OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cutler (Maine)

Cutler és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 623 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cutler tenia 623 habitants, 238 habitatges, i 178 famílies. La densitat de població era de 5,1 habitants per km².
Dels 238 habitatges en un 38,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,4% hi vivien parelles casades, en un 3,4% dones solteres, i en un 24,8% no eren unitats familiars. En el 20,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 31,9% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 12,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 118,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.625$ i la renda mediana per família de 35.313$. Els homes tenien una renda mediana de 26.490$ mentre que les dones 15.625$. La renda per capita de la població era de 13.170$. Entorn de l'11,2% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cutler». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cutler». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sharon Zukin

Sharon Zukin és una sociòloga nord-americana especialitzada en la vida urbana moderna. Els seus treballs d'investigació se centren en com les ciutats canvien a través dels fenòmens de desindustrialització, gentrificació i immigració. Zukin és professora de Sociologia al Brooklyn College i a la City University of New York (CUNY). Entre 2010 i 2011, també fou professora visitant a la Universitat d'Amsterdam. Autora, entre altres obres, de Loft Living: Culture and Capital in Urban Change (Johns Hopkins University Press, 1982), Landscapes of Power: From Detroit to Disney World (University of California Press, 1991), The Cultures of Cities (Blackwell, 1995) i Point of Purchase : How Shopping Changed American Culture (Routledge, 2004).
Zukin ha estat guardonada amb diversos premis, incloent el Jane Jacobs Urban Communication Award per Naked City, Urban Communication Foundation (2012); el Robert and Helen Lynd Award de la Community and Urban Sociology Section of the American Sociological Association per la seva carrera en el camp de la sociologia urbana (2007) i el C. Wright Mills Award de la Society for the Study of Social Problems per Landscapes of Power (1991).

## Referències

* ↑ «Sharon Zukin». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 1986

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 1986 es disputaren del 4 al 7 de setembre de 1986 a Colorado Springs, Estats Units.

## Resultats

| Proves : | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| Masculines |||||||
| Cursa en línia masculina detalls | Moreno Argentin Itàlia | 6h 32' 38" | Charly Mottet França | + 1" | Giuseppe Saronni Itàlia | + 9" |
| Cursa en línia masculina amateur | Uwe Ampler Alemanya de l'Est | 4h 14' 48" | John Talen Països Baixos | - | Arjan Jagt Països Baixos | - |
| Contrarellotge per equips masculins | Països Baixos Tom Cordes Gerrit de Vries John Talen Rob Harmeling | 2h 00' 10" | Itàlia Eros Poli Massimo Podenzana Mario Scirea Flavio Vanzella | + 1' 38" | Alemanya de l'Est Uwe Ampler Uwe Raab Mario Kummer Dan Radtke | + 2' 37" |
| Femenines |||||||
| Cursa en línia femenina detalls | Jeannie Longo França | 1h 38' 56" | Janelle Parks Estats Units | + 10" | Al·la Iàkovleva Unió Soviètica | + 10" |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 1 | Països Baixos | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | França | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | Alemanya de l'Est | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5 | Estats Units | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | Unió Soviètica | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 4 | 12 |

## Referències

* ↑ Los Angeles Times, 7 de setembre de 1986
* 1 2 Los Angeles Times, 8 de setembre de 1986
* ↑ Los Angeles Times, 5 de setembre de 1986
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1986 - Hommes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 23 setembre 2013].
* «Cyclisme - Championnats du Monde - 1986 - Femmes» (en francès). les-sports.info. [Consulta: 23 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 23 setembre 2013].
* «Campeonato del Mundo, Ruta, 100 km Contrarreloj por Equipos, Diletantes» (en castellà). sitiodeciclismo.net. [Consulta: 23 setembre 2013].
# Taipei Film Festival

El Taipei Festival de cinema és un festival de cinema promogut per la ciutat de Taipei, Taiwan, impulsat pel Govern de Taipei. Va ser inaugurat el 28 de setembre de 1998. El seu president actual és el cineasta Mark Lee Ping Bin.
El Festival programa anualment uns 200 films procedents d'uns 30 països, esdevenint un dels festivals de referència del món xinès.

