OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dolors Moliné Pous

Dolors Moliné Pous (Barcelona, 1931) és una exjugadora de tennis de taula.
Als deu anys començà a practicar l'esport al Tívoli Ping Pong Club i, tres anys més tard, començà a guanyar els seus primers títols individual i per equips del Campionat de Catalunya. Fou la gran dominadora del tennis de taula femení entre 1944 i 1951, aconseguint tretze títols estatals: cinc en categoria individual de forma consecutiva (1947, 1948, 1949, 1950, 1951), quatre en dobles (1948, 1949, 1950, 1951) i dobles mixtos (1949). D'altra banda, als Campionats de Catalunya guanyà vint-i-quatre títols entre 1944 i 1952, set a nivell individual (1945, 1946, 1948, 1949, 1950, 1951, 1953), set per equips (1943, 1944, 1945, 1946, 1947, 1948, 1949), cinc en dobles (1946, 1947, 1948, 1949, 1952) i cinc en dobles mixtos (1947, 1948, 1949, 1951, 1953). Es retirà de la competició al final de la temporada de 1953.
Entre d'altres guardons, ha rebut la insígnia de plata (1960) i la medalla d’honor (1985) de la Federació Catalana de Tennis de Taula, com també la insígnia d’or (1968) i la medalla d’honor (1980) de la federació espanyola. El 1997 li fou atorgada la medalla Forjadors de la Història Esportiva de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Dolors Moliné Pous». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fornells, Fernando. «Una campeona de Cataluña de 13 años». Mundo Deportivo, 15-06-1944.
* ↑ Alberch, Laura. «Les pioneres invisibilitzades de l'esport català». La República Esportiva, 08-03-2019. [Consulta: 17 novembre 2022].
# Cooksonia

Cooksonia és un gènere extint de plantes vasculars. Va viure a mitjans del Silurià fa uns 425 milions d'anys i va ser una de les primeres plantes terrestres. La primera Cooksonia va ser descoberta i anomenada el 1937 pel paleobotànic W. H. Lang, de la Universitat de Manchester, Anglaterra.
Aquestes plantes primitives eren vasculars, no tenien fulles ni flors però tenien a la punta de la tija unes càpsules que actuaven d'esporangis on guardaven les espores. Cooksonia només mesurava 10 cm d'alçada i s'afirma que és l'avantpassat de les plantes vasculars d'avui en dia.
Aquestes plantes fòssils és s'han trobat a Irlanda, Anglaterra, Líbia, Txecoslovàquia, el Kazakhstan, Estats Units, Austràlia i Bolívia, el que fa pressuposar que estaven molt esteses a la terra.
S'han descobert fins ara 5 espècies de Cooksonia que daten del Silurià i del Devonià:
* C. pertoni
* C. hemisphaerica
* C. cambrensis
* C. Caledon
* C. paranensis

## Referències

* ↑ D. Edwards «Records of Cooksonia-type sporangia from late Wenlock strata in Ireland». Nature, 287, 1980, pàg. 41–42. DOI: 10.1038/287041a0.

## Enllaços externs

* http://www.palaeos.com/Plants/Rhyniophytes/Cooksonia.html Arxivat 2005-11-11 a Wayback Machine. (anglès)
* http://www.xs4all.nl/~steurh/engcook/ecooks.html (anglès)
* http://www.ucmp.berkeley.edu/IB181/VPL/Elp/Elp1.html (anglès)
# Morris Kline

Morris Kline (Brooklyn, 1 de maig de 1908 - Brooklyn, 10 de juny de 1992) matemàtic i historiador de les matemàtiques estatunidenc.

