OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí d'en Pinyot

El molí d'en Pinyot - fins a les acaballes del segle xix se'l coneixia com a molí Nou d'en Barata- és un molí al poble de Sant Feliu del Racó. Segurament l'edifici data del començament del segle xix. El 1895 era arrendat per Ramon Pinyot, del qual prengué el nom. Aleshores hi havia 76 telers de cotó i màquines de filar, moguts per l'aigua. Ha estat totalment reconstruït i hi ha el tint i els acabats de l'empresa SATINA.
Les diferents activitats fabrils que ha acollit aquest edifici han estat alimentades per energia l'hidràulica recollida per un llarg canal que corre paral·lel al riu Ripoll, anomenat séquia Monar.

## Referències

* ↑ «Castellar del Vallès. Recull Històric». Ajuntament de Castellar del Vallès, 1995. [Consulta: 24 desembre 2019].
* 1 2 Agustí Masvidal i Salavert; Joan Alsina i Giralt. Els molins del riu Ripoll. Sabadell: Amics de les Arts i de les Lletres de Sabadell, 1988, p. 16-17. ISBN 84-404-1116-2.
* ↑ «INVENTARI DEL PATRIMONI HISTÒRIC, ARQUITECTÒNIC I AMBIENTAL DE CASTELLAR DEL VALLÈS» (pdf) p. 46-50. Ajuntament de Sant Feliu del Racó-Diputació de Barcelona, 17-05-2010. Arxivat de l'original el 2019-12-24. [Consulta: 24 desembre 2019].
# Mesquita Bibi-Heybat

La Mesquita Bibi-Heybat (àzeri: Bibiheybət məscidi) és una mesquita històrica de Bakú, a l'Azerbaidjan. L'estructura actual n'és una reconstrucció de l'any 1990. La mesquita fou aixecada al segle xiii pel xirvanxah Farrukhzad II Ibn Ahsitan II; és el centre espiritual dels musulmans de la regió i un dels monuments importants de l'arquitectura islàmica de l'Azerbaidjan.

## Història

La mesquita va ser construïda sobre la tomba de la filla del seté imam dels xiïtes – Mussa al-Kàdhim.
D'acord amb les inscripcions de la paret sud de la mesquita els historiadors en daten la construcció de la fi del segle xiii: "Obra de Mahmud ibn Saad", que va construir la fortalesa de Nardaran, a prop de Bakú. El famós escriptor francés Alexandre Dumas va visitar la mesquita l'any 1840 i n'escrigué en la seua obra El món.

## La destrucció de la mesquita

Després de l'establiment de poder soviètic a l'Azerbaidjan l'any 1920, la Mesquita Bibi-Heybat, juntament amb la Catedral d'Alexandre Nevski (Bakú) i l'Església de la Immaculada Concepció (Bakú) foren perseguides per la Unió Soviètica, i la mesquita fou destruïda l'any 1934.

## Restauració de la mesquita

L'any 1994, després que l'Azerbaidjan aconseguís la independència, el president Heydar Aliyev ordenà la construcció d'un edifici nou per a la Mesquita Bibi-Heybat. Se'n reconstruí seguint les fotografies preses l'any 1980 poc abans de l'explosió.
La cerimònia d'inauguració se'n feu l'11 de juliol del 1997. La mesquita fou ampliada pel decret presidencial del 2005.

## Arquitectura

La mesquita restaurada és un exemple clàssic de l'escola arquitectònica de Xirvan. Té tres cúpules, decorades amb espills verds i turqueses, brodats amb inscripcions de l'Alcorà. La sala d'oració dels hòmens és al costat sud, la de les dones al nord. Al bell mig hi ha el mausoleu.
La mesquita fou dissenyada per l'arquitecte àzeri Sanen Sultanov.