## Referències

* ↑ Palmer, Augusta. «Don't Get Your Mooncake Wet: First Taipei Film Festival Celebrates Global Independents Despite Delug». Indiewire - Festivals. SnagFilms, 14-10-1998. [Consulta: 6 desembre 2011].
# Can Moltures (Taradell)

Can Moltures és una masia de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia situada en un petit pla prop de la carretera, entre dos riu. És de planta rectangular (8x11), coberta a dos vessants amb el carener perpendicular a la façana. Consta de planta baixa i primer pis, amb un portal d'arc rebaixat, amb una finestra de llinda de fusta, tres espieres i al primer s'hi obren tres finestres més distribuïdes simètricament. A llevant s'hi adossa un cos cobert a una sola vessant i que és construcció moderna, a ponent hi ha un altre cos cobert a dos vessants amb ràfecs amplis i diverses obertures, també és construcció moderna. El cos primitiu de l'edifici té un afegitó de planta rectangular cobert a una sola vessant i a la part baixa s'hi obren espieres i al primer.
A la façana hi ha una part que ha caigut i s'ha arrebossat i es veu la fàbrica de tàpia.
Cabana de planta rectangular (5x8), coberta a dos vessants amb el carener perpendicular a la façana, orientada a ponent. Del carener a la planta fa sis metres i l'interior no presenta cap divisió. La façana presenta un ampli portal rectangular amb una gran porta de fusta.
La façana sud presenta tres espieres tapiades.
La façana de llevant se cega.
La façana de tramuntana té dues espieres a la planta amb un barram de ferro i una corriola pel material constructiu.
L'estat de conservació és mitjà.

## Història

La masia no presenta cap dada constructiva ni la trobem registrada en els fogatges ni en el Nomenclàtor de la província de Barcelona.
Es troba entre Gurri i la riera de Tarradell, prop d'un sector on hi ha diversos molins. El nom "moltures" sembla venir del fet que un dels seus habitants treballava en un molí fariner.
L'interès de l'edifici rau en la fàbrica constructiva: tàpia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Can Moltures». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Roman Kustadintxev

Roman Kustadintxev (en rus Роман Кустадинчев) (Belorétxensk, krai de Krasnodar, 3 d'agost de 1995) és un ciclista rus, professional del 2014 al 2016.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Govern Civil (Albacete)

El Govern Civil, també conegut com a edifici de la Subdelegació del Govern, és una construcció racionalista de mitjans del segle xx situada a la ciutat espanyola d'Albacete.
L'edifici va ser construït durant la dictadura del general Francisco Franco entre 1956 i 1957 a l'Avinguda d'Espanya d'Albacete per ser la seu del Govern Civil. Té un estil racionalista al servei de la imatge del poder. Està situat en l'Avinguda d'Espanya de la capital de la província, en ple Centre de la ciutat, al costat de l'Instituto Bachiller Sabuco i de l'Hotel Los Llanos. Actualment alberga la seu de la Subdelegació del Govern a Albacete.

## Referències

* 1 2 Paseos de Arquitectura por la Ciudad de Albacete. De la Ilustración a la Modernidad, 2004, p. 126.
* 1 2 El despertar de una ciudad: Albacete 1898-1936, p. 55.
* 1 2 70 años de arquitectura en Albaceteː1936-2006, 2010, p. 21.

## Bibliografia

* 70 años de arquitectura en Albaceteː1936-2006. Colegio Oficial de Arquitectos de Castilla-La Mancha, 2010. ISBN 978-84-614-1413-0.
* Gutiérrez Mozo, María Elia. El despertar de una ciudad: Albacete 1898-1936. Celeste Ediciones, 2001. ISBN 978-84-8211-322-7.
* Gutiérrez Mozo, María Elia. Paseos de Arquitectura por la Ciudad de Albacete. De la Ilustración a la Modernidad. La Siesta del Lobo, 2004. ISBN 978-84-694-6060-3.
# Denis Mukwege

Denis Mukwege (nascut l'1 de març de 1955) és un metge ginecòleg congolès. Va fundar i treballar en el Panzi Hospital a Bukavu, on es va especialitzar en el tractament de dones violades col·lectivament pels exèrcits rebels. Mukwege va esdevenir el millor especialista del món en reparar els danys físics interiors de les dones violades.
Mukwege ha denunciat les terribles condicions en què arribaven les dones violades per grups d'homes en situacions com les de la Segona Guerra Civil del Congo. L'any 2014, Mukwege va rebre el premi Sakhàrov (Sakharov Prize) que atorga la Unió Europea. L'any 2018 va guanyar el Premi Nobel de la Pau juntament amb Nadia Murad.