## Vida i Obra

Kline va cursar els estudis secundaris a Brooklyn i, en acabar-los, va ingressar a la universitat de Nova York on va obtenir el graduat el 193o, el màster el 1932 i el doctorat el 1936 amb una tesi sobre topologia. Des de 1930 va ser professor de la universitat de Nova York fins que va passar a ser professor emèrit el 1976. Durant el període 1936-1938 va estar al Institut d'Estudis Avançats de Princeton i durant la Segona Guerra Mundial va fer treball de recerca per l'exèrcit americà. A partir de 1946 va ser cap de la divisió d'electromagnetisme de l'Institut Courant de Ciències Matemàtiques de la universitat.
Si bé els seus primers treballs van sr en topologia, la seva especialització va estar en les matemàtiques aplicades i, en concret, en les equacions diferencials i les ones electromagnètiques. Però Kline és conegut, sobre tot, per una sèrie de llibres sobre filosofia i història de les matemàtiques, que va començar el 1953 amb la publicació de Mathematics in Western Culture en el qual defensava que les matemàtiques han sigut una força cultural fonamental en la civilització occidental. El 1973 va encetar un encès debat sobre l'ensenyament de les matemàtiques amb el seu llibre Why Johnny Can't Add on afirmava que les matemàtiques s'havien allunyat de la realitat i s'havien convertit en l'art de trobar conseqüències lògiques a partir d'axiomes arbitraris sobre objectes sense sentit. Aquest llibre va ser continuat el 1977 per Why the Professor Can't Teach en el qual es reafirmava en el seu atac a la matemàtica moderna com eina d'aprenentatge.
Va publicar dos llibres importants per la historia de les matemàtiques: Mathematical Thought from Ancient to Modern Times (1972, tres volums) i Mathematics: The Loss of Certainty (1980), a més d'altres obres divulgatives.

## Referències

* ↑ Kline, 1984, p. 11.
* ↑ Kendig, 1981, p. 93.
* ↑ Alexanderson, 1979, p. 172.
* ↑ Bishop, 1999, p. 22.
* ↑ Drucker, 1993, p. 156.

## Bibliografia

* Alexanderson, G.L. «An Interview with Morris Kline» (en anglès). The Two-Year College Mathematics Journal, Vol. 10, Num. 3, 1979, pàg. 172-178, 259-264. ISSN: 0746-8342.
* Bishop, Alan J. Enculturación matemática (en castellà). Paidós, 1999. ISBN 84-493-0720-1.
* Drucker, Thomas «Morris Kline (1908--1992)» (en anglès). Modern Logic, Vol. 3, Num. 2, 1993, pàg. 156-158. ISSN: 1047-5982.
* Kendig, Frank «Interview: Morris Kline» (en anglès). OMNI, Vol. 3, Num. 9, 1981, pàg. 93-96. ISSN: 0149-8711.
* Kline, Morris. «The Meaning of Mathematics». A: Douglas M. Campbell, John C. Higgins (eds.). Mathematics: People, Problems, Results (en anglès). Brigham Young University, 1984. ISBN 0-534-03200-1.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Morris Kline» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Canaan (Nou Hampshire)

Canaan és una població dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 3.319 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Canaan tenia 3.319 habitants, 1.279 habitatges, i 929 famílies. La densitat de població era de 24,1 habitants per km².
Dels 1.279 habitatges en un 36,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,2% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 27,3% no eren unitats familiars. En el 21% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 9,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.220$ i la renda mediana per família de 46.339$. Els homes tenien una renda mediana de 32.946$ mentre que les dones 25.000$. La renda per capita de la població era de 20.515$. Entorn del 2,9% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Canaan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Canaan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# 2049

L'any 2049 (MMXLIX) serà un any comú que començarà en divendres segons el calendari gregorià, l'any 2049 de l'era comuna (CE) i Anno Domini (AD), el 49è any del tercer mil·lenni, el 49è any del segle xxi, i el desè any de la dècada del 2040.

