següents obres:
* 1. In Aristotelis Categorias de Homonymis, Synonymis, Paronymis, Heteronymis, Polyonymis, &c.
* 2. Παράφρασις εἰς τὸ περὶ ψυχἧς τοῦ σοφωτάτου κυρίου Σοφονίου, Paraphrasis sapientissimi Sophoniae in Aristotelis Libros tres de Anima.
* 3. Τοῦ σοφωτάτου μοναχοῦ κυρίου Σοφονίου μελέτη, Παῦλος ἐν Ἀθήναις δημηγορῶν, Sophoniae sapientisssimi Monachi Declamnatio: Paulus in Athenis Concionem habens ad Populum.

## Referències

* ↑ Sophonias a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 874
# Richard Trevithick

Richard Trevithick (Illogan, Cornualla (Gran Bretanya), 13 d'abril de 1771 - Dartford, Kent, 22 d'abril de 1833) fou un inventor anglès.
Va néixer a Illogan, Cornualla (Gran Bretanya), el 1771. De petit estava més interessat en esports que en l'escola i destacava per la seva força i alçada.
Trevithick va començar a treballar amb el seu pare a les mines on de seguida va demostrar ser bon enginyer i va fer algunes millores en els aparells de la mina.
Trevithick també va començar a experimentar amb la idea de construir una locomotora de vapor. Al principi va fer algun projecte petit, on posava metall molt calent a la caldera i aquesta aconseguia la pressió per generar una mica de moviment del tren.
El 1801 va aconseguir construir a Camborne una locomotora de carretera que podia portar 8 persones, es va fer famosa amb el nom de “Puffinng Devil” (Diable que fa pufs). Aquesta locomotora però només podia fer petits trajectes a causa de la impossibilitat de produir vapor.
Després de tots els problemes Travithick va viatjar a Londres, on construeix el London Steam Carriage per 10 passatgers, i va ser criticat per James Watt, que denunciava les seves investigacions com a molt perilloses i amb alt risc d'explosió. Això va fer que des del govern se li prohibissin les investigacions.
Finalment però, va trobar inversors i va poder seguir investigant, el 1804, va construir la primera locomotora de la història que corria satisfactòriament per carrils, aquesta locomotora ja complia amb el disseny bàsic de totes les locomotores de vapor, s'anomenava “Penydarren” funcionava amb un pistó, podia portar 10 tones i 70 homes feia un trajecte de 14,5 km i arribava a la velocitat de 8 km/h. Aquesta locomotora només va fer 3 viatges, ja que cada vegada el seu alt pes trencava les vies, això li va fer perdre els inversors.
Finalment, després de més intents fallats a causa del descarrilament de les locomotores (el més important va ser la locomotora “catch me who can” amb la qual va crear un circ a la plaça Euston de Londres, que també va haver de tancar a causa del descarrilament del tren) va treballar a l'Amèrica del sud d'enginyer i propietari de mines.
Va morir en l'extrema pobresa el 22 d'abril de 1833 a Bull in, Dartford, Anglaterra tot i el reconeixement com a font d'inspiració d'inventors com George Stephenson.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Trevithick, Richard». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 236. ISBN 8429270043.
* 1 2 C.D. Buchanan. «1». A: Mixed Blessing: The Motor in Britain (en anglès). Leonard Hill, 1958.
* ↑ Hodge, James. Richard Trevithick (en anglès). Osprey Publishing, 2008, p.21. ISBN 0852631774.
# Midi

«Midi» té aquests significats:
* MIDI, codi utilitzat en informàtica musical que permet la comunicació entre els diversos equips musicals electrònics
* Migdia-Pirineus (en francès Midi-Pyrénées), regió administrativa de la República Francesa
* Canal del Migdia, en francès Canal du Midi és un canal francès que uneix el riu Garona amb el mar Mediterrani
* Midi Olympique, diari esportiu francès especialitzat en rugbi
* Jin Midi (134–86 aC), oficial administratiu de la Dinastia Han Occidental xinesa de l'ètnia Xiongnu.
* Gran Premi del Midi Libre, cursa ciclista per etapes francesa que es va disputar entre el 1949 i el 2002
Viccionari
# Bertsch-Oceanview

