OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Melusa

La Melusa és un poble que pertany al municipi de Tamarit de Llitera, a la Llitera, que s'adscriu a la Franja de Ponent.
També rep, popularment, el mateix nom a la part sud del municipi de Tamarit, que comprendrien a les partides de l'Hospitalet, la Mentxeta, la Vispesa i Ventafarines. Actualment, el nucli pertany a la Confederació Hidrogràfica de l'Ebre des de principis del segle XX. Aquesta institució pública fa assaig de conreus i proves de nous regadius. Té 4 habitants (INE, 2020).

## Llengua

A la Melusa es parla el català ribagorçà, tot i que s'apropa molt al valencià castellonenc per la immigració de moltes famílies dels Ports de Morella i el Maestrat (País Valencià), com del Baix Matarranya (Franja de Ponent) a principis del segle XX (anys 20 i 30).

## Edificis més importants

* L'Església de Sant Isidre Llaurador
* La Creu de Santa Ana
* Estació de Ferrocarril de Tamarit-El Torricó (actualment sense servei)
* L'Escola Rural de Sant Isidre La Melusa (actualment tancada)

## Festes patronals

15 de maig: Festa de Sant Isidre Llaurador: Es feia un menjar de germanor amb els veïns de la Melusa i les torres de voltant. Ja no es fa aquest menjar, degut al tancament de l'Escola Rural, que aplegava a gran part dels veïns.

## Referències

* ↑ «Dato INE».
# Emily Hartridge

Emily Hartridge (Anglaterra, 25 de maig de 1984 – Londres, 12 de juliol de 2019) va ser una celebritat de YouTube i presentadora de televisió anglesa. Es va fer conèixer a partir del 2012 gràcies al seu canal de YouTube que tenia més de 340.000 subscriptors i els seus vídeos “Ten Reasons Why ...”. Posteriorment va començar a treballar per Channel 4 amb el programa Oh Sh*t I’m 30.
# Eleccions municipals de 2019 a les Borges del Camp

Les eleccions municipals de 2019 a les Borges del Camp van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 26 de maig de 2019 a les Borges del Camp, al Baix Camp, com a part de les eleccions municipals espanyoles. Es van triar els 11 regidors de l'Ajuntament de les Borges del Camp.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és en l'àmbit municipal i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de les Borges del Camp, en tenir 1.472 persones censades, l'hi correspon 11 regidors.

## Candidatures

El 30 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Reus va proclamar les tres candidatures del municipi de les Borges del Camp en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Junts per Les Borges (JUNTS)
* Esquerra Republicana de Catalunya-Acord Municipal (ERC-AM)
* Partit dels Socialistes de Catalunya-Candidatura de Progrés (PSC-CP)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, les Borges del Camp tenia una població de 2.080 habitants, dels quals 1.472 persones van ser cridades a votar a una de les urnes de les 2 meses que es van constituir al municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 78,0%, el qual cosa implica que un total de 1.148 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, les Borges del Camp ha registrat una xifra molt més alta, situant-se en 13,2 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | les Borges del Camp |
| Participació (14h) | 44,9% ( 4,2%) |
| Participació (18h) | 61,6% ( 5,2%) |
| Participació (20h) | 78,0% ( 7,9%) |

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Eleccions municipals 2019 | Eleccions». Diputació de Barcelona, 21-09-2019. [Consulta: 31 maig 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
# Eleccions municipals de 2019 a l'Aleixar

Les eleccions municipals de 2019 a l'Aleixar van ser unes eleccions locals que es van celebrar el diumenge 26 de maig de 2019 a l'Aleixar, com a part de les eleccions municipals espanyoles, per a elegir els 7 regidors de l'Ajuntament de l'Aleixar.
El partit polític Junts, liderat per Antoni Abelló, va repetir majoria absoluta. La formació política de Federació d'Independents de Catalunya (FIC) va entrar a l'Ajuntament amb dos regidors.