## Esdeveniments previstos
### Resta del món

* 20 d'abril: 50 anys de la massacre de Columbine.
* 7 de maig: trànsit de mercuri.
* Desembre: es rebran les primeres i possibles senyals de resposta del sistema planetari Gliese 581, si hi ha una per vida extraterrestre intel·ligent. Es va transmetre un senyal al sistema planetari Gliese 581 a l'agost de 2009, amb uns 20,3 anys per arribar al seu destí.
* 20 de desembre:
** caducarà el present "Un país, dos sistemes" amb Macau, garantit durant 50 anys a partir del 20 de desembre de 1999, previst a la Llei Fonamental.
** el estatus administratiu especial de Macau acaba, de manera similar a la situació de Hong Kong.

## Referències

* ↑ «Massacre de Columbie» (en castellà). [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ Grego, Peter. Venus and Mercury, and How to Observe Them (en anglès). Springer Science & Business Media, 2007, p. 227. ISBN 9780387742861.
* 1 2 «10 fascinating facts about Europe's last colony in Asia – and the most crowded place on Earth». [Consulta: 8 maig 2018].
# We Are All on Drugs

"We Are All on Drugs" és el segon senzill de l'àlbum Make Believe, cinquè en la trajectòria del grup estatunidenc Weezer. Contràriament a la creença popular, la cançó no tracta específicament sobre les drogues, sinó de la sobreestimulació de la societat, que és addicte a internet, al joc, a les drogues i a les relacions.
El grup va gravar dos videoclips, un incloent la cançó sobre una versió reeditada del videoclip "Fear No Evil" de Grim Reaper, de l'any 1985, i un altre centrat en Rivers Cuomo deambulant en un món ple de drogues. La segona versió fou dirigida per Justin Francis i es tracta del videoclip amb el rodatge més complex del grup de tota la seva carrera.
Per poder emetre el videoclip al canal MTV, van haver de canviar el títol de la cançó per "We Are All in Love", fet que va enfadar a molts seguidors del grup. Patrick Wilson va suggerir originalment el títol "We Are All on Hugs". Tot i això, en el videoclip, Cuomo llegeix un diari en una barberia on apareix un titular amb el títol original de la cançó.

## Llista de cançons
### 7" Retail (vinil rosa) (Regne Unit)

* "We Are All on Drugs"
* "Beverly Hills" (Urbanix Mix)

### CD Retail (Regne Unit)

* "We Are All on Drugs"
* "Beverly Hills" (Urbanix Mix)
* "Burndt Jamb" (Directe)
* "We Are All on Drugs" (Videoclip)
El videoclip inclòs en el CD es tracta de la primera versió gravada sobre una reedició del videoclip de "Fear No Evil". de Grim Reaper.

## Personal

* Rivers Cuomo – cantant, guitarra solista
* Patrick Wilson – percussió
* Brian Bell – guitarra rítmica
* Scott Shriner – baix
* Rick Rubin – productor

## Referències

* ↑ Kandell, Steve. «Dear Superstar: Rivers Cuomo» (en anglès). Blender, 20-12-2005. [Consulta: 20 novembre 2009].
# Devpost

Devpost és una empresa amb seu a Nova York que mitjança a la innovació permetent, mitjançant el seu lloc web ChallengePost, que organitzacions i particulars amb ànim de lucre o sense presenten concursos amb premis pecuaris per a qui resolga el problema plantejat. Els usuaris lliurement poden afegir diners als premis. Al contrari que InnoCentive, ChallengePost se centra en organitzacions xicotetes i individus. A diferència d'altres intermediaris a la innovació, es caracteritza per no aconsellar als que creen els concursos.
Fou fundada el 2008 per Brandon Kessler amb el nom del lloc web que opera (ChallengePost). El fundador decidí crear l'empresa amb aquest tipus de negoci al adonar-se de la notícia d'un home que guanyà un concurs que tractava de fer funcionar el sistema operatiu Windows XP en un Mac. En el temps s'especialitzà en el desenvolupament d'API.
Els ingressos al lloc web provenen d'un 8 per cent.
El programari utilitzat a Devpost fou utilitzat per a Challenge.gov. Els concursos presents a Challenge.gov apareixen a Devpost.

