OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Tauler (els Prats de Rei)

Casa Tauler és una casa dels Prats de Rei (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta baixa i dos pisos, de planta irregular molt allargassada, seguint el traçat urbanístic de la vila.
A la façana principal, curiosament la més estreta de les dues, conserva una gran portalada adovellada de pedra saulonenca ben treballada.

## Història

La casa Tauler fou construïda a l'època gòtica, probablement al segle xvi. Ha sofert diverses reformes. Actualment, els propietaris realitzen algunes obres de recerca d'elements arquitectònics de l'època en la qual fou construït l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Tauler». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Clàudia Tremps Pérez

Clàudia Tremps Pérez (Ogassa, Ripollès, 18 d'abril de 1996) és una atleta, esquiadora i corredora de curses de muntanya i ultraresistència catalana.
Estudiant d'arquitectura, viu entre Ogassa, el seu poble natal, i Barcelona, on estudia. Començà a córrer amb 17 anys, activitat que combinà amb la competició en equitació. Amb 20 va deixar la competició amb els cavalls i es va centrar de ple al trail running. Competint amb el CE Penedès, també ha combinat l'Ultra Trail amb l'esquí de muntanya. El 2014 començà a participar en curses curtes, i ja el 2015 ho feu en una cursa de 50 km. El 2017 ja participà en les '100 Miles Sud de France', una carrera de 122 kms. Dedicada a les curses d'ultradistància, ha aconseguit molt bons resultats tant a nivell nacional com internacional. L'any 2021 entrà en segona posició a la meta de la Transgrancanaria. L'abril del 2019, aconseguí el cinquè lloc a la categoria femenina de la prova CSD de la Penyagolosa Trail, disputada a Castelló, a la seva distància de 110 km. Amb aquest resultat, Clàudia Tremps se situava líder de la Spain Ultra Cup. En esquí de muntanya, el gener del 2022, Clàudia Tremps fou la vencedora de la segona prova de la Park Piolets Copa d’Andorra, la Cronoescalada Nocturna Grandvalira, que es va disputar ahir a la pista l’Àliga del sector El Tarter, sota una intensa nevada. I també guanyà la Traça Catalana, organitzada per l’Association Sport Montagne Cerdagne Capcir, i primera prova de la Copa FEEC d'esquí de muntanya. El juliol de 2022 aconseguí una tercera posició a la Vall d'Aran by UTMB. L'agost del 2022 aconsegueix el segon lloc a la Ultra-Trail du Mont-Blanc (UTMB).

## Referències

* ↑ «Clàudia Tremps clou amb èxit el seu repte: una volta de 170 km en tres dies i en solitari pel Ripollès». Nació Digital, 01-07-2020 [Consulta: 24 agost 2022].
* 1 2 Colomina, Álex «Clàudia Tremps. Vista larga, paso corto». Kiss the Mountain, 15-04-2021, pàgs. 104-118 [Consulta: 24 agost 2022].
* ↑ «La corredora d'Ogassa Clàudia Tremps se situa líder a la Spain Ultra Cup». Diari de Girona, 16·04·2019 [Consulta: 24 agost 2022].
* ↑ «Pere Rullán i Clàudia Tremps s'imposen a la Cronoescalada Nocturna». Diari d'Andorra, 08-01-2022 [Consulta: 24 agost 2022].
* ↑ «Antoine Rodriguez i Clàudia Tremps dominen la Traça Catalana, primera prova de la Copa FEEC d'esquí de muntanya». Ràdio Seu, 12-01-2022 [Consulta: 24 agost 2022].
* ↑ «Tercera posició de Clàudia Tremps a la Vall d'Aran by UTMB». Ripollès Digital, 15-07-2022 [Consulta: 24 agost 2022].
* ↑ «Clàudia Tremps es penja la plata a Chamonix La ripollesa acaba segona de la categoria femenina i 16a de la general amb un temps de 22 hores 59 minuts i 38 segons». El Ripollès Digital, 24-08-2022 [Consulta: 25 agost 2022].
# La Tossa (la Torre de Cabdella)

La Tossa és una muntanya de 1.105,9 metres d'altitud del municipi de la Torre de Cabdella, dins de l'antic terme de Mont-ros, situada a prop i al sud-est de la població de la Plana de Mont-ros, i al nord-est de Beranui. És, de fet, el contrafort nord-occidental del Tossal de Beranui.
# It (novel·la)

It és una novel·la de terror publicada al 1986 per l'escriptor estatunidenc Stephen King. Narra la historia d'un grup de set nois, anomenats "Els perdedors", que són espantats per un monstre malvat que ells anomenen «IT», ja que pot canviar de forma quan vulgui, per alimentar-se del terror que provoca en la gent.