## Galeria

* Vista de la mesquita antiga
* La mesquita al principi del segle xx
* Interior
* Interior
* Tomba
* Tomba
* Entrada
* Disseny oriental
* Disseny oriental
* Cúpula
* La mesquita després de la restauració el 2008
* Il·lustració de la mesquita per Viggo Peter Olaf Langer

## Referències

* 1 2 3 Sharifov, Azad. «Legend of the Bibi-Heybat Mosque». Azerbaijan International Magazine. [Consulta: 11 juliol 2010].
* ↑ Meshadi, Nemat. Azərbaycanda pirlər, 1992, p. 36.
* ↑ «Xəta 404 - Səhifə tapılmadı!». [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ Pàg. 668 - Council of Europe: Parliamentary Assembly. Official report of debates: 2006 ordinary session (third part), 26–30 June 2007, Vol. 3: Sittings 16 to 23,. 2007. Council of Europe. ISBN 978-92-871-6093-5. - Total pages: 535 to 816 (316 in total).
* ↑ В Баку закончилась реконструкция средневековой мечети Биби-Эйбат (rus).
* ↑ Azerbaijani President Takes Part in Inauguration of Bibi-Heybat Mosque.
* ↑ Sadigi, G. Деревня Шихово (Биби-Эйбат). Archaeological Committee of Azerbaijan, 1925, p. 30.
* ↑ Nurizade, Shahla «. Биби-Эйбат. Здесь возносят молитвы, здесь обретают исцеление». IRS, 2007. Arxivat de l'original el 2017-09-12 [Consulta: 12 setembre 2017].

## Vegeu també

* Religió a l'Azerbaidjan
# Molí de Daroqui

El Molí de Daroqui, Molí de la Llum, o Salt del Moro, fou un molí hidràulic construït al terme de Manises a la partida del Salt del Moro a la séquia de Quart. Fou fundat en 1846 per Joan Baptista Daroqui.

## Reconversió a central elèctrica

En 1905 la companyia Hidroelèctrica Volta va instal·lar al costat una mini central elèctrica amb recolzament tèrmic per a la producció de llum, formant un petit complex industrial, com els que es van construir a la comarca de l'Horta per a proporcionar subministrament energètic a l'inici del segle xx. Posteriorment va ser propietat de Societat Electrohidràulica del Túria i abastia 17 municipis de la comarca. Aquest canvi d'ús va implicar desviar el curs de la séquia de Quart per dalt terra per aprofitar l'energia i una important obra de condicionament de l'assut i el partidor de la séquia. L'edifici tenia tres naus amb coberta a dues aigües, amb murs recoberts de taulell de Manises amb flors i va funcionar fins a l'any 2000. L'any 2012 l'Ajuntament de Manises va aprovar el reconeixement com a Bé Immoble de Rellevància Local el Molí de Daroqui, expedient que en 2014 no estava conclòs i es va denunciar el seu estat de ruïna.

## Referències

* 1 2 «Els Maios». Quaderns.alaquas.org, 2004. [Consulta: abril 2017].
* ↑ Tarín i López, Ramon. «La Séquia de Benàger i els sistemes de reg de l'horta d'Alaquàs». Quaderns.alaquas.org, 1998. [Consulta: abril 2017].
* ↑ «L'Ajuntament de Manises aprova en Ple que més de 15 immobles, edificis i paratges naturals siguen reconeguts com Béns Immobles de Rellevància Local». Ràdio Manises, 07-03-2012. Arxivat de l'original el 1 d’abril 2017. [Consulta: abril 2017].
* ↑ Sena, Laura; Roselló, Tomás «Una central elèctrica protegida de Manises està en ruïna pels espolis». Levante-EMV, 16-01-2014.
* ↑ «El papel de los molinos hidráulicos en la electrificación inicial de la Provincia de Valencia» (en castellà). Aeipro.com, 01-07-2016. [Consulta: abril 2017].

## Bibliografia

Amorós Hernández, A. El Molí de Daroqui a l'època elèctrica. Torrens: Estudis i Investigacions de Torrent i Comarca, 2003, p. 13, 249-260.
# Microtus lusitanicus

Microtus lusitanicus és una espècie de talpó que es troba a la meitat nord-occidental de la península Ibèrica, del centre de Portugal fins a la Gascunya.
És una mica més petit i més fosc que Microtus duodecimocostatus, amb el que coincideix en algunes regions.
Viu en prats, conreus i boscos clars, sovint lligat a parets de pedra seca. Arriba fins a 2.000 metres a la serra de Gredos. És d'hàbits nocturs, i s'alimenta de les parts subterrànies de les plates, tot i que és menys excavador que altres talpons.