Bertsch-Oceanview és una població del Comtat de Del Norte a l'estat de Califòrnia dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bertsch-Oceanview tenia 2.238 habitants, 814 habitatges, i 570 famílies. La densitat de població era de 157,4 habitants per km².
Dels 814 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 14,4% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 22,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,1% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.300 $ i la renda mediana per família de 32.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.385 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 12.661 $. Entorn del 15,5% de les famílies i el 18,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bertsch-Oceanview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bertsch-Oceanview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Philip Guston

Philip Guston (Montreal, 27 de juny de 1913 - Woodstock, 7 de juny de 1980) fou un pintor quebequès-estatunidenc. Primer va destacar com a muralista, i va treballar per la Federal Art Project (de 1935 a 1942), com el seu amic Adolph Gottlieb. Formà part d'un grup d'artistes conegut com l'Escola de Nova York, juntament amb Jackson Pollock, Elaine de Kooning, Lee Krasner, Franz Kline, Arshile Gorky, Mark Rothko, Hans Hofmann, Adolph Gottlieb, Robert Motherwell, Willem de Kooning i Clyfford Still.
A principis dels anys quaranta va començar a pintar un tipus d'estil de fantasia figurativa que s'apropava al surrealisme. Cap a final de la mateixa dècada, però, va començar a experimentar amb abstraccions que s'assemblaven lleugerament a paisatges urbans, fins que cap a 1950 eliminà l'element figuratiu de la seva obra. Els seus quadres més característics mostren taques lluminoses de colors superposats amb pinzellades delicades a la zona central d'un llenç de fons clar. Aquest tret ha estat descrit com a impressionisme abstracte, i es va associar Guston amb el grup, més líric, d'expressionistes abstractes.
Durant els anys seixanta, els grisos van substituir la brillantor inicial dels colors, i de mica en mica s'hi endinsaren vagues associacions naturalistes, fins que als anys seixanta va introduir una nova forma de figuració, a mig camí entre la sàtira i l'estil grotesc de Goya. Utilitzava una tècnica amb bandes de còmic i colors molt discordants. Pintava amb un cert ànim de brutalitat, estil amb què va descriure escenes del Ku-Klux-Klan i magnífics comentaris socials.

## Referències

* ↑ The Museum of Modern Art, MoMA
* ↑ «Philip Guston». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Diccionari d'Art Oxford Ed. 62, 1996
# Amphilophus longimanus

Amphilophus longimanus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Amèrica Central: zona atlàntica (des del riu Aguan -Hondures- fins al riu Prinzapolka -Nicaragua- i el riu San Juan -Costa Rica-) i zona pacífica (des del riu Nahualate -Guatemala- fins al riu Bebedero -Costa Rica-).

## Referències

* ↑ Agassiz, L. 1859. [Remarks on new fishes from Lake Nicaragua.]. Proc. Boston Soc. Nat. Hist. v. 6 (1856-1859): 407-408.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Amphilophus longimanus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Bussing, W.A., 1998. Peces de las aguas continentales de Costa Rica [Freshwater fishes of Costa Rica]. 2a. ed. San José Costa Rica: Editorial de la Universidad de Costa Rica. 468 p.
* Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* Günther, A. 1867. On the fishes of the states of Central America, founded upon specimens collected in fresh and marine waters of various parts of that country by Messrs. Salvin and Godman and Capt. J. M. Dow. Proceedings of the Zoological Society of London. 1866 (pt 3): 600-604.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stiassny, M. L. J. 1982. The relationships of the neotropical genus Cichla: a phyletic analysis including some functional considerations. J. Zool. Lond. 197: 427-453.
* Stiassny, M. L. J. 1987. Cichlid familial intrarelationships and the placement of the neotropical genus Cichla. J. nat. Hist. 21: 1311-1331.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Picaflors de les Louisiade

El picaflors de les Louisiade (Dicaeum nitidum) és un ocell de la família dels diceids (Dicaeidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de les terres baixes de les illes properes al sud-est de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Picaflors de les Louisiade». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Picaflors de ventre taronja

El picaflors de ventre taronja (Dicaeum trigonostigma) és un ocell de la família dels diceids (Dicaeidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als boscos i vegetació secundària de les terres baixes, des de l'est de l'Índia, est de Bangladesh, est d'Assam, Myanmar, Tailàndia, cap al sud, a través de Malaca fins Sumatra i illes properes, Borneo i illes properes, Java i Bali. Illes Filipines a excepció de Palawan i Calamian.