## Referències

* ↑ Lee, Sang M.; Hwang, Taewon; Choi, Donghyun «Open innovation in the public sector of leading countries». Management Decision, 50, 1, 2012, pàg. 149. DOI: /10.1108/00251741211194921.
* 1 2 3 4 Cutler, Kim-Mai «ChallengePost launches problem-solving site with Wozniak, Betaworks onboard». VentureBeat, 29-06-2009 [Consulta: 8 juliol 2017].
* 1 2 «Devpost, Inc». Bloomberg. [Consulta: 8 juliol 2017].
* 1 2 Mihm, Jürgen; Schlapp, Jochen «Sourcing innovation: Public and private feedback in contests». INSEAD Working Paper, 64, 2015, pàg. 2.
* ↑ Cherinka, R.; Prezzama, J. «The impact of using challenges and competitions in the workforce». WMSCI 2014-18th World Multi-Conference on Systemics, Cybernetics and Informatics, Proceedings, 2, 2014, pàg. 2.
* ↑ Schonfeld, Erick «ChallengePost Becomes A Government Contractor». TechCrunch, 2010 [Consulta: 8 juliol 2017].
# Apogon ellioti

Apogon ellioti és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Illes Marshall, sud del Japó, el Mar d'Arafura, Nova Caledònia i el nord-oest d'Austràlia.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 «Apogon ellioti» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Day, F. 1875. The fishes of India; being a natural history of the fishes known to inhabit the seas and fresh waters of India, Burma, and Ceylon. London. Fishes India Part 1: 1-168, Pls. 1-40.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Montese

Montese és un municipi de la província de Mòdena, regió d'Emilia Romagna, Itàlia.
Limita amb els municipis de Castel d'Aiano, Fanano, Gaggio Montano, Lizzano in Belvedere, Pavullo nel Frignano, Sestola i Zocca.
A la Segona Guerra Mundial, la ciutat fou alliberada per tropes brasileres el 17 d'abril de 1945, després de tres dies de batalla contra l'exèrcit alemany. Arran d'això es va agermanar amb la ciutat brasilera de Fortaleza en homenatge als soldats brasilers que havien mort en la batalla.
# Capella de la Mare de Déu dels Dolors de la Plana

La Capella de la Mare de Déu dels Dolors és un monument del nucli de població de la Plana, al municipi d'Alcover, protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'església, entre mitgeres, es troba adossada a l'edifici de Cal Serra. És una petita construcció de planta rectangular, de 10 x 5 metres, d'una sola nau sense capelles. Està il·luminada per una petita obertura circular situada a la façana, damunt la porta d'entrada, d'arc de mig punt i brancals de pedra. La coberta és a dues vessants i en el vèrtex s'aixeca un petit espadat. L'obra és de pedra, arrebossada i pintada imitant carreus.

## Història

Fou construïda al segle xviii (segons consta a la clau de l'arc de la porta, amb la data 1739) pels monjos de Reial Monestir de Santa Maria de Poblet. En el seu origen formava part d'un petit nucli de construccions religioses que incloïa, a més, un petit claustre adossat a l'església i la casa dels monjos, elements actualment desapareguts.
En relació amb l'advocació del temple, podria haver estat dedicada a l'Assumpció de Maria o a la Verge dels Dolors. L'església tingué culte fins al 1936.

## Referències

* 1 2 3 «Capella de la Mare de Déu dels Dolors d'Alcover». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 setembre 2013].

## Enllaços externs

* «Capella de la Mare de Déu dels Dolors d'Alcover». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Oliver Twist (pel·lícula de 1922)

Oliver Twist és una pel·lícula muda de 1922 dirigida per Frank Lloyd basada en la novel·la homònima de Charles Dickens.