## Argument

La història succeeix a la ciutat fictícia de Derry, a l'estat de Maine, Estats Units. Sota la ciutat, sense que cap dels habitants de Derry se n'adoni, hi viu un monstre despietat. Aquesta criatura malvada turmenta els habitants del poble des de temps immemorables. El monstre és un ésser d'un altre món, capaç de llegir les ments dels altres per generar por, que és el seu aliment (preferiblement el dels nens i adolescents, ja que és el més fàcil d'aconseguir). La seva disfressa més comuna és la d'un pallasso, Pennywise, amb què atrau les seves víctimes més joves. Una vegada saciada la seva set de por, torna a dormir quasi 3 dècades, fins que es torna a despertar complint així un cicle infinit.

## Adaptacions

Se'n va fer una versió el 1990 amb la minisèrie homònima, i una pel·lícula el 2017, que va tenir la seva seqüela dos anys més tard.

## Referències

* ↑ «1987 Award Winners & Nominees» (en anglès). [Consulta: 13 maig 2017].
* ↑ «Lilja's Library - The World of Stephen King [1996 - 2017]». [Consulta: 13 maig 2017].
# Platja del Saladar

La platja del Saladar (també coneguda com d'Urbanova) és una platja ubicada a l'extrem sud de l'Alacantí (País Valencià), en una zona residencial tranquil·la i en una zona humida d'alt interès mediambiental que antigament va ser una explotació saladora.
La superfície és extensa i d'arena fina, i es troba lluny del nucli urbà. També hi existix una zona reservada per al nudisme al final del passeig marítim, fins al límit amb el terme municipal d'Elx, anomenat platja de les boges. A partir d'Elx la platja hi continua físicament però rep el nom de platja de l'Altet i, més endavant, en la zona urbanitzada, Arenals del Sol.

## Referències

* ↑ «platja de l’Aigua Amarga». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ «Platja del Saladar». Comunitat Valenciana. [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ «Xarxa de Sendes Urbanes: Serra dels Abellars». Ajuntament d'Alacant - Generalitat Valenciana. [Consulta: 10 març 2023].
# Manuel Rodríguez Araneda

Manuel Rodríguez Araneda (Santiago de Xile, 18 de gener de 1938 - Santiago de Xile, 26 de setembre de 2018) va ser un futbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1962.

## Referències

* ↑ Manuel Rodríguez Araneda Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ 1982 FIFA World Cup Chile Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine.
# Casa Rectoral de Santa Maria de la Geltrú

La Casa Rectoral de Santa Maria de la Geltrú és una obra de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres amb dos façanes al carrer, organitzat partint de la "sala" a la planta principal de l'habitatge i de les dependències de serveis a la planta baixa.
La casa compta amb planta baixa i planta pis amb part de planta golfa. La coberta és a dues vessants amb careners paral·lels al carrer i a diferent alçada. A la planta principal hi ha un petit terrat. Presència d'arcs diafragma apuntats de pedra al vestíbul i sala lateral esquerra de la planta baixa. L'embigat de la "sala" és vist i sobrealçat respecte a la resta de dependències de la planta principal.
Pel que fa al sistema constructiu, les parets de càrrega són de paredat i tàpia, el forjat és de bigues de fusta i llates vistes. La coberta és de teula àrab.
El portal d'entrada és d'arc de mig punt adovellat sota un balcó petit de poca volada i d'obertura amb llinda. Les finestres són amb llinda. A la façana del carrer dels Terrissaires trobem un ràfec i tres gàrgoles de pedra sense ornamentació.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Rectoral de Santa Maria de la Geltrú». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Capnodium

Capnodium és un gènere de fongs dins la família Capnodiaceae. És un dels fongs que produeix la capa de fumagina a diverses parts de les plantes.