## Referències

* ↑ «Picaflors de ventre taronja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Peter Szervánszky

Peter Szervánszky (Kispest, 24 de setembre de 1913 - Budapest, 27 de març de 1985) fou un violinista hongarès.
El 5 de gener de 1944, Péter va fer la primera representació a Hongria del segon concert per a violí de Béla Bartók, en què va tocar el final tots del concert. Bartók ja havia marxat d'Hongria cap als Estats Units i va deixar la partitura amb l'eminent musicòleg Bence Szabolcsi. Péter va interpretar l'obra amb lOrquestra Székesfövarosi, dirigida per János Ferencsik.
Péter és germà de l'artista Jenő Szervánszky i del compositor Endre Szervánszky, i oncle de la pianista Valéria Szervánszky.

## Referències

* ↑ Császtvay Tünde; Gazda István; Sisa József; Sisa József; Sisa JózsefUjváry Gábor (2013). Nemzeti évfordulóink 2013. Balassi Intézet. pp. 56–57.
* ↑ Somfai, László (7 maig 1996). Bela Bartok: Composition, Concepts, and Autograph Sources (Ernest Bloch Lectures). University of California Press. p. 196. ISBN 0520084853.
# Pili Kaltzada

Pili Kaltzada (Donostia, Guipúscoa, 1970) és una escriptora en èuscar.

## Obra
### Poesia

* Ur-tximeletak (1999, Erein)

## Referències

* ↑ «Kaltzada González, Pilar - Auñamendi Eusko Entziklopedia» (en basc). [Consulta: 9 gener 2021].

## Enllaços externs

* (basc) Pili Kaltzada literaturaren zubitegian
# Pilipenkoïta

La pilipenkoïta és un mineral de la classe dels fosfats.

## Característiques

La pilipenkoïta és un arsenat de fórmula química KCu(AsO₄)·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5834/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Arsenàtnaia, situada al segon con d'escòria de l'avanç nord de la Gran erupció fissural, del volcà Tolbàtxik (Krai de Kamtxatka, Rússia). Aquest volcà rus és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Pilipenkoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 octubre 2022].
# Club de Fútbol Motril

* Aquest article tracta sobre el club fundat el 2012. Si cerqueu el club fundat el 1984 i desaparegut el 2012, vegeu «Motril Club de Fútbol».
El Club de Fútbol Motril és un club de futbol espanyol amb seu a Motril, província de Granada, a la comunitat autònoma d'Andalusia. Fundat l'any 2012 en substitució del dissolt Motril CF, juga a Tercera Divisió RFEF – Grup 9, i juga els partits de casa a l'Estadi Escribano Castilla, amb una capacitat de 5.400 localitats.

## Història

L'any 2012, després de la desaparició del Motril CF, es va crear el CF Motril. Aquest comença a competir des de les lligues inferiors del futbol espanyol, però va aconseguir un ascens meteòric. Tant és així que en les quatre primeres temporades de la seva existència va aconseguir quatre ascensos consecutius, i ja en la temporada 2019-20, va intentar donar el salt a Segona Divisió B a través del play-off, en què fracassaria, eliminat per El Ejido a les semifinals per un resultat de 2-3.
La temporada 2020-21 va jugar la primera edició de la Copa RFAF que dona accés a la Copa RFEF, també podria haver donat una entrada per jugar la Copa del Rei, però va perdre als quarts de final contra l'Antequera CF. El 2020 van crear el CF Motril "B", que va aconseguir el seu primer ascens la temporada 2020-21 a Segona Andalusa. L'any 2021 Nike es va convertir en el seu patrocinador oficial.