## Referències

* ↑ Aulagnier, S., Amori, G., Hutterer, R., Kryštufek, B., Yigit, N., Mitsain, G. & Palomo, L.J. 2008. Microtus lusitanicus. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. <www.iucnredlist.org>. Consulta: 31 agost 2014.
* 1 2 Aulangier et al.. Guía de los mamíferos de Europa, del norte de África y de Oriente Medio. Bellaterra: Lynx edicions, 2009, pag. 200. ISBN 978-84-96553-52-1.
# Michele Mara

Michele Mara (Busto Arsizio, 2 d'octubre de 1903 - 18 de novembre de 1986) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1928 i 1937. Era germà del també ciclista Enrico Mara.
Durant la seva carrera esportiva destaquen les victòries a la Volta a Llombardia i Milà-Sanremo de 1930, així com set etapes al Giro d'Itàlia, cinc d'elles el 1930. El 1928 guanyà la medalla de plata en la prova en ruta del Campionat del món amateur.

## Palmarès

* 1927
** 1r a la Copa Ciutat de Busto Arsizio
** 1r a la Copa Caldirola
** 1r a la Coppa San Geo
* 1928
** 1r a la Copa Ciutat de Busto Arsizio
** 1r a la Copa del Re
* 1929
** 1r a la Copa Crespi
** 1r a l'Astico-Brenta
* 1930
** 1r de la Volta a Llombardia
** 1r de la Milà-Sanremo
** 1r de la Roma-Nàpols-Roma i vencedor de 2 etapes
** 1r al Critèrium d'obertura
** Vencedor de 5 etapes al Giro d'Itàlia
** Vencedor d'una etapa a la Torí-Brussel·les
* 1931
** Vencedor de 2 etapes al Giro d'Itàlia
* 1932
** 1r al Circuit Castelli Romani
* 1934
** 1r al Trofeu Colimet

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1929. 15è de la classificació general
* 1930. 15è de la classificació general. Vencedor de 5 etapes
* 1931. Abandona. Vencedor de 2 etapes
* 1932. 6è de la classificació general
* 1934. No surt (10a etapa)
* 1935. Abandona (4a etapa)
* 1936. No surt (2a etapa)
* 1937. 28è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1929. Abandona (3a etapa)

## Referències

* 1 2 «MARA Michele 1». [Consulta: 6 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Michele MARA» (en italià). [Consulta: 6 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Michele Mara a siteducyclisme.net
# Metròfanes (general)

Metròfanes (en llatí Metrophanes, en grec antic Μητροφάνης) fou un general de Mitridates VI Eupator.
El rei el va enviar amb un exèrcit a Grècia per ajudar al general Arquelau (87 aC). Va conquerir l'illa d'Eubea i Demètries i Magnèsia a Tessàlia, però fou derrotat pel general romà Brutti Sura. Se'l torna a mencionar altre cop l'any 73 aC dirigint un destacament juntament amb el desertor romà Luci Fanni, destacament que fou derrotat per Mamerc durant el setge de Cízic.

## Referències

* ↑ Metrophanes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1071
# Moorefield (Nebraska)

Moorefield és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 52 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Moorefield tenia 52 habitants, 19 habitatges, i 14 famílies. La densitat de població era de 118,1 habitants per km².
Dels 19 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,4% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 26,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 19,2% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 15,4% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 127,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.833 $ i la renda mediana per família de 31.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.625 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 15.481 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Moorefield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Moorefield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La llei de Claasen

La llei logarítmica d'utilitat de Claasen porta el nom del tecnòleg Theo A. C. M. Claasen, que va introduir la idea el 1999 quan era el cap de tecnologia de Philips Semiconductors:
    Utilitat= log(Tecnologia)
La llei també pot ser expressada com:
    Tecnologia = exp(Utilitat)

## Exemples

Els paràmetres del sistema (exemples: RAM, velocitat de la CPU, capacitat de disc) necessiten augmentar-se per un múltiple per crear un impacte notable en el rendiment. En el cas de la memòria RAM, segons la llei, una unitat de 256 MB és només 1/8 més útil que una unitat de 128 MB, encara que la unitat base s'ha duplicat. Es requeriria una unitat de memòria RAM de 16384MB (128 x 128 MB) per dur a terme un doble rendiment, en conformitat amb la llei.