## Algunes espècies

* Capnodium acakantherae
* Capnodium annonae
* Capnodium araucariae
* Capnodium armeniacae
* Capnodium arrhizum
* Capnodium australe
* Capnodium axillatum
* Capnodium citri
* Capnodium clavatum
* Capnodium pini
* Capnodium walteri

## Referències

* ↑ Lumbsch TH, Huhndorf SM. «Outline of Ascomycota – 2007». Myconet. The Field Museum, Department of Botany, Chicago, USA, 13, desembre 2007, pàg. 1–58. Arxivat de l'original el 2009-03-18 [Consulta: 19 juny 2011]. Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Capnodium a Index Fungorum
# Israel Yinon

Israel Yinon (11 de gener de 1956 - 29 de gener de 2015) va ser un director d'orquestra israelià. Va ser director convidat en nombroses orquestres de tot el món, incloent la Royal Philharmonic i la Simfònica de Viena. Es va especialitzar en la reactivació d'obres de compositors alemanys oblidats que van ser prohibits per Adolf Hitler.
Yinon va morir després de sofrir un col·lapse en l'escenari en un concert de la joventut a la Universitat de Lucerna d'Arts i Ciències Aplicades de Suïssa. Tenia 59 anys al moment de la seva defunció.

## Referències

* ↑ «Israeli Conductor Yisrael Yinon Dead at 59». Arutz Sheva, 30-01-2015. [Consulta: 30 gener 2015].
* ↑ «Conductor Dies After Collapsing on Stage». New York Times, 30-01-2015. [Consulta: 30 gener 2015].
# Platja del Saler

La platja del Saler és una platja pertanyent al terme municipal de València. Es troba, junt a la platja de la Devesa, a la Devesa del Saler que és el nom que rep la franja d'arena que separa l'Albufera de la mar Mediterrània. La platja, de quasi cinc quilòmetres de longitud, és d'arena fina i daurada. El seu major atractiu és el seu extraordinari entorn natural i el treball realitzat des de les autoritats municipals autonòmiques (amb les ajudes de la UE) per a la recuperació de l'ecosistema dunar, ja que està ubicada dins del Parc Natural de l'Albufera de València.
Queda limitada al nord per la platja de Pinedo i al sud per la de la Devesa del Saler.

## Referències

* ↑ «el Saler». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ Santisteban (et al), Carlos de. «Parada 1: Introducción a la Devesa del Saler». A: Una historia geológica de la Devesa del Saler: Conocer para comprender. Sociedad Geológica de España, 2021, p. 4 (Colección Geolodia).
* ↑ Esteve, Andrés; Javier, Francisco. El territorio heredado. La recuperación de la Devesa del Saler. (Tesi). Universitat Politècnica de València, 2022-01-18.
* ↑ Costa, Manuel; Mansanet, José «Los ecosistemas dunares levantinos: La Dehesa de la Albufera de Valencia». Anales del Jardín Botánico de Madrid, 37, 2, 1980, pàg. 277–299. ISSN: 0211-1322.
* ↑ Vizcaino Matarredona, Antonio «La restauración de los sistemas dunares litorales: el caso de la Devesa de l'Albufera de Valencia». Cuadernos de Arquitectura del Paisaje, pàg. 50-53.
* ↑ «8,2 El Saler». A: Ejemplos y actuaciones. miteco.gob.es, 219.

## Vegeu també

* Platges del País Valencià
# Juan Antonio Aldama Irabien

Juan Antonio Aldama Irabien (Villarcayo de Merindad de Castilla la Vieja, 20 de juliol de 1786 - Madrid, 12 de novembre de 1863) va ser un militar i polític espanyol, ministre durant la minoria d'Isabel II d'Espanya.

## Biografia

Inicià la carrera militar en 1802, lluità en la guerra del francès i en les guerres d'independència hispanoamericanes. El 1817 fou ascendit a brigadier i el 1819 va tornar a la Península.
Va donar suport al trienni liberal i el 22 d'octubre de 1822 fou nomenat governador militar de Tortosa i comandant militar interí de Tarragona. Per aquest motiu en 1823 va ser bandejat a Mallorca i a Vitòria, privat dels seus graus i condecoracions. El 1830 li retornaren els graus i condecoracions i el 1833 fou nomenat comandant general de Conca. El 26 de gener de 1835 fou ascendit a mariscal de camp i nomenat capità general de Girona, on hi lluità contra les partides carlines.
En 1837 i 1838 fou escollit senador per la província de Sevilla, alhora que era nomenat capità general d'Andalusia i comandant de la cavalleria de la Guàrdia Reial. En agost de 1838 ascendí a tinent general i exercí com a ministre interí de la Guerra durant l'absència de Manuel Latre Huarte. De setembre a octubre de 1838 fou ministre de guerra i interí de marina i comerç en el govern de Bernardino Fernández de Velasco, duc de Frías. En 1839 fou nomenat capità general de les Illes Balears i en 1840 de Madrid, any en què fou escollit senador per les Illes Balears i en 1858 senador vitalici. Després del pronunciament de 1841 va marxar a Marsella, d'on tornà en 1843, quan fou nomenat ministro suplent del Tribunal Superior de Guerra i Marina. Després d'exiliar-se un temps arran la vicalvarada, el 1858 fou ministre titular del Tribunal Superior de Guerra i Marina, del que en fou nomenat vicepresident en 1863.

