OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wang Yi

Wang Yi és el nom dels següents personatges:
* Wang Yi (Dinastia Han) (王異, dates desconegudes), esposa de Zhao Ang, una dona que realment va participar en batalles
* Wang Yi (Dinastia Song) (王沂, dates desconegudes), un dels compiladors de la Història de la Song
* Wang Yi (pintor) (1330-?), pintor xinès de figures humanes durant la Dinastia Yuan
* Wang Yi (polític) (nascut el 1953), polític professional de la República Popular de la Xina
* Wang Yi (jugador de voleibol), jugador xinès de voleibol
* Wang Yi (jugadora de waterpolo) (nascut el 1987), jugadora xinesa de waterpolo
* Wang Yi (dissident), l'altre nom de Cheng Jianping, un activista xinès pels drets humans sentenciat a la reeducació pel treball per publicar missatges amb càrrega política a Twitter
# Wang Yi (Dinastia Han)

* Per altres persones anomenades igual, vegeu Wang Yi.
Wang Yi :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 王異 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 王異 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Wáng Yì |
    En aquest nom xinès, el cognom és Wang.
Wang Yi va ser l'esposa de Zhao Ang, durant l'era tardana de la Dinastia Han Oriental, alineada amb la facció que més tard es convertiria en Cao Wei. Ella és coneguda per unir-se a la lluita del seu marit contra Ma Chao. Històricament, és l'única dona de la que s'ha registrat efectivament d'haver combatut en batalla durant el període inicial dels Tres Regnes.

## Família

La següent llista conté membres familiars de Wang Yi:
* Marit: Zhao Ang, es va revoltar contra Ma Chao per petició de la seva esposa.
* Fill:
** Zhao Yue, un oficial en l'exèrcit de Ma Chao que va ser executat com a represàlia per la rebel·lió del seu pare.
** Zhao Ying, una filla.

## En la ficció

Ella apareix breument al Romanç dels Tres Regnes sota el nom de la Dama Wang (王氏). El relat descriu al fill de Wang Yi, Zhao Yue, com un membre de l'exèrcit de Ma Chao. Wei Kang, el senyor de Zhao Ang (el marit de Wang Yi), havia estat mort per Ma Chao i el criat volia venjar-se d'ell. Això no obstant, la presència del seu fill en l'exèrcit de Ma Chao el fa aturar-se i haver de consultar a la seva esposa sobre la situació. La Dama Wang el reprèn per la seva vacil·lació i insisteix que ell hauria de romandre fidel a les seves obligacions de venjar al seu senyor. Ella arriba fins i tot amenaçar-lo de suïcidar-se si Zhao Ang paralitzava l'atac causa del seu fill. Ma Chao més tard buscaria venjança per les seves baixes, massacrant a diversos homes, dones i nens de la zona. La Dama Wang va ser l'única supervivent, ja que ella va fugir amb el seu marit.

## Referències

* ↑ Chen Shou. Registres dels Tres Regnes.
* 1 2 3 Roberts, Moss. Three Kingdoms: A Historical Novel. Califòrnia: University of California Press, 1991. ISBN 0-520-22503-1.
* ↑ «Zhao Ang (Weizhang) - Romance of the Three Kingdoms Encyclopedia». Kongming.net. [Consulta: 8 desembre 2011].

### Referències literàries

* Luo Guanzhong. Romanç dels Tres Regnes, Capítol 64.
# Kleemanita

La kleemanita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor d'Alfred William Kleeman (27 de juliol de 1913 - 15 de desembre de 1982), petròleg australià i lector del Departament de Geologia de la Universitat d'Adelaida.

## Característiques

La kleemanita és un fosfat de fórmula química ZnAl₂(PO₄)₂(OH)₂·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1978, i la primera publicació data del 1979. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kleemanita pertany a «08.DC: Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: nissonita, eucroïta, legrandita, strashimirita, arthurita, earlshannonita, ojuelaïta, whitmoreïta, cobaltarthurita, bendadaïta, kunatita, bermanita, coralloïta, kovdorskita, ferristrunzita, ferrostrunzita, metavauxita, metavivianita, strunzita, beraunita, gordonita, laueïta, mangangordonita, paravauxita, pseudolaueïta, sigloïta, stewartita, ushkovita, ferrolaueïta, kastningita, maghrebita, nordgauïta, tinticita, vauxita, vantasselita, cacoxenita, gormanita, souzalita, kingita, wavel·lita, allanpringita, kribergita, mapimita, ogdensburgita, nevadaïta i cloncurryita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al jaciment d'Iron Monarch, situat a la serralada Middleback, a la península d'Eyre (Austràlia Meridional, Austràlia). També ha estat descrita a Broken Hill (Nova Gal·les del Sud, Austràlia) i al dipòsit de manganès de Baokeng (Guangdong, República Popular de la Xina). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kleemanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 juny 2019].
# Klein-Brakrivier

Klein-Brakrivier és el nom d'un riu i d'un complex turístic al llarg del mateix riu al Cap Occidental, Sud-àfrica.