## Temporada a temporada

| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 2012–13 | 8 | 2a Prov. | |
| 2013–14 | 7 | 1a Prov. | |
| 2014–15 | 6 | 2a I. | |
| 2015–16 | 5 | 1a I. | |
| 2016–17 | 4 | 3a | 5è |
| 2017–18 | 4 | 3a | 6è |
| 2018–19 | 4 | 3a | 6è |
| 2019-20 | 4 | 3a | 3r |
| 2020–21 | 4 | 3a | 8è / 3r |
| 2021–22 | 5 | 3a RFEF | |
* 5 temporades a Tercera Divisió
* 1 temporada a Tercera Divisió RFEF

## Referències

* ↑ «Escribano Castilla, home to Granada 74, Motril - Football Ground Map». www.footballgroundmap.com. [Consulta: 3 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Club de Fútbol Motril - Lloc web oficial
* La Preferente team profile (castellà)
* Soccerway team profile
# Anatoli de Constantinoble

Anatoli de Constantinoble (grec antic: Ἀνατόλιος; llatí: Anatolius) (Alexandria, segle iv - Constantinoble, 3 de juliol de 458) va ser patriarca de Constantinoble de l'any 449 fins a la seva mort.
És venerat com a sant per diverses confessions cristianes. Va presidir l'any 450 un sínode a Constantinoble que va condemnar Eutiques i els seus seguidors i va estar present al concili de Calcedònia de l'any 451, on es va discutir sobre el rang de les seus de Constantinoble i Roma, de la qual n'era bisbe Lleó. Es conserva una carta escrita per Anatoli a Lleó sobre l'afer datada l'any 457.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Anatolius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 29 gener 2022].
# Clifford Chance

Clifford Chance LLP és un bufet multinacional d'advocats amb seu a Londres, Anglaterra, i membre del "Cercle màgic" dels millors bufets d'advocats del Regne Unit. És un dels deu despatxos d'advocats més grans del món, mesurat tant pel nombre d'advocats com d'ingressos. Durant el 2013/2014 va tenir uns ingressos totals de 1.36 bilions de lliures esterlines, la més alta de qualsevol empresa del Cercle màgic en aquell any, i uns guanys per soci d'1.14 milions de lliures esterlines.
Clifford Chance es va formar el 1987 per la fusió de dos bufets d'advocats amb seu a Londres, el Clifford Turner i el Coward Chance. El 1999 es va fusionar amb la firma amb seu a Frankfurt Punder, Volhard, Weber & Axster i la firma amb seu a Nova York Rogers & Wells.

## Referències

* ↑ «How we manage our firm» (en anglès). Clifford Chance. Arxivat de l'original el 2019-04-24. [Consulta: 18 octubre 2014].
* 1 2 «About us» (en anglès). Clifford Chance. [Consulta: 25 agost 2013].
* 1 2 3 «The Lawyer UK 200 Preview: Come on, united». The Lawyer, 12-08-2013. [Consulta: 25 agost 2013].
* ↑ «The 2012 Global 100: A World of Change» (en anglès). The American Lawyer. [Consulta: 25 agost 2013].

## Enllaços externs

* Clifford Chance - Lloc web oficial
# Ann Coulter

Ann Hart Coulter (Nova York, 8 de desembre de 1961) és una columnista estatunidenca, col·laboradora de diversos mitjans, autora de diversos best sellers i participant habitual en tertúlies de televisió. El seu estil d'escriptura és provocatiu i agressiu, amb ampli ús del sarcasme i la hipèrbole. És autora de sis llibres de comentaris polítics contraris als plantejaments polítics progressistes i del Partit Demòcrata dels Estats Units, els quals han estat en la llista dels llibres més venuts que realitza el periòdic The New York Times.

## Referències

* ↑ «New York Times Best Seller» (en (anglès)). [Consulta: 16 gener 2010].
# Pinya de Sant Joan

La pinya de Sant Joan, carxofeta, pa de conill o culleres de pastor (Leuzea conifera, actualment Rhaponticum coniferum) és una planta de la família asteraceae, característica de les pinedes. Planta vivaç hemicriptòfita que primer forma una roseta de fulles sedoses i a la primavera forma un capítol característic en forma de pinya de conífera (d'aquí deriva el nom de l'espècie). La fructificació és en forma de vil·là de pèls blancs i llavor negra.

## Referències

* ↑ «Pinya de Sant Joan». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia.