## Sistema electoral

Les eleccions als ajuntaments de l'Estat espanyol estan fixades per celebrar-se el quart diumenge de maig cada quatre anys. El sistema electoral fa servir la regla D'Hondt amb representació proporcional, llistes tancades i una barrera electoral del 5% dels vots vàlids, que inclou els vots en blanc. La votació per a l'assemblea local es basa en el sufragi universal.
En les eleccions municipals, la circumscripció electoral és en l'àmbit municipal i el nombre d'escons (o sigui, regidors) a triar del municipi es determina en funció del nombre d'habitants censats en aquest municipi. En el cas de l'Aleixar, en tenir 652 persones censades, l'hi correspon 7 regidors.

## Candidatures

El 30 d'abril del mateix any, la Junta Electoral de Zona de Reus van proclamar-se les 3 candidatures oficials per l'Aleixar en el Butlletí Oficial de la Província de Tarragona.
* Junts per l'Aleixar (JUNTS)
* Som-hi l'Aleixar - Federació d'Independents de Catalunya (SOM-HI - FIC)
* Esquerra Republicana de Catalunya-Acord Municipal (ERC-AM)

## Jornada electoral
### Constitució de les meses

En aquell moment, l'Aleixar tenia una població de 864 habitants, dels quals 652 persones van ser cridades a votar a les urnes de l'única mesa del col·legi electoral del municipi.

### Participació

La participació en aquestes eleccions va ser de 78,4%, el qual cosa implica que un total de 511 ciutadans del municipi van decidir exercir el seu dret a vot. Comparant aquesta participació amb la mitjana catalana, l'Aleixar va registrar una xifra molt més alta, situant-se en 13,6 punts percentuals per sobre.
A continuació, es presenta una taula amb els percentatges de participació registrats a diferents hores del dia de les eleccions:
| Hores | l'Aleixar |
| Participació (14h) | 45,7% ( 0,2%) |
| Participació (18h) | 64,7% ( 2,9%) |
| Participació (20h) | 78,4% ( 0,0%) |

## Resultats

El partit polític Junts, liderat per Antoni Abelló, va repetir majoria absoluta per segona vegada. A més a més, la formació política de Federació d'Independents de Catalunya (FIC) va entrar amb dos regidors, en detriment d'ERC.

## Referències

* 1 2 «Llei orgànica 5/1985, de 19 de juny, del règim electoral general». Portal Jurídic de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Infoelectoral | Resultados electorales» (en castellà). Ministerio de Interior | Gobierno de España. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «Eleccions municipals 2019 | Eleccions». Diputació de Barcelona, 21-09-2019. [Consulta: 31 maig 2023].
* 1 2 «Resultats electorals». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 4 juny 2023].
* ↑ CCMA. «Resultats eleccions municipals 26M 2019 - 324». [Consulta: 2 juny 2023].
# Enterprise (Utah)

Enterprise és una població dels Estats Units a l'estat de Utah. Segons el cens del 2000 tenia 1.285 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Enterprise tenia 1.285 habitants, 378 habitatges, i 317 famílies. La densitat de població era de 170,5 habitants per km².
Dels 378 habitatges en un 49,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,8% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 16,1% no eren unitats familiars. En el 15,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 40% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 21,3% entre 25 i 44, un 18% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.694 $ i la renda mediana per família de 38.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.905 $ mentre que les dones 16.354 $. La renda per capita de la població era de 13.858 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Enterprise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Enterprise». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Eni de l'Ànglia Oriental