## Riu

El riu forma part del sistema de drenatge de codi K de Sud-àfrica. Entre altres, és alimentat pel Moordkuilrivier. Finalment desemboca a l'oceà Índic al costat del balneari el mateix nom. L'espècie de cavallet de mar Hippocampus capensis es troba a l'estuari.

## Complex turístic

El complex està situat a 15 km a l'est de Mosselbaai al llarg de la carretera nacional N2. El riu homònim desemboca a l'oceà Índic.

## Vegeu també

* Groot-Brakrivier

## Bibliografia

* Op Pad in Suid-Afrika. B.P.J. Erasmus. 1995. ISBN 1-86842-026-4
# Jürgen Untermann

Jürgen Untermann (Rheinfelden, 24 d'octubre de 1928 - Brauweiler, 7 de febrer de 2013) fou un lingüista indoeuropeista, filòleg i epigrafista alemany.
Va ser deixeble de Hans Krahe i d'Ulrich Schmoll, va estudiar a les universitats de Frankfurt i de Tübingen i va ser Catedràtic de lngüística comparada a la Universitat de Colònia, on després fou professor emèrit de lingüística indoeuropea. Els seus estudis se centren en les llengües fragmentàries (Trümmersprachen) itàliques i paleohispàniques. És considerat la màxima autoritat en l'estudi de les llengües i escriptures paleohispàniques, especialment pel que fa a la llengua i escriptura ibèrica. Entre les seves obres cal destacar el monumental corpus d'inscripcions paleohispàniques: Monumenta Linguarum Hispanicarum, on es recullen les inscripcions ibèriques, celtibèriques, tartèssiques i lusitanes.
L'any 2010 va ser guardonat amb el Premi Príncep de Viana de Cultura. Des de 1994 era membre corresponent de la Reial Acadèmia de la Història de Madrid.
Va morir el 7 de febrer de 2013 a la localitat alemanya de Brauweiler als 84 anys d'edat.

## Principals publicacions

Publicacions:
* Die vorgriechischen Sprachen Siziliens. Wiesbaden, 1958.
* Die venetischen Personennamen . Wiesbaden, 1961.
* Elementos de un atlas antroponímico de la Hispania Antigua. Madrid, 1965.
* Monumenta Linguarum Hispanicarum. I. Die Münzlegenden. Wiesbaden, 1975.
* Monumenta Linguarum Hispanicarum II: Die Inschriften in iberischer schrift aus Südfrankreich. Wiesbaden, 1980.
* Monumenta Linguarum Hispanicarum III: Die iberischen inschriften aus Spanien. Wiesbaden, 1990.
* Monumenta Linguarum Hispanicarum IV: Die tartessischen, keltiberischen und lusitanischen inschriften. Wiesbaden, 1997
* Wörterbuch des Oskisch-Umbrischen. Heidelberg, 2000.

## Referències

* ↑ Maju. «For what they were... we are: Linguist Jürgen Untermann has died». Forwhattheywereweare.blogspot.co.uk, 10-02-2013. [Consulta: 17 febrer 2013].
* ↑ Untermann 1992.
* ↑ El lingüista alemán Jürgen Untermann, Príncipe de Viana de la Cultura Arxivat 2012-09-08 at Archive.is
* ↑ Premios Internacionales Príncipe de Viana Arxivat 2010-06-19 a Wayback Machine.
* ↑ «RAH. Académicos Correspondientes». Arxivat de l'original el 2011-09-06. [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ «Linguist Jürgen Untermann has died» (en inglés), 10-02-2013. [Consulta: 17 febrer 2013].
* ↑ «Jürgen Untermann» (en castellà). [Consulta: 27 desembre 2023].