## Enllaços externs

* «Leuzea conifera». Herbari virtual del Mediterrani Occidental. Universitat de les Illes Balears.
# Claudi Filoxen

Claudi Filoxen (grec antic: Φιλόξενος, llatí: Claudius Philoxenus) va ser un cirurgià egipci que segons Apuleu Cels va escriure diversos i valuosos volums sobre cirurgia.
Sens dubte és la mateixa persona de qui Galè esmenta sovint les seves fórmules mèdiques, i que anomena Claudi Filoxen. També el citen Asclepíades Farmació, Sorà, Paule Egineta, Aeci, Nicolau Mirepsos i Avicenna. Va viure al segle i.

## Referències

* ↑ W.A.G., Philoxenus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 334
# Colònia de Son Mendívil

La Colònia de Son Mendívil fou una colònia agrícola creada a la possessió de Son Mendívil de Dalt, a Llucmajor (Mallorca) el 26 d'agost de 1876 pel propietari Antoni de Mendívil i Borreguero, militar d'alta graduació, basant-se en la Llei de Colònies Agrícoles i Poblacions Rurals del 3 de juny de 1868. Aquesta llei, per atreure els pobladors, donava beneficis, com ara l'exempció de tributs i del servei militar, cosa, aquesta darrere d'un gran atractiu, en uns anys turbulents per les guerres interiors i d'ultramar (Cuba i Filipines). L'objectiu de la colònia era millorar i intensificar l'explotació de la possessió.
Els primers anys d'existència anà en creixement i s'hi arribaren a traslladar 23 famílies de diversos indrets de Mallorca. Però a finals del segle xix entrà en decadència i no es consolidà. El 1898 només hi quedaven tres cases habitades. Actualment es troba en runes.

## Notes

* ↑ En total, es constituïren vuit colònies a Mallorca, de les quals quatre foren abandonades. A més de la de Son Mendívil, hi hagué la del Poble Nou (Alcúdia), la dels Fusterets (La Pobla) i la de les Comunes Velles (Campos), i les que s'han mantengut: la Colònia de Sant Pere, la Colònia de Sant Jordi, la Colònia del Carme (Portocristo) i la de Portocolom (al barri de la Capella). A més, es fundà una colònia a Cabrera, anomenada Vila Cristina.

## Referències

* ↑ «Antonio de Mendivil Borreguero». geneanet. Pedro Botella Torres.
* ↑ Pastor Sureda, Bartomeu «Les colònies agrícoles del segle xix a Mallorca». Mayurqa, 17, 1977, pàg. 175-178.
* ↑ «De Sant Jordi a la Vall de Punxuat per el Camí de Son Mendivil». Fora Vila, 14-10-2022.
* ↑ «Colònia de Son Mendívil». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Phenacodes

Phenacodes és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Phenacodes aleuropa (Lower, 1903)
* Phenacodes epipaschiodes (Hampson, 1912)
* Phenacodes nigroalba (Rothschild, 1915)
* Phenacodes nolalis (Hampson, 1899)
* Phenacodes scopariodes (Hampson, 1912)
* Phenacodes vegetata (T. P. Lucas, 1901)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 9 gener 2019].
# Andreu Barnils i Carrera

Andreu Barnils i Carrera (Barcelona, 27 d'octubre de 1972) és un periodista català.

## Família

Andreu Barnils és fill del també periodista Ramon Barnils i de Núria Carrera. És germà del Biel Barnils i del Ton Barnils i nebot de Salvador Carrera.

## Biografia

Andreu Barnils es llicencià en Comunicació Audiovisual per la Universitat Ramon Llull, i ha treballat en documentals per a Televisió de Catalunya. Tambe ha col·laborat a la secció de cultura d'El Punt i especialment al diari VilaWeb, on ha desenvolupat gairebé tota la seva carrera professional. El 2007 va posar en marxa VilaWeb TV. El 2014 va publicar el llibre La revolució tranquil·la sobre l'Assemblea Nacional Catalana.

## Referències

* ↑ «Qui és Bernat Lavaquiol (CUP), candidat a les eleccions del 12-M ?». [Consulta: 7 maig 2024].
* ↑ «Andreu Barnils». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB) [Consulta: 1r maig 2024].
* ↑ Gordillo, Saül «Andreu Barnils». Saul.cat, 18-01-2015 [Consulta: 1r maig 2024].
* ↑ Gudiol, Josep «Andreu Barnils: “L’Assemblea és la casa gran de l'independentisme”». Diari ARA, 11-09-2014 [Consulta: 1r maig 2024].