Eni (també escrit Ennius) va ser un membre de la família dels Wuffingas, governants de l'Ànglia de l'Est. Era fill de Tytila i germà de Raedwald.
Les fonts documentals que l'esmenten són la Historia ecclesiastica gentis Anglorum de Beda, i la Genealogiae regum Anglorum, on hi ha una llista genealògica dels reis de l'Ànglia de l'Est que no esmenta tots els parents en forma d'arbre sinó només qui eren els pares dels governants, per tant no diu que tenia un germà anomenat Raedwald.
No hi ha cap prova que relacioni Eni com a rei del seu país, però és possible que, sent el germà del rei Raedwald, aquest li confiés tasques de govern. Segons Beda, Eni va ser el pare de tres reis de l'Ànglia de l'Est: Anna (r. c. 636-654), Aethelhere (r. 654) i Aethelwold (r. 654-664). Segons la compilació ànglia va ser l'avi del rei Ealdwulf (r. 664-713), el pare del qual va ser Æthelric. Atès que la successió del ton va recaure en aquesta branca de la família, passant per Ealdwulf l'any 664 després del regnat dels seus oncles, se suposa que aquest Æthelric devia ser el germà gran d'Anna, Æthelhere i Æthelwold i potser la mateixa persona que es deia Egric de l'Ànglia Oriental i que va compartir el tron amb Sigeberht (c. 629-634) i que va morir el 636. Hereswitha, la mare d'Ealdwulf va marxar del país per ingressar en un convent al país dels francs vers l'any 647 i això vol dir que probablement Æthelric ja havia mort en aquella data.
Molts dels descendents d'Eni van ser devots cristians i és possible que, com a parent proper de Raedwald es bategés quan ell ho va fer, fet que va passar a Kent l'any 616, amb el rei Etelbert com a padrí 616, en una cerimònia oficiada per un missioner enviat pel papa Gregori el Gran.

## Referències

* ↑ Pryde, 1996, p. 8.
* ↑ Cannon, Cannon i Hargreaves, 2009, p. 31.
* ↑ Bruce-Mitford, 1975, p. 702.
* ↑ Beda, Historia ecclesiastica gentis Anglorum, llibre IV, capítol 23

## Bibliografia

* Bruce-Mitford, R L S. The Sutton Hoo ship-burial, Volum 1,Part 1. British Museum Publications, 1975.
* Cannon, J; Cannon, J A; Hargreaves, A. The Kings & Queens of Britain. Oxford University Press, 2009.
* Pryde, E B. Handbook of British Chronology. Cambridge University Press, 1996.
# Elisabet de Görlitz

Elisabet de Görlitz (Hořovice -Bohèmia-, 2 de novembre de 1390 - Trèveris, 2 d'agost de 1451) fou una aristòcrata bohèmia, Duquessa de Luxemburg per patrimoni del 1415 al 1443. Va ser un dels últims membres alemanys de la Casa de Luxemburg.
Elisabet era l'única filla i hereva de Joan de Görlitz, el tercer fill de Carles IV del Sacre Imperi Romanogermànic, duc de Lusàcia i Görlitz, i també va ser elector de Brandenburg per un breu període. La seva mare, Ricarda Caterina de Mecklenburg, era la filla del rei Albert de Suècia.
El Ducat de Luxemburg estava hipotecat a Elisabet pel seu oncle el rei Segimon d'Hongria, que més tard també es va convertir en rei de Bohèmia i emperador del Sacre Imperi. No va ser capaç de pagar el préstec, i posteriorment va abandonar Elisabet en el control del ducat.
El 1441, va fer un tractat amb Felip III de Borgonya, al que li va permetre assumir tot seguit les tasques administratives de Luxemburg i heretar el ducat a la seva mort. Encara que van estar d'acord en això, Felip va decidir llançar un atac nocturn de dos anys més tard i prendre el control immediat. Elisabet va ser posteriorment expulsada de Luxemburg per les forces de Felip.

## Matrimoni i fills

El seu primer matrimoni va tenir lloc a Brussel·les el 16 de juliol 1409, amb Antoni de Borgonya. Ell la va defensar contra tres aixecaments de la noblesa Luxemburg, fins a la seva mort el 1415. Van tenir dos fills:
* Guillem (Brussel·les, 2 de juny de 1410 - 10 de juliol de 1410)
* Un nen nascut i mort l'any 1412.
El seu segon marit fou Joan III de Baviera. Va morir el 1425 a La Haia, i no van tenir descendència. Després de la seva defunció, Elisabet estava profundament endeutada.