## Bibliografia

* Universidad de Salamanca. Lengua y cultura en la Hispania prerromana (sur books.google.com) (en castellà), 1993, p. 845. ISBN 978-84-7481-736-2.
# Jürgen Theuerkauff

Jürgen Theuerkauff (Berlín, 8 de setembre de 1934 - Bonn, 5 de setembre de 2022) fou un tirador d'esgrima alemany, especialista en sabre i floret, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960. Es casà amb la també tiradora d'esgrima Gundi Theuerkauff.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1960, 1964 i 1968. El millor resultat el va obtenir el 1960, a Roma, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del floret per equips.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món d'esgrima de 1959, així com cinc campionats alemanys individuals de sabre (1957, 1959, 1961, 1963 i 1965) i quatre de floret (1958, 1963, 1965 i 1966). A nivell de clubs guanyà 13 campionats consecutius de floret, entre 1956 i 1968, i cinc de sabre, entre 1964 i 1968.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Jürgen Theuerkauff». [Consulta: 3 agost 2023].
# Kari Myyryläinen

Kari Myyryläinen (Hyvinkää, 22 d'octubre de 1963) va ser un ciclista finlandès, professional del 1986 al 1988. En el seu palmarès destaquen diferents campionats nacionals de ciclisme en ruta com en contrarellotge i també en ciclocròs.

## Palmarès en ruta

* 1983
** Campió de Finlàndia de ciclisme en ruta
** Campió de Finlàndia de ciclisme en contrarellotge
* 1984
** Campió de Finlàndia de ciclisme en contrarellotge
* 1985
** Campió de Finlàndia de ciclisme en ruta
** Campió de Finlàndia de ciclisme en contrarellotge
** 1r al Gran Premi de França
* 1986
** Campió de Finlàndia de ciclisme en ruta
** 1r a la París-Évreux
* 1987
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos
* 1990
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Noruega
* 1991
** Vencedor d'una etapa del Cinturó a Mallorca
* 1993
** Campió de Finlàndia de ciclisme en contrarellotge

## Palmarès en ciclocròs

* 1983
** Campió de Finlàndia de ciclocròs
* 1991
** Campió de Finlàndia de ciclocròs
* 1992
** Campió de Finlàndia de ciclocròs
* 1994
** Campió de Finlàndia de ciclocròs
* 1995
** Campió de Finlàndia de ciclocròs

## Referències

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
# Karen Livingston-Bliss

Karen Livingston-Bliss (Lewisburg, Pennsilvània, 19 de desembre de 1963) va ser una ciclista estatunidenca. Va combinar la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en pista

* 1986
** Campiona dels Estats Units en puntuació
* 1987
** Campiona dels Estats Units en puntuació
* 1989
** Campiona dels Estats Units en puntuació
* 1991
** Campiona dels Estats Units en puntuació

## Palmarès en ruta

* 1990
** Campiona dels Estats Units en critèrium
** Vencedora d'una etapa al Tour de Texas
* 1991
** 1a al Gran Premi Okinawa
** 1a al Tour of Somerville
** Vencedora d'una etapa al Tour de Toona
* 1992
** 1a al Tour de Toona i vencedora d'una etapa
* 1994
** Campiona dels Estats Units en critèrium
** Vencedora de 2 etapes al Tour de Toona
* 1995
** Vencedora d'una etapa al Redlands Bicycle Classic
* 1996
** Vencedora d'una etapa a la Women's Challenge
** Vencedora de 2 etapes al Tour de Toona
* 1997
** Campiona dels Estats Units en critèrium
** 1a al Tour of Somerville
** Vencedora de 2 etapes a la Women's Challenge
** Vencedora de 2 etapes al Tour de Toona
* 1998
** 1a als Campionats Panamericans en ruta
** 1a al Tour of Somerville
** Vencedora de 2 etapes al Fitchburg Longsjo Classic
** Vencedora d'una etapa al Tour de Snowy

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa 2 a museociclismo.it
# Khorobritsi

Khorobritsi (en rus: Хоробрицы) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 50 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Kim Won-Tak

Kim Won-Tak (en hangul: 김 원탁) (Corea del Sud 1964) és un atleta sud-coreà, ja retirat, que es feu famós per la seva participació en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988.
Va néixer el 21 de juliol de 1964 en una ciutat desconeguda de Corea del Sud.
Especialista en marató, va participar, als 24 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud), on finalitzà divuitè en aquesta prova. En la cerimnònia d'inauguració fou l'encarregat d'encendre el peveter olímpic juntament amb Sohn Mi-Chung i Chung Sunman.
# Kim U-gil

Kim U-gil (17 d'octubre de 1949) és un boxejador nord-coreà, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on guanyà la medalla de plata en la categoria del pes minimosca, en perdre la final contra l'hongarès György Gedó. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze als Jocs Asiàtics de 1974.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Kim U-Gil». [Consulta: 23 setembre 2021].
# Kim Tschang-yeul

Kim Tschang-Yeul (també conegut com Kim Tchangyeul o Tschangyeul Kim) (24 de desembre de 1929 - 5 de gener de 2021) fou un pintor sud-coreà.