## Argument

Oliver Twist (Jackie Coogan) és un nen orfe que li porten a un orfenat. A causa del mal tractament que se li dona, un dia decideix escapar-se a Londres. Tot just arribar a la ciutat coneix Artful Dodger (Edouard Trebaol) qui li dona acollida. Amb la innocència d'un nen de 10 anys, sense adonar-se s'endinsa en una banda de nois carteristes dirigit pel malvat Fagin (Lon Chaney).

## Repartiment

* Jackie Coogan (Oliver Twist)
* Lon Chaney (Fagin)
* Edouard Trebaol (Artful Dodger)
* George Siegmann (Bill Sikes)
* Gladys Brockwell (Nancy)
* James A. Marcus (Bumble)
* Aggie Herring (Mrs. Corney)
* Nelson McDowell (Mr. Sowerberry)
* Lewis Sargent (Noah Claypole)
* Joan Standing (Charlotte)
* Carl Stockdale (Monks)
* Taylor Graves (Charley Bates)
* Lionel Belmore (Mr. Brownlow)
* Florence Hale (Mrs. Bedwin)
* Joseph Hazelton (Mr. Grimwig)
* Gertrude Claire (Mrs. Maylie)
* Esther Ralston (Rose Maylie)
* Eddie Boland (Toby Crackit)

## Comentaris

Basat en la novel·la homònima de Charles Dickens. Ha estat doblada al català.

## Altres adaptacions

* Oliver Twist (pel·lícula de 1909)
* Oliver Twist (pel·lícula de 1912)
* Oliver Twist (pel·lícula de 1920)
* Oliver Twist (pel·lícula de 1933)
* Oliver Twist (pel·lícula de 1948)
* Oliver Twist (pel·lícula de 1982)
* Oliver Twist (pel·lícula de 2005)

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Oliver Twist». [Consulta: 6 gener 2020].
# Viure i deixar viure

Viure i deixar viure és l'augment espontani de comportament no agressiu i cooperatiu que es va desenvolupar durant la Primera Guerra Mundial particularment durant els períodes prolongats de guerra de trinxeres en el Front Occidental. Potser un dels exemples més famosos d'aquest comportament és la Treva de Nadal de 1914.
És un procés que pot ser caracteritzat com l'abstinència de l'ús de la violència durant la guerra. De vegades podia prendre la forma de treves però també de pactes negociats localment per soldats. En altres ocasions podia ser un comportament tàcit on les dues parts evitaven disparar o s'atacaven intencionadament de forma ritual, assenyalant que no tenien intenció letal.

## Referències

* ↑ Ashworth, Tony The Sociology of Trench Warfare, British Journal of Sociology, 21 (1968), 407–20.
* ↑ Ashworth, Tony Trench Warfare 1914–1918: The Live and Let Live System (1980). (ISBN 0330480685)

## Bibliografia

* Axelrod, Robert. (2006). The Evolution of Cooperation Revised edition Perseus Books Group ISBN 0465005640
# Devotio Moderna

* Per a altres significats, vegeu «Devotio».
Devotio moderna ('Devoció moderna') va ser un moviment religiós de la baixa edat mitjana, relacionat amb l'humanisme cristià, una barreja d'humanisme i cristianisme. El llibre La imitació de Crist, escrit per Tomàs de Kempis, un defensor d'aquest moviment, esbossa els conceptes més importants de la devotio moderna basats en la connexió personal amb Déu i les mostres actives d'amor cap a Ell, per exemple en el sagrament de l'eucaristia durant la missa.