## Referències

* ↑ «Elisabètta di Görlitz duchessa di Brabante e di Luxxemburgo» (en italià). [Consulta: 26 octubre 2015].
* 1 2 Kaemmerer, Walter. «Elisabeth von Görlitz» (en alemany). Deutsche Biographie. [Consulta: 26 octubre 2015].
Elisabet de Görlitz Casa de LuxemburgNascut: Novembre 1390 Mort: 2 d'agost 1451 :
| Títols de regnat |||
| Precedit per: Jobst de Moràvia | Ducs de Luxemburg 1411-1443 | Succeït per: Felip III de Borgonya |
# Enric Marfany i Gosset

Enric Marfany i Gosset (Sant Julià de Lòria, 1877 - Barcelona, 3 de novembre del 1957) va ser sacerdot, organista i compositor.

## Biografia

El 1905 era organista de la parròquia de Ponts (càrrec que el 1912 ocupava mossèn Ritort), i posteriorment fou mestre de capella de la Seu d'Urgell (on tingué d'alumne el futur mestre Francesc Tàpies). El 1912 era organista de Santa Maria de Puigcerdà. Exercí aquesta darrera tasca fins al 1924, quan fou destinat a la parròquia barcelonina del Sant Àngel Custodi d'Hostafrancs on el 1928 i 1932-1934 era d'organista i director de la capella de música i encara se li cita el 1944.
Compongué principalment música religiosa, per a orgue o per cor i orgue. Andorra la Vella i Sant Julià, el seu poble natal, li dedicaren sengles carrers.

## Obres

* El cant del Valira, per a cor
* Corazón santo, motet per a cor amb acompanyament d'orgue o harmònium
* Dueño de mi vida, motet per a cor amb acompanyament d'orgue o harmònium
* Goigs a llaor del Sant Àngel Custodi de la Ciutat de Barcelona
* Himno del Cincuentanario [de la congregació de Filles de Maria de Puigcerdà] (1919), per a veu i orgue, amb lletra de Manuel Trepat
* Jesús, vivir no puedo, motet per a cor amb acompanyament d'orgue o harmònium
* O salutaris, motet per a cor a tres veus amb acompanyament d'orgue o harmònium
* Trissagi marià, per a orgue
* Veni Sponsa Christi, per a cor i harmònium
D'atribució no segura (són d'un Enric Marfany, però no hi ha certesa que sigui aquest):
* Himne a la bandera andorrana, amb lletra de Joan Duró, enregistrat amb instrumentació de Joan Roure per l'Orfeó Andorrà i la Principal de la Bisbal en l'EP Himne andorrà (Barcelona: Àudiovisuals de Sarrià, 1989)
* Himne al Sant Crist de Balaguer, amb lletra de Jacint Verdaguer
* Marxa del Consell, per a orgue, enregistrat per la cobla Barcelona en l'LP Andorra (Barcelona: EDIGSA, 1969)

## Referències

* ↑ «Necrológica». La Vanguardia Española, 10-11-1957, pàg. 27.
* ↑ «Francesc Tàpies, al web dels Amics de la Catedral de Tarragona». [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1988/02/09/pagina-6/33359150/pdf.html
* ↑ http://www.valldepi.cat/Bibliografia/Ceretania/19201212.pdf Arxivat 2011-09-05 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.valldepi.cat/Bibliografia/Ceretania/19241109.pdf Arxivat 2011-09-05 a Wayback Machine.
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1985/07/23/pagina-22/33154180/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1930/10/02/pagina-10/33120416/pdf.html
# Enric Lluís Roura i Vilaret

Enric Lluís Roura i Vilaret (Calonge, 4 de novembre de 1865 - Barcelona, 9 de març de 1921) va ser un empresari surotaper i polític català.
Va interrompre la formació escolar de batxillerat i ser educat per son pare, Esteve Roura a l'ofici de la fabricació de taps de suro, en la fàbrica familial, que era la primera a escala industrial a Calonge. Aviat va ser enviat prop de son germà gran Josep per aprendre l'anglès a la sucursal de Londres al Regne Unit, aleshores el principal mercat dels taps. Després d'aprendre la llengua s'establí a Escòcia per a dirigir la sucursal d'Edimburg.
Quan tenia gairebé trenta anys, a la mort de son pare, va deixar Edimburg i establir-se a Calonge, on va fer construir la Torre Roura al turó de Les Aixades, una monumental residència modernista inaugurada el 1900. Va ser conegut per a la seva obra filantròpica, que sempre va fer amb la màxima discreció. L'hospital, la caixa d'estalvis i la portada d'aigua potable a la vila, van ser projectes que va fomentar. Políticament, militava a la Lliga Regionalista amb Francesc Cambó i Batlle tot i amistançar-se amb Josep Irla i Bosch del bàndol contrari.
Morí a Barcelona el 9 de març de 1921( 1921-03-09) (als 55 anys). La seva última voluntat fou d'ésser enterrat a Calonge.