## Relació a la llei de Moore

Per aconseguir una millora lineal de la utilitat amb el temps, és necessari tenir un augment exponencial de la tecnologia. La llei de Moore dona un augment exponencial de la tecnologia, de manera que quan la llei de Claasen es combina amb la llei de Moore, implica una millora lineal de la seva utilitat a través del temps.

## Referències

* ↑ Dipert, Brian «[Dipert, Brian (1999). "It's elementary". EDN Magazine. Retrieved 2009-01-06. It's elementary]». EDN Magazine.
# Masclet (petard)

Un masclet o petard és un element pirotècnic que, quan s'encenen, produeixen una detonació sonora i lumínica. Generalment, són compostos per un tub de material poc resistent, com ara paper o cartó, ple de pólvora o algun altre material explosiu. Quan es tanca el tub s'hi deixa un ble a l'extrem per poder-lo encendre amb seguretat. La potència i l'efecte lluminós de cada petard és variable i depèn de la càrrega explosiva.
Com la pólvora, els petards van ser inventats al segle ix a la Xina. Si molts productes fets amb pólvora tenen un ús bèl·lic, els petards de seguida van agafar una dimensió festiva i van ser utilitzats per a focs artificials. Fou així com a l'edat mitjana arribaren a Europa. Actualment, hi ha moltes classes de petards i solen classificar-se per la potència: bombetes, bengales, volcanets, voladors, focs d'artifici, traques, piules, coets, trons, bateries, etc.
Els petards van estretament vinculats a les revetlles d'estiu, i molt especialment a la nit de Sant Joan. En aquesta festa, hi predomina la idea que el foc purifica, protegeix i regenera. Els Països Catalans tenen una tradició molt arrelada d'encendre fogueres i llançar focs d'artifici durant aquella nit, quan es detonen quilos de petards que aporten un soroll i una lluminositat ben característics. A València s'utilitzen sobretot durant les Falles i també s'empren en una mascletada.

## Referències

* 1 2 3 «Masclet (petard)». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).

## Vegeu també

* Focs d'artifici
Viccionari
# Dessau

Dessau és una de les principals ciutats de l'estat federal de Saxònia-Anhalt, situat a la confluència dels rius Mulde i Elba.

## Història

Mencionada per primera vegada l'any 1213. Esdevingué un important centre l'any 1570 quan es convertí en la capital del principat d'Anhalt dins de la confederació que era el Sacre Imperi Romanogermànic. El principat fou dividit en petits principats, Dessau romangué com a capital del petit principat d'Anhalt-Dessau. La reunificació es produí l'any 1863 i la ciutat esdevingué capital de nou del principat reunificat fins a l'any 1918, any en què la caiguda de la monarquia propicià la desaparició del principat.
Famosa per ser la ciutat on s'establí l'arquitectura de Bauhaus, després de ser expulsats de Weimar, des de 1926 fins al 1931, any en què el nacionalsocialisme obligà a traslladar-los a Berlín.
A conseqüència de posseir una de les principals factories d'armament de la Luftwafe, la ciutat va ser completament destruïda per la RAF (Royal Air Force) durant la Segona Guerra Mundial. El bombardeig destruí el centre històric que incloïa magnífics palaus barrocs i esglésies gòtiques. Posteriorment la ciutat fou reconstruïda amb arquitectura típicament soviètica.
Després de la reunificació alemanya de 1990 s'han iniciat un seguit d'intents de reconstruir els monuments més importants de l'antiga capital d'Anhalt.