## Biografia

Mukwege era el tercer dels nou fills d'un clergue Pentecostal. Va estudiar medicina perquè volia guarir les persones malaltes per les que el seu pare pregava i va treballar primer en un hospital rural, després estudia ginecologia a França a la Universitat d'Angers.
El setembre de 2012, Mukwege va fer un discurs a les Nacions Unides on condemnà la impunitat de les violacions en massa ocorregudes a la República Democràtica del Congo, i va criticar el govern congolès i els dels altres països per no haver fet prou per aturar una guerra injusta que usava la violència contra les dones com una estratègia de guerra.
El 25 d'octubre de 2012, quatre homes armats atacaren la seva residència quan ell no hi era i fan prendre la seva filla com a ostatge i maldaren per assassinar-lo sense aconseguir-ho. Després d'això, Mukwege es va exiliar a Europa.
Tornà a Bukavu el 14 de gener de 2013.

## Referències

* ↑ «Denis Mukwege: winner of Sakharov Prize 2014». European Parliament/News, 21-10-2014. [Consulta: 22 octubre 2014].
* ↑ «Denis Mukwege, Laureate of the 2013 Prize for conflict prevention». Fondation Chirac, 10-10-2013. Arxivat de l'original el 31 d’octubre 2014. [Consulta: 22 octubre 2014].
* 1 2 Nolen, Stephanie. "Where repairing rape damage is an expertise," The Globe and Mail, 22 October 2008.
* ↑ Agències «Nobel de la Pau 2018 al ginecòleg congolès Denis Mukwege i l'activista iazidita Nadia Murad». EL PAÍS, 05-10-2018.
* ↑ «Presentation to the United Nations 25/9/2012 by Dr. Denis Mukwege». Panzi Hospital. Arxivat de l'original el 10 d’octubre 2014. [Consulta: 22 octubre 2014].
* ↑ ; Gettleman, Jeffrey «Denis Mukwege, Congolese Gynecologist, Is Awarded Sakharov Prize». The New York Times, 22-10-2014 [Consulta: 22 octubre 2014].
* ↑ Nicholas Kristof. «An Attack on One of My Heroes, Dr. Denis Mukwege». The New York Times, 26-10-2012. Arxivat de l'original el 22 octubre 2012. [Consulta: 22 octubre 2012].
* ↑ «Congo-Kinshasa: A Red Armband for Dr Mukwege», 2012. [Consulta: 16 novembre 2012].
* ↑ «"Congolese gynaecologist wins EU Sakharov Prize"». Arxivat de l'original el 20 d’abril 2021. [Consulta: 23 octubre 2014].
# Sharon Vandromme

Sharon Vandromme (Roeselare, Flandes Occidental, 2 d'octubre de 1983) va ser una ciclista belga que fou professional del 2003 al 2007. Va combinar la carretera amb la pista. Va participar en els Jocs Olímpics de 2004.

## Palmarès en pista

* 2008
** Campiona de Bèlgica en puntuació

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# El comisario, nervio de nuestro ejército popular

El comisario, nervio de nuestro ejército popular és un cartell de propaganda política realitzat per Josep Renau en el context de la Guerra Civil Espanyola. Està dedicat a l'Exèrcit Popular de la República, i la potència gràfica de la composició ha fet que es considere una de les obres més populars de l'autor.
En ell, s'utilitza un missatge directe i senzill, una tipografia clara i una imatge impactant, proposant una composició simbòlica, en forma de fotomuntatge, on es relaciona el braç d'un comissari polític amb la força d'una baioneta. Hi ha dos versions del cartell, una del 1937 amb la inscripció Partit Comunista, i una altra sense la inscripció, que és l'original i data del 1936.

## Referències

* 1 2 50 obras maesstras de la Colección del IVAM : 1900-1950. València: Institut Valencià d'Art Modern, 2019, p. 80. ISBN 978-84-482-6416-1.
* ↑ Renau, Josep. Josep Renau. Valencia: IVAM Institut Valencià d'Art Modern, 2003, p. 34. ISBN 84-482-3677-7.
* ↑ Rojas, Javier Pérez; Valencia, Universidad de. Arte y propaganda: Carteles de la Universitat de València (en castellà). Universitat de València, 2001. ISBN 978-84-370-5478-0.
# Spermestes

Spermestes és un gènere d'ocells de la família dels estríldids (Estrildidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per 5 espècies:
* Spermestes griseicapilla - maniquí capgrís.
* Spermestes cucullata - maniquí bronzat.
* Spermestes fringilloides - maniquí capnegre.
* Spermestes bicolor - maniquí bicolor.
* Spermestes nigriceps - maniquí dorsi-roig.
# Carballo