## Reconeixement

* La vila de Calonge li va dedicar el Carrer Enric Lluís Roura

## Referències

* 1 2 3 4 Caner i Estrany, Pere. «Enric Lluís Roura i Vilaret». A: La vall de Calonge. 2$^a$ ed.. Calonge: Ajuntament de Calonge, 1983, p. 163. ISBN 9788450084467.
* ↑ Bautista Parra, A. Jordi; Carrera, Jordi S. (fotos) «La Torre Roura de Calonge». Revista de Girona, maig-juny 1998, pàg. 101-106.
* ↑ 41° 51′ 39.13″ N, 3° 4′ 33.18″ E﻿ / ﻿41.8608694°N,3.0758833°E﻿ / 41.8608694; 3.0758833
# Elymandra

Elymandra és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Elymandra androphila (Stapf) Stapf
* Elymandra archaelymandra (Jacq.-Fél.) Clayton
* Elymandra gossweileri (Stapf) Clayton
* Elymandra grallata (Stapf) Clayton
* Elymandra lithophila (Trin.) Clayton
* Elymandra monostachya Jacq.-Fél.
* Elymandra subulata Jacq.-Fél.
(vegeu-ne una relació més exhaustiva a Wikispecies)

## Sinònim

Pleiadelphia Stapf.

## Referències

* ↑ «Germplasm Resources Information Network, consultada 24.06.08». Arxivat de l'original el 2008-10-11. [Consulta: 24 juny 2008].
# Ermita de Sant Salvador (el Vendrell)

Sant Salvador del Vendrell és una ermita del Vendrell del segle xi considerada una de les construccions més antigues del terme. Fou la primitiva església i parròquia del municipi fins als inicis del segle xiv, quan el bisbe Ponç de Gualba traslladà la parròquia a la vila del Vendrell a causa dels freqüents atacs dels pirates. Tanmateix, l'aspecte actual és fruit de nombroses reformes realitzades al llarg del temps, desdibuixant totalment l'estil romànic original (documentada des del segle xi).
L'ermita està situada al barri marítim de Sant Salvador, molt a prop del mar. És una petita construcció de tradició romànica de planta rectangular i una sola nau i coberta amb una volta de canó sobre un arc toral lleugerament apuntat. Per fora està emblanquinada i a la façana principal només hi ha 'obre una porta d'arc escarser i una espitllera. Al capdamunt de la façana hi ha una petita espadanya. L'actual portal i l'espadanya són d'inicis del segle xx.

## Referències

* ↑ «Ermita de Sant Salvador». Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ «Ermita de Sant Salvador». Diputació de Tarragona. [Consulta: 10 maig 2020].
# Era Hònt dera plaça dera Glèisa de Vilac

Era Hònt dera plaça dera Glèisa de Vilac és una font monumental de Vilac, al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La font pública de la plaça de Vilac es disposa arrecerada al terraplè, en sentit longitudinal i orientada al migdia. Es tracta d'una obra de fàbrica formada pels trets elements habituals, de dreta a esquerra: font (hònt), abeurador (beurader) i safareig (lauader). En el primer compareix un cos àtic format per motllures triangulars que conté en el frontó la data 1836, mentre que en el cos central sobresurten dos brolladors resolts amb sengles daus de pedra amb una escòcia en la part superior formant la canal. El brollador frontal nodreix la pila i el desguàs de fons que ressegueix la font paral·lelament. El brollador lateral nodreix els altres dos elements esmentats, comunicats entre si per un sobreeixidor. El safareig presenta en el rengle superior les lloses disposades en esbiaix cap a la banda de fora.