## Biografia

Va formar part de la primera generació d'artistes moderns de Corea del Sud. Va ser un pintor prolífic, conegut per les seves pintures de 'gotes d'aigua' i ha estat una de les figures més influents en la història de l'art modern a Corea. Tot i que va començar com a part del moviment informalista a Corea del Sud, va viure la major part de la seva vida adulta a París, on va desenvolupar el seu propi estil de pintura únic.
Després de graduar-se a la Facultat de Belles arts de la Universitat Nacional de Seül el 1950 va dirigir el moviment de l'informalisme artístic coreà amb altres pintors com Park Seo-Bo, Suh Se-Ok, Ha Chong-Hyun i Chung Chang-Sup en les dècades de 1950 i 1960. Aquest moviment va inspirar en gran manera a molts artistes d'avantguarda de la pròxima generació, mentre rebutjava els valors conservadors que els imposaven les institucions coreanes.
Poc després de la seva participació en la Biennal de París de 1961 i a la Biennal de São Paulo de 1965, Kim es va establir a la ciutat de Nova York, després de rebre una beca de la Fundació Rockefeller. Va estudiar en la Art Students League de Nova York de 1966 a 1968. La ciutat li va permetre interactuar i inspirar-se en el moviment de l'art pop, que va marcar una influència significativa per a ell.
Va desenvolupar el seu art fora de l'escena artística de Seül i Tòquio, desenvolupant el seu estil únic en paral·lel al moviment Dansaekhwa. El 1969 es va establir de nou a París, on va continuar representant formes líquides abstractes opaques.
Amb el temps, les formes abstractes líquides es van transformar en 'gotes d'aigua' esfèriques, transparents, "hiperrealistes", que s'han convertit en el seu estil distintiu i característic des de mitjans de 1970. Les gotes d'aigua han estat el focus de Kim durant les últimes cinc dècades. Ha perseguit la pintura de gotes d'aigua entre Seül i París on vivia i treballava.
El 2016, el govern de la província de Jeju va inaugurar el Museu d'Art Kim Tschang Yeul a l'illa de Jeju, Corea del Sud, el més alt honor atorgat a un artista coreà viu.
El 2017, va ser guardonat amb la medalla Officier de la Ordre des Arts et des Lettres atorgada per l'Ambaixada de França a Seül.
Va ser el pare de l'artista visual i músic Oan Kim.

## Referències

* ↑ 강윤승. «'Water drop' artist Kim Tschang-yeul dies at 91» (en anglès). Yonhap News Agency, 05-01-2021. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ Art, Jeju Kim Tschang-Yeul Museum of. «Jeju Kim Tschang-Yeul Museum of Art». kimtschang-yeul.jeju.go.kr. [Consulta: 5 gener 2021].
# Karl Heinrich Weise

Karl Heinrich Weise (alemany: Karl-Heinrich Weise) (Gera, 24 de maig de 1909 - Kiel, 15 d'abril de 1990) va ser un matemàtic alemany.
Weise era fill d'un professor de secundària i va estudiar des de 1928 a les universitats de Leipzig i de Jena, on la qual es va doctorar el 1934. Després d'això va ser assistent a Jena i, després de la seva habilitació docent, el 1937, professor associat. El 1942 va ser nomenat professor associat de la universitat de Kiel, passant a ser el 1945 professor titular. Després de la Segona Guerra Mundial, i després de ser ell sol tot el departament de matemàtiques de la universitat, hi va reconstruir l'Institut de Matemàtiques amb Friedrich Bachmann que havia arribat a Kiel el 1949. Les seves classes en aquell moment eren molt populars i no perdia ocasió d'engrescar els seus estudiants en l'estudi dels tres problemes que més el preocupaven: el problema del nus, la conjectura de Poincaré i el problema dels quatre colors. El 1952/53 fou rector de la universitat. Va tenir un paper clau en la fundació del centre d'informàtica de la Universitat de Kiel l'any 1959 i va ser membre de la comissió governamental per la introducció de la informàtica en l'administració pública. De 1971 a 1977 va ser director de l'institut que va fundar d'informàtica i matemàtiques pràctiques. El 1977 es va jubilar. El 1978 va esdevenir senador honorari de la Universitat de Kiel.

## Referències

* ↑ MacKenzie, 2001, p. 128.
* ↑ Wilson, 2003, p. 129.
* ↑ Bibel, 2020, p. 254.