Carballo és un municipi de la província de la Corunya, a Galícia. És la capital de la comarca de Bergantiños.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 13.032 | 15.127 | 20.965 | 25.713 | 29.521 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Patrimoni

Carballo va estar poblat des d'èpoques molt remotes, de la qual cosa dona fe el seu patrimoni artístic i els utensilis paleolítics oposats en jaciments costaners en el Espazo Natural de Baldaio i que avui dia s'exposen en el Museu Arqueològic de la Corunya.
A les Brañas do Carrexal es troben les restes del dolmen de Pedra Moura, pertanyent a la cultura megalítica. També existeixen restes castrexos dels quals a pesar de la seva conservació irregular es pot deduir l'elevada ocupació del territori d'aquesta zona durant la cultura dels Castros i part de l'edat mitjana.

## Parròquies

* Aldemunde (Santa María Madanela)
* Ardaña (Santa María)
* Artes (San Xurxo)
* Berdillo (San Lourenzo)
* Bértoa (Santa María)
* Cances (San Martiño)
* Carballo (San Xoán)
* Entrecruces (San Xens)
* Goiáns (Santo Estevo)
* Lema (San Cristovo)
* Noicela (Santa María)
* Oza (San Breixo)
* Razo (San Martiño)
* Rebordelos (San Salvador)
* Rus (Santa María)
* Sísamo (Santiago)
* Sofán (San Salvador)
* Vilela (San Miguel)

## Agermanaments

* Illa Jordà

## Galeria d'imatges

* Parc del riu Anllóns
* Pont sobre el riu Anllóns
* Pazo de la Cultura
* Pazo de la Cultura
* Terrat del Pazo de la Cultura
* Espai de lliure expressió
* Espai de lliure expressió
# Gonzalo Pontón

Gonzalo Pontón (Barcelona, 15 de gener de 1944) és un historiador i editor català. Llicenciat en Història Moderna i Contemporània per la Universitat de Barcelona. El 1964 va començar a treballar com a corrector d'impremta a l'Editorial Ariel, i el 1976 va fundar la seva pròpia Editorial Crítica, que va ser adquirida per Editorial Planeta el 1999. Ha estat onseller delegat del grup Grijalbo-Mondadori i director de l'àrea universitària del Grup Planeta
De 1994 a 1998 ha estat president de la Cambra del Llibre de Catalunya. El 2007 va rebre el Premi Nacional a la Millor Tasca Editorial Cultural. El 2011 va fundar l'editorial Pasado & Presente, i ha estat director del Gran Diccionari Enciclopèdic Grijalbo. En 2017 va escriure el seu únic llibre, La lucha por la desigualdad: una historia del mundo occidental en el siglo XVIII, que fou guardonat amb el Premi Nacional d'Assaig.

## Referències

* ↑ Gonzalo Pontón: «Los nacionalistas sustituyen el mundo por una novela de ciencia ficción», ABC, 25 de desembre de 2017
* ↑ Gonzalo Pontón, Premio Nacional de Ensayo 2017, El Mundo, 14 de novembre de 2017
* ↑ Gonzalo Pontón guanya el Nacional d'Assaig per una obra sobre la desigualtat, El País, 13 de novembre de 2017

## Enllaços externs

* Articles de Gonzalo Pontón a El País
* Gonzalo Pontón: "Este país es analfabeto en conocimiento, y es un drama", El Mundo, 9 de febrer de 2018
* La barbàrie del capitalisme. Entrevista a Gonzalo Pontón Arxivat 2018-11-22 a Wayback Machine. a aboriginemag.com
# Delhi (Louisiana)

Delhi és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 3.066 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Delhi tenia 3.066 habitants, 1.129 habitatges, i 788 famílies. La densitat de població era de 469,8 habitants/km².
Dels 1.129 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,5% hi vivien parelles casades, en un 24,5% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 18,4% de 45 a 60 i un 18,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.763 $ i la renda mediana per família de 25.651 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.054 $ mentre que les dones 12.837 $. La renda per capita de la població era d'11.161 $. Entorn del 26,2% de les famílies i el 31,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Delhi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Delhi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cupertino

Cupertino és una petita ciutat del comtat de Santa Clara, a l'estat de Califòrnia (Estats Units). Segons el cens de 2000 tenia 50.546, i el 2005 tenia 52.171 habitants.
Cupertino és a la zona coneguda com a Silicon Valley. Al sud de Sunnyvale, i a prop de la costa de la badia de San Francisco, Cupertino és la ciutat on són actualment les seus centrals d'Apple Inc., Hewlett-Packard, i moltes altres companyies d'informàtica i tecnologia.