## Referències

* ↑ «Era Hònt dera plaça dera Glèisa de Vilac». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Escut de Salomó

«Escut de Salomó» té aquests significats:
* Escut del municipi de Salomó, al Tarragonès. Vegeu Escut de Salomó (Tarragonès).
* Escut de l'estat insular oceànic de Salomó. Vegeu Escut de les Illes Salomó.
# Escuts i banderes d'Andorra

Els escuts i banderes d'Andorra són el conjunt d'escuts i banderes del Principat d'Andorra i les Parròquies d'Andorra.

## Escuts històrics

* Escut d'Andorra Segles XIII-XVI
* Escut d'Andorra Abans del segle XVI Casa de la Vall
* Escut d'Andorra 1580-? Casa de la Vall
* Escut del Copríncep Episcopal (ca.1800-1959)
* Escut del Copríncep Laic (ca.1870-1959)
* Escut d'Andorra (ca.1800-1959)
* Escut d'Andorra (1931-1959) Versió de la bandera
* Escut d'Andorra (1959-1969)

## Parròquies

* Escut d'Andorra la Vella
* Antic escut d'Andorra la Vella
* Escut de Canillo
* Escut d'Encamp
* Escut d'Ordino
* Escut de la Massana
* Escut de Sant Julià de Lòria
* Escut d'Escaldes-Engordany

## Banderes oficials

* Bandera del Principat d'Andorra
# Escuts i banderes de Mallorca

Els escuts i banderes de Mallorca són el conjunt d'escuts i banderes oficials dels municipis de l'illa balear.

## Escuts oficials

* Escut d'Alaró
* Escut d'Alcúdia
* Escut d'Algaida
* Escut d'Andratx
* Escut d'Ariany
* Escut d'Artà
* Escut de Banyalbufar
* Escut de Binissalem
* Escut de Búger
* Escut de Bunyola
* Escut de Calvià
* Escut de Campanet
* Escut de Campos
* Escut de Capdepera
* Escut de Consell
* Escut de Costitx
* Escut de Deià
* Escut d'Escorca
* Escut d'Esporles
* Escut d'Estellencs
* Escut de Felanitx
* Escut de Fornalutx
* Escut d'Inca
* Escut de Lloret de Vistalegre
* Escut de Lloseta
* Escut de Llubí
* Escut de Llucmajor
* Escut de Manacor
* Escut de Mancor de la Vall
* Escut de Maria de la Salut
* Escut de Marratxí
* Escut de Montuïri
* Escut de Muro
* Escut de Palma
* Escut de Petra
* Escut de Pollença
* Escut de Porreres
* Escut de Puigpunyent
* Escut de Sa Pobla
* Escut de Sant Joan
* Escut de Sant Llorenç des Cardassar
* Escut de Santa Eugènia
* Escut de Santa Margalida
* Escut de Santa Maria del Camí
* Escut de Santanyí
* Escut de Selva
* Escut de Sencelles
* Escut de Ses Salines
* Escut de Sineu
* Escut de Sóller
* Escut de Son Servera
* Escut de Valldemossa
* Escut de Vilafranca de Bonany

## Banderes oficials

Només uns quants municipis tenen bandera oficial.
* Bandera de Campos
* Bandera d'Inca
* Bandera de Manacor
* Bandera de Montuïri
* Bandera de Palma
* Bandera de Sa Pobla
* Bandera de Pollença
* Bandera de Sant Joan
* Bandera de Santa Eugènia
* Bandera de Santanyí
* Bandera de Sineu

## Referències

* ↑ dingolasineu. «És probable que a Sineu tampoc tiri endavant la Llei de Símbols», 15-01-2014. [Consulta: 17 abril 2019].
* ↑ «Símbols de les Illes Balears». [Consulta: 7 abril 2019].
* ↑ «Santanyí ja té bandera oficial», 25-07-2018. [Consulta: 7 abril 2019].