## Referències

* ↑ Juan Antonio Aldama a l'Enciclopedia Vasca Auñamendi
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Juan Antonio Aldama Irabien a mcnbiografias
# Iugoriónok

Iugoriónok - Югорёнок (rus) és un possiólok de la vora del riu Iudoma a la República de Sakhà (Rússia). El 2023 tenia 325 habitants.

## Referències

* ↑ Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2023 года (с учётом итогов Всероссийской переписи населения 2020 г.) Arxivat 2023-06-22 a Wayback Machine.. Servei Federal d'Estadística de l'Estat. (rus)
# Casa Reig

La Casa Reig és un edifici del municipi de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a davant de la Plaça del Gra. Casa en cantonada (arrodonida) amb les façanes estucades de color groc. Consta de dos cossos de coberta plana i composició horitzontal de forats. Un cos és de planta baixa i dos pisos i l'altre de planta baixa únicament. En el primer, cal destacar la finestra agrupada amb tres forats en cantonada i la utilització de la barana de vaixell en la terrassa. Les altres dues façanes d'aquest cos (que no són en cantonada) presenten balcons i finestrals allargats. L'altre cos, dedicat a local comercial i terrassa, presenta tres grans forats horitzontals, que a la part superior componen la planta de terrassa plana.

## Referències

* ↑ «Casa Reig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Capocorb

«Capocorb» té aquests significats:
* Capocorb Nou, possessió del municipi de Llucmajor (Mallorca)
* Capocorb Vell, possessió del municipi de Llucmajor (Mallorca)
* Poblat talaiòtic de Capocorb Vell, jaciment de la cultura dels talaiots al Llucmajor (Mallorca)
# Tablinum

En l'arquitectura romana, el tablinum (o tabulinum, de tabula, 'taula') era una cambra situada generalment en un dels costats de l'atri, a l'altra banda de l'entrada; per la part de darrere s'obria al peristil, mitjançant un gran finestral o una antecambra o una cortina; estava separat de l'atri amb una cortina o un reixat de fusta. Les parets hi eren ricament decorades amb pintures al fresc i, a banda i banda, s'hi col·locaven els bustos de la família damunt de pedestals.
El tablinum era l'oficina de la casa romana, el despatx del pater familias on rebia els clients i hi feia negocis.
Inicialment, en l'arquitectura etrusca, era el dormitori de l'amo, on hi havia també la capella dels avantpassats; quan les cases es van fer més grans va ser la cambra on es guardava l'arxiu de la família i la sala de recepció dels clients que venien a consultar el seu patró.

## Referències

* ↑ Gros, Pierre. L'architecture romaine du début du IIIe siècle av J-C à la fin du haut-empire. Vol. 2. París: Picard, 2006, p. 25.
Viccionari
# L'os Yogi

L'os Yogi (títol original en anglès: Yogi Bear) és una pel·lícula de 2010 dirigida per Eric Brevig, adaptació cinematogràfica de la sèrie animada de Hanna-Barbera El show de l'os Yogi. La pel·lícula combina animació per ordinador i imatge real i fou exhibida amb tecnologia 3D. L'obra ha estat doblada i subtitulada al català.
El 17 de desembre de 2010 es va estrenar als Estats Units gràcies a la distribuïdora Warner Bros. i va esdevenir la primera pel·lícula de Hanna-Barbera que no va comptar amb l'assistència de William Hanna ni Joseph Barbera, que van morir el 2001 i el 2006, respectivament. Amb Donald De Line, Karen Rosenfelt i Tim Coddington com a productors, el rodatge va començar el novembre de 2009. Dan Aykroyd va protagonitzar el film posant veu a l'os Yogi, mentre el cantant Justin Timberlake va fer el mateix amb el seu company Boo Boo. La cinta va ser precedida per un curtmetratge en tres dimensions del Coiot i el Correcamins anomenat "Rabid Rider". La pel·lícula es va filmar a Nova Zelanda, a la ciutat d'Auckland i a la reserva natural de Whakamaru, ubicada a l'altiplà central de l'Illa Nord.