## Història

L'humanisme cristià advocava per l'estudi dels textos fonamentals de la Cristiandat per arribar a una relació individual i interna amb Déu. Els laics del segle xv eren capaços d'estudiar les Escriptures gràcies a la invenció i difusió de la impremta. Amb els ideals de l'Humanisme cristià, la devotio moderna recomanava una actitud molt més individual cap a les creences i la religió i va ser especialment prominent en les ciutats holandeses durant els segles xiv i xv. Els orígens del moviment es remunten a la Congregació de Windesheim integrada per laics i alguns monestirs del segle xiv.
De vegades s'ha vist en ella una contribució al Luteranisme i al Calvinisme. Va tenir també una gran influència sobre Erasme de Rotterdam, educat en aquesta tradició. Els orígens del moviment estan íntimament relacionats amb l'obra de Geert Groote de Deventer. L'enfocament inicial de Groote va ser el redescobriment de la genuïna pràctica de pietat i de conversió i reconversió dels sacerdots, per aquesta causa es va trobar amb l'oposició del clergat. Geert Groote no estava satisfet amb l'estat de l'Església i el que percebia com la pèrdua gradual de les tradicions monàstiques i la manca dels valors morals entre el clergat. Però amb el temps, després de la seva mort l'oposició es va esvair. Devotio moderna va florir durant els segles xiv i xv, però va acabar amb la Reforma Protestant, quan va ser bipolaritzada, ja que alguns van mantenir-se fidels al catolicisme i d'altres es van decantar per la Reforma.
No obstant això, els mètodes de "l'oració metòdica", impartits per la devotio moderna i les tècniques utilitzades per a la "projecció de si mateix" en la imatge d'una escena bíblica (per participar en la vida de Jesús), va influir significativament en la meditació cristiana en el segle xvi i següents. Aquests mètodes de persistir en la meditació són com els exercicis espirituals que els jesuïtes segueixen practicant avui. Ignasi de Loiola utilitzà ambdues tècniques en els seus exercicis espirituals: un format metodològic, així com l'autoprojecció en una escena bíblica, per exemple, iniciant una conversa amb Crist en el Gòlgota.

## Referències

* ↑ La recepció dels Pares de l'Església a Occident: Dels carolingis als mauristes, Volum 1 de Irena Dorota Backus 1997 ISBN 9004097228 pàgines 405-415
* ↑ Between Saint James and Erasmus,Entre Sant Jordi i Erasmus: estudis de la baixa Edat Mitjana i la seva vida religiosa by J. van Herwaarden 2003 ISBN 9789004129849 pàgina 3
* ↑ ''Devotio Moderna de John H. Van Engen 1988 ISBN 0809129620 pàgina 7-12
# Cantó de Saint-Hilaire-de-Villefranche

El cantó de Saint-Hilaire-de-Villefranche és un cantó francès del departament del Charente Marítim, al districte de Saint-Jean-d'Angély. Té 10 municipis i el cap és Saint-Hilaire-de-Villefranche.

## Municipis

* Aujac
* Aumagne
* Authon-Ébéon
* Bercloux
* Brizambourg
* La Frédière
* Juicq
* Nantillé
* Saint-Hilaire-de-Villefranche
* Sainte-Même
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1976 | Lucien Grand | RGR, després radical |
| 1976-2008 | Roland Beix | PS |
| 2008- | Alain Galteau | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 4.678 | 4.401 | 4.117 | 4.216 | 4.194 | 4.131 | 4.622 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Saint-Hilaire-du-Harcouët

El cantó de Saint-Hilaire-du-Harcouët és un cantó francès del departament de la Manche, situat al districte d'Avranches. Té 12 municipis i el cap es Saint-Hilaire-du-Harcouët.

## Municipis

* Chèvreville
* Lapenty
* Les Loges-Marchis
* Martigny
* Le Mesnillard
* Milly
* Moulines
* Parigny
* Saint-Brice-de-Landelles
* Saint-Hilaire-du-Harcouët
* Saint-Martin-de-Landelles
* Virey

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1964 | Daniel Cuche | Divers gauche |
| 1964-1982 | Paul Guinebault | Divers droite, després UDF |
| 1982-2008 | Michel Ganné | UDF |
| 2008- | Jacky Bouvet | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 11.705 | 12.293 | 12.438 | 12.201 | 11.688 | 11.522 | 11.625 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||