## Història del nom

A Cupertino se li va posar originalment el nom d'Arroyo de San José de Cupertino (ara Stevens Creek). El rierol havia estat batejat el 1776 pel cartògraf de l'explorador espanyol Juan Bautista de Anza, que l'anomenà Sant Josep de Cupertino. Aquest Sant Josep (nascut Giuseppe Maria Desa, i més tard conegut com a Giuseppe da Copertino) va rebre el nom de la ciutat de Copertino a la regió de la Pulla a Itàlia.
El nom de Cupertino en comptes de l'anterior «West Side» va començar a ser emprat a començaments del segle xx quan John T. Doyle, un advocat de San Francisco i historiador, anomenà «Cupertino» els seus cellers, situats a la carretera de McClellan.

## Referències

* ↑ http://www.cupertino.org/downloads/Pdf/cupertino_economic.pdf Arxivat 2008-09-24 a Wayback Machine.
# Sis dies de Maastricht

Els Sis dies de Maastricht era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es disputava a Maastricht (Països Baixos). La seva primera edició data del 1976 i es va celebrar fins al 1987. El 2006 es van voler recuperar, però sense èxit, ja que el 2007 no es va poder disputar per problemes econòmics.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1976 | Graeme Gilmore Patrick Sercu | Günther Haritz René Pijnen | Albert Fritz Wilfried Peffgen |
| 1977 | Eddy Merckx Patrick Sercu | Gerben Karstens René Pijnen | Donald Allan Danny Clark |
| 1978 | Gerrie Knetemann René Pijnen | Albert Fritz Wilfried Peffgen | Danny Clark Gerben Karstens |
| 1979 | Donald Allan Danny Clark | René Pijnen Jan Raas | Albert Fritz Patrick Sercu |
| 1980 | Gerrie Knetemann René Pijnen | Albert Fritz Patrick Sercu | Gert Frank Roman Hermann |
| 1981 | René Pijnen Adrie Wijnands | Albert Fritz Günther Schumacher | Udo Hempel Josef Kristen |
| 1982 | René Pijnen Adrie Wijnands | Albert Fritz Wilfried Peffgen | Gerrie Knetemann Patrick Sercu |
| 1983 | Albert Fritz Dietrich Thurau | Josef Kristen René Pijnen | Robert Dill-Bundi Gert Frank |
| 1984 | Danny Clark René Pijnen | Gert Frank Horst Schütz | Albert Fritz Dietrich Thurau |
| 1985 | Danny Clark Anthony Doyle | Gert Frank René Pijnen | Roman Hermann Gerrie Knetemann |
| 1986 | René Pijnen Dietrich Thurau | Danny Clark Anthony Doyle | Roman Hermann Josef Kristen |
| 1987 | Danny Clark Anthony Doyle | Etienne De Wilde Teun van Vliet | Roman Hermann Joop Zoetemelk |
| 1988-05 | No disputats | No disputats | No disputats |
| 2006 | Franco Marvulli Bruno Risi | Iljo Keisse Marco Villa | Danny Stam Peter Schep |

## Referències

* ↑ «6 jours de Maastricht (Pays-Bas)». [Consulta: 16 desembre 2022].
* ↑ «CycleBase». [Consulta: 16 desembre 2022].
# Club Deportivo Parque del Plata

El Club Deportivo Parque del Plata, anomenat de Parque del Plata, és un club uruguaià de la ciutat de Parque del Plata, al departament de Canelones, els seus colors és verd i blanc. Juga a Segona División B, tercera categoria del futbol Uruguaià.
el club fou fundat en 1948 per representar la ciutat, sempre va jugar a la segona divisió B, obtenint èxit en els anys 80, on gairebé va pujar a la segona divisió. El club manda seus jocs a l'estadi Parque el Balneário, amb capacitat a 3000 espectators. Actualment el club no guanyò cap títol.

## Referències

* ↑ «Club Deportivo Parque del Plata | El Ascenso». [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ «Estadio El Balneario | Informacion y fotos de Estadio El Balneario, estadios en uruguay». [Consulta: 2 agost 2020].

## Enllaços externs

* CD Parque del Plata al Soccerway (castellà)
* Parque del Plata a Associación Uruguaya de Futbol (castellà)