## Argument

L'os Yogi i l'os Boo Boo viuen a gust al parc de Jellystone i passen bona part del temps gaudint d'allò que els agrada més: fer la murga als visitants de parc pispant-los-hi la cistella del pícnic, tot i les advertències dels guardes del parc. Un bon dia, la Rachel, es presenta al parc amb el desig de filmar els animals que més li fascinen: els ossos com el Yogi i el Boo Boo que són capaços de parlar. Ara bé, cap dels presents es pot imaginar el greu perill que corre el parc ja que el batlle Brown i la resta del govern municipal vol enriquir-se amb la venda dels drets d'explotació forestal.

## Repartiment

* Dan Aykroyd com a veu de l'os Yogi
* Justin Timberlake com a veu l'os Boo-Boo
* Tom Cavanagh com a Ranger Smith
* Anna Faris com a Rachel Johnson
* T.J. Miller com a Ranger Jones
* Andrew Daly com al batlle corrupte R. Brown
* Nate Corddry com a assistent del batlle Brown
* Josh Robert Thompson com a veu del narrador

## Referències

* ↑ Zeitchik, Steven. «Yogi, Boo-Boo headed to big time». HollywoodReporter.com, 01-10-2008. [Consulta: 2 novembre 2008].
* ↑ «L'os Yogi». Ésadir.cat. [Consulta: 11 març 2022].
* 1 2 3 4 «Un rejuvenecido Oso Yogi lanzó su trailer» (en castellà). LaTercera.com, 30-07-2010. Arxivat de l'original el 9 gener 2014. [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ «"L'ós Yogi", de la tele al cinema». CCMA.cat. [Consulta: 11 març 2022].
* 1 2 3 Chang, Justin. «Yogi Bear» (en anglès). Variety.com, 12-12-2010. [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ «TJ Miller Cast as Ranger Jones Thanks to Bizarre Audition» (en anglès). BeyondHollywood.com, 22-11-2009. Arxivat de l'original el 6 octubre 2012. [Consulta: 10 gener 2011].
* ↑ Mangel, Kristy. «T.J. Miller Cast in 'Yogi Bear'» (en anglès). TheApiary.org, 18-11-2009. Arxivat de l'original el 29 març 2013. [Consulta: 10 gener 2011].
* 1 2 Honeycutt, Kirk. «Film Review: 'Yogi Bear' May Send Viewers Into Hibernation» (en anglès). HollywoodReporter.com, 13-12-2010. [Consulta: 10 gener 2011].

## Enllaços externs

* L'os Yogi - Lloc web oficial (anglès)
# Israel al Festival d'Eurovisió de Joves Músics

Israel va participar en dues ocasions al Festival d'Eurovisió de Joves Músics, començant per la seva primera participació el 1986, Shira Rabin va ser la primera representant d'Israel.
Israel va tornar a la competició el 2018 i va enviar el violoncel·lista Tamir Naaman-Peri com a representant, i després no va tornar ha participar en la competició.

## Participacions
### Llegenda

| Any | Seu | Artista | Instrument | Final | Semifinal |
| 1986 | Copenhaguen | Shira Rabin | Violí | No es va classificar | - |
| No hi va participar entre 1988 i 2016 ||||||
| 2018 | Edimburg | Tamir Naaman-Peri | Violoncel | No es va classificar | - |
| No hi va participar entre 2020 i 2022 ||||||

## Referències

* ↑ Granger, Anthony. «Israel: Withdraws From Eurovision Young Musicians» (en anglès britànic), 13-02-2020. [Consulta: 1r març 2024].
# Antonio María Segovia e Izquierdo