## Espais

Hi ha nombrosos exemples d'arquitectura de la Bauhaus a Dessau entre els quals alguns estan catalogats com a patrimoni de la humanitat per la UNESCO. Un dels principals és el Col·legi de la Bauhaus dissenyat per Walter Gropius.
Un altre monument patrimoni de la humanitat són els Jardins Dessau-Wörlitzer, un increïble parc enjardinat encarregat pel príncep Leopold III d'Anhalt-Dessau pels volts de 1750. El parc recullen les influències de jardineria anglesa tan en voga en aquell moment. El jardí és rodejat pel riu Elba al seu costat nord.

## Fills il·lustres

* Carl Gollmick (1796-1866), compositor musical
* Heinrich Schwabe (1789-1875), astrònom
* Moisès Mendelssohn, filòsof
* Wilhelm Müller, poeta
* Max Müller, filòsof i orientalista
* Kurt Weill, compositor musical
* Edward Thiele (1812-1895), compositor violinista i mestre de capella.
* Bernhard Cossmann (1822-1910), violoncel·lista.
* Gernot Böhme (1937 –2022), filòsof alemany
# República de Benin

* No s'ha de confondre amb República de Benín.
La República de Benin fou un estat de curta duració proclamada a la costa de Nigèria, anomenada així per la seva capital, Benin City. Es proclamà el 9 d'agost del 1967 a la regió del Mig-oest ocupada per Biafra, governada per un administrador militar biafreny (del 17 d'agost del 1967 - 19 de setembre del 1967 el soldat Albert Nwazu Okonkwo), fins que el 19 setembre del 1967 la República de Benin fou declarada unilateralment (a les 07:00; no fou reconeguda; el mateix Albert Nwazu Okonkwo hi governà), però el 20 del setembre del 1967 acabà quan fou ocupada militarment per Nigèria (a les 13:00).

## Referències

* WorldStatesmen- Nigeria

## Vegeu també

* Llista dels estats sobirans amb menys temps de vida
# Portada/article febrer 25
## Monopoli

Un monopoli (del grec μόνος monos un, i πωλεῖν pōlein vendre) és una situació de privilegi legal o fallida de mercat en la qual, per a una indústria que té un producte, un bé, un recurs o un servei determinat i diferenciat, hi ha un productor (monopolista) oferent que té un gran poder de mercat i és l'únic de la indústria que el posseeix. Mentre que en el mercat competitiu els consumidors i els productors són preu-acceptants –ja que el preu ve fixat únicament per l'oferta i la demanda–, en el monopoli l'oferent monopolista pot fixar el preu utilitzant el seu poder de mercat.
# Sebastian Ar Balp

Sebastian ar Balp (francès Sébastien Le Balp) nasqué el 1639 à Kergloff, que aleshores formava part de Cléden-Poher. Instruït, el 1664 fou nomenat notari reial de Karaez. Fou el cap de l'anomenada Revolta dels Barrets Vermells a la regió de Poher, a l'Alta Cornualla, el juliol i agost del 1675.
# Hawala

Els hawala (plural de Hala a Banu Hala o Banu Hale) fou una tribu d'origen incert àrab o persa que vivia a les dues costes del golf Pèrsic a la part de l'estret d'Ormuz. Segons els perses eren originaris del Fars i van emmigar al segle xviii a l'altra banda del golf; per la seva banda als Emirats Àrabs Units es diu que eren una tribu àrab independent o depenent de l'imam d'Oman, que va establir el seu domini sobre la costa persa. El clan dirigent eren els Qasimi (plural Qawasimi) fundadors de les modernes dinasties de Sharjah i Ras al-Khaimah. Curiosament el nom hawala vol dir "traïdor" en àrab.
# Hawaiʻi Ponoʻī

Hawaiʻi Ponoʻī (lit. ‘Propi de Hawaii’, [hə.ˈʋɐj.ʔi po.no.ˈʔiː]) és l'himne nacional de Hawaii. L'era durant el Regne de Hawaii al final del segle xix i no ha deixat de ser-ho d'ençà que el van annexar els Estats Units d'Amèrica el 1898.