Antonio María Segovia e Izquierdo, conegut pels seus pseudònims periodístics El Estudiante i El Cócora, (Madrid, 1808 - 1874) fou un periodista, polític i escriptor espanyol.
Després d'abandonar la carrera militar, es va dedicar al periodisme en publicacions molt diverses. Amic i col·laborador del poeta i periodista Santos López Pelegrín, més conegut com a Abenámar, amb qui va publicar Abenámar y El Estudiante, va ser famós per la seva sornegueria i agudesa; va traduir del francès i va escriure moltes peces teatrals (per exemple, El peluquero en el baile (1850), El aguador y el misántropo (1854), A un cobarde, otro mayor o la zarzuela Don Pacífico, o El dómine irresoluto, entre moltes altres) i poesies festives i satíriques (Colección de composiciones serias y festivas, en prosa y verso, entre las publicadas e inéditas del escritor conocido por "El Estudiante", Madrid: Repullés, 1839). Treballà a La Abeja i en el Semanario Pintoresco Español, codirigí El Progreso i fou crític taurí d' El Correo Nacional; va agradar de criticar amb burles els excessos del Romanticisme, però sobretot va ser un mordaç i agressiu articulista polític, faceta que va exercir en El Mundo, en altres periòdics i sobretot a El Jorobado, en aquest últim fonamentalment contra Juan Álvarez Mendizábal. Finalment fundà el seu propi periòdic, dirigit per ell mateix, El Estudiante, el 1839, que no va poder sostenir-se molt temps: el 1840 va haver d'exiliar-se a París per motius polítics. Va ser membre de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran i des de 1845 de la Reial Acadèmia, en la secretaria de la qual va succeir Manuel Bretón de los Herreros el 1873 i en qualitat del qual va realitzar una sèrie d'estudis erudits, alguns d'ells de caràcter cervantí; cal destacar Del drama lírico y de la lengua castellana como elemento musical. El 1855 fou nomenat cònsol espanyol en la República Dominicana, on concedí generosament la ciutadania espanyola a nombrosos dominicans, el que li causà alguns problemes. En prosa escriví Manual del viajero español de Madrid a París y Londres (1851) i Los anónimos, los anonimistas y los anonimatos (1873).

## Referències

* ↑ Antonio María de Segovia, al web de la RAE
* ↑ Antonio María Segovia a la Biblioteca Virtual Andalucía

## Bibliografia

* Dir. Víctor García de la concha, Historia de la Literatura Española. Siglo XIX (I). Coord. Guillermo Carnero. Madrid: Espasa-Calpe, 1996.
* Jesús Bregante, Diccionario Espasa de Liuteratura Española. Madrid: Espasa-Calpe, 2003.
# KMF

KMF té els següents significats:
* Festival de música de Kíiv (del seu nom en anglès Kyiv Music Fest), festival anual de música clàssica celebrat a Kíiv, a Ucraïna
* Kakkmaddafakka, grup d'indie rock format a Bergen, a Noruega
* KMF també és el codi ISO 4217 del franc de les Comores, moneda oficial de les Comores
# Estadi Léopold Sédar Senghor

L'Estadi Léopold Sédar Senghor, antigament Stade de l'Amitie, és un estadi esportiu de la ciutat de Dakar, al Senegal. Duu el nom del primer president del Senegal, Léopold Sédar Senghor (de 1960 a 1980).
Fou inaugurat el 1985. És utilitzat per la pràctica del futbol, essent seu del club ASC Jeanne d'Arc, atletisme i rugbi.
Té una capacitat per a 60.000 espectadors. El seu rècord d'espectadors s'establí el 1992, quan 75.000 espectadors van veure un partit Senegal-Nigèria.
Va ser seu de la Copa d'Àfrica de Nacions 1992. El 1992 va ser seu del Campionat Africà d'atletisme.
El 13 d'octubre de 2012, un partit de classificació de la Copa d'Àfrica de Nacions 2013 entre el Senegal i Costa d'Ivori va ser abandonat a causa dels disturbis a l'estadi. De resultes, el Senegal va ser desqualificat del torneig.

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 9 juny 2014].
* ↑ «Senegal national football team statistics and records: attendances». www.11v11.com. [Consulta: 29 juliol 2021].
* ↑ «African Nations Cup 1992» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 22-08-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ «AFRICAN CHAMPIONSHIPS». gbrathletics.com. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ «Fan riot halts Senegal-Ivory Coast football match». BBC News. BBC, 13-10-2012.
* ↑ «Senegal banned from Nations Cup after riot». BBC Sport. BBC, 16-10-2012.