## Història

Les paraules van ser escrites el 1874 pel rei David Kalākaua i la melodia, composta pel capità Henri Berger, aleshores director de banda del rei. Hawaiʻi Ponoʻī és un dels himnes nacionals del Regne de Hawaiʻi i va ser el de la República de Hawaii.
Va ser adoptat com a himne nacional el 1876, precedit per He Mele Lāhui Hawaiʻi de Lili'uokalani. Va ser incorporat pel Territory de Hawaii abans d'esdevenir el símbol estatal mitjançant un acte de la Legislatura de l'Estat de Hawaii el 1967. La melodia té reminiscències de God Save the King i l'himen prussià Heil dir im Siegerkranz. Hawaiʻi Ponoʻī és sovint cantat a esdeveniments esportius a Hawaii, tot just en acabat l'himne nacional dels Estats Units.

## Lletra

| Hawaiian original | IPA transcription |
| Hawaiʻi ponoʻī Nānā i kou mōʻī Ka lani aliʻi Ke aliʻi. Hui: Plantilla:Yesitalic Hawaiʻi ponoʻī Nānā i nā aliʻi Nā pua muli kou Nā pōkiʻi. Plantilla:Yesitalic Hawaiʻi ponoʻī E ka lāhui ē ʻO kāu hana nui E ui ē. Plantilla:Yesitalic | [hə.ˈʋɐj.ʔi po.no.ˈʔiː] [naː.ˈnaː i ˈkow moː.ˈʔiː] [kə ˈlɐ.ni ə.ˈli.ʔi] [ke ə.ˈli.ʔi] [ˈhu.wi] [mə.ˈku.wə ˈlɐ.ni eː] [kə.me.hə.ˈmɛ.hə eː] [nə ˈkaː.wə e ˈpɐ.le] [me kə ˈi.he] [hə.ˈʋɐj.ʔi po.no.ˈʔiː] [naː.ˈnaː i naː ə.ˈli.ʔi] [naː ˈpu.wə ˈmu.li ˈkow] [naː poː.ˈti.ʔi] [ˈhu.wi] [hə.ˈʋɐj.ʔi po.no.ˈʔiː] [e kə laː.ˈhu.wi eː] [ʔo ˈkaː.wu ˈhɐ.nə ˈn(u.)wi] [e ˈu.wi eː] [ˈhu.wi] |

## Referències

* ↑ Stevenson, Robert Louis. South Sea Tales. Oxford: Oxford University Press, 2008, p. 273. ISBN 978-0-19-953608-5. OCLC 1003039815.
* ↑ The melody was based on the Prussian hymn originally titled "Heil Dir Im Siegerkranz". «Hawaiʻi ponoʻī». Arxivat de l'original el 2018-01-17. [Consulta: 2 juny 2018].

## Bibliografia

* Huapala ~ Hawaiian Music and Hula Archives ~ recording of melody available at website
# Homatula nanpanjiangensis

Homatula nanpanjiangensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Fa 9,1 cm de llargària màxima.
* Es diferencia de totes les altres espècies del mateix gènere (llevat d'Homatula wujiangensis i d'Homatula oligolepis) per tindre un cos gairebé sense escates; d'H. wujiangensis per tindre la línia lateral completa (vs. incompleta) i una menor cresta dorsal, la qual s'estén fins a la línia vertical de l'origen de l'aleta anal, i d'H. oligolepis per posseir un peduncle caudal menys esvelt, franges regulars al cos (vs. marques clarament vermiformes), el nombre de radis ramificats a l'aleta dorsal (81/2 contra 91/2) i el nombre de vèrtebres (4+36-38 vs. 4+39-41).

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical (25°N-24°N), el qual viu a la Xina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Nichols, J. T., 1925. Nemacheilus and related loaches in China. American Museum Novitates No. 171: 1-7. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 agost 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Min, R., X. Chen i J. Yang, 2010. Paracobitis nanpanjiangensis, a new loach (Balitoridae: Nemacheilinae) from Yunnan, China. Environ Biol Fish 87: 199-204.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Gu, J.-H. i E. Zhang, 2012. Homatula laxiclathra (Teleostei: Balitoridae), a new species of nemacheiline loach from the Yellow River drainagein Shaanxi Province, northern China. Environ. Biol. Fish.: prepublicació electrònica. Publicació final pendent.
* ↑ FishWise (anglès)