## Bibliografia

* Bibel, Wolfgang «On the Development of AI in Germany» (en anglès). KI - Künstliche Intelligenz, Vol. 34, Num. 2, 2020, pàg. 251-258. DOI: 10.1007/s13218-020-00654-x. ISSN: 0933-1875.
* MacKenzie, Donald A. Mechanizing Proof: Computing, Risk, and Trust (en anglès). The MIT Press, 2001. ISBN 0-262-13393-8.
* Segal, Sanford L. Mathematicians under the Nazis (en anglès). Princeton University Press, 2003. ISBN 0-691-00451-X.
* Wilson, Robin J. Four Colors Suffice: How the Map Problem Was Solved (en anglès). Princeton University Press, 2003. ISBN 0-691-15822-3.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Karl Heinrich Weise» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Langmaack, Hans. «Geschichte des Instituts für Informatik und Praktische Mathematik». Christian-Albrechts-Universität zu Kiel, 1996. [Consulta: 12 febrer 2022]. (alemany)
* «Karl-Heinrich Weise». Christian-Albrechts-Universität zu Kiel. [Consulta: 12 febrer 2022]. (alemany)
# L'art de la felicitat

L'art de la felicitat (Riverhead, 1998, ISBN 1-57322-111-2 en la seva versió original) és un llibre escrit pel Dalai Lama i Howard Cutler, un psiquiatre, que planteja preguntes profundament al Dalai Lama. Cutler cita del Dalai Lama en profunditat, aportant el context i la descripció d'alguns detalls de la situació en la qual es va dur a terme les entrevistes, així com afegint les seves pròpies reflexions sobre les qüestions plantejades. El llibre explora la formació de la visió humana que altera la percepció.
Els preceptes bàsics que el Dalai Lama exposa són:
* El propòsit de la vida és la felicitat.
* La felicitat està més determinada per l'estat mental propi que per les condicions externes, les circumstàncies o els esdeveniments - quan les necessitats bàsiques per a sobreviure s'han aconseguit.
* La felicitat pot ser aconseguida a través d'un sistema sistemàtic d'entrenament dels nostres cors i les nostres ments, a través de la remodelació de les nostres actituds i perspectives.
* La clau de la felicitat està en les nostres pròpies mans.

## Edició en català

* L'art de la felicitat. Un missatge per a la vida quotidiana. Editorial Angle. Col·lecció Inspira. 2007. ISBN 84-96521-95-8
# L'Aljamia

L'Aljamia és una revista de creació literària editada a Rafelbunyol (Horta Nord) per l'Agrupació Cultural Vianants el 1991 i distribuïda en tot l'àmbit dels Països Catalans.
Fou fundada pels escriptors valencians Vicent Penya i Calatayud i Manel Alonso i Català. En els punts de la fundació de la revista destaquen la voluntat d'articular un punt de trobada dels nous escriptors en llengua catalana de la comarca, establir vincles lingüístics més enllà de les fronteres administratives i ser un fòrum per debatre noves tendències i iniciatives, així com la publicació d'inèdits.
Durant la dècada de 1990 va estar vinculada a les tertúlies literàries "Les nits màgiques del Django's" de Puçol, a les seues pàgines van aparèixer les obres guardonades amb el seu premi de poesia convocades sota el mateix nom que les tertúlies. Junt a la revista també es publiquen les plaquetes de poesia Quaderns de Rafalell, on han editat obra autors com ara Josep Maria Ribelles i Llobat, Alexandre Navarro, Albert Calls o Agustí Peiró, i la col·lecció Els llibres de l'Aljamia on s'han publicat llibres de teatre, de narrativa, d'assaig i poesia. Els promotors i membres del consell de redacció d'aquesta revista l'any 1995 van crear una escriptora imaginària sota el nom de la qual van editar a Germania serveis gràfics d'Alzira la novel·la eròtica Jo també la vaig conèixer.
El 2010 van iniciar el Certamen Literari L'Aljamia de Literatura Breu a través de Facebook.

## Guardons

* 2003: XIII Premi dels Escriptors a la difusió cultural, de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.

## Referències

* ↑ Vicent Penya i Calatayud al Qui és Qui de les Lletres Catalanes
* ↑ «L'Aljamia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Alonso i Català, Manel «L'aljami, una nova proposta» (pdf). L'Aiguadolç, 15, 1991, pàg. 3-5. ISSN: 1131-5105 [Consulta: 8 octubre 2011].
* ↑ Vicens i Pascual, Josep «La producció literària dels autors que publiquen reculls de contes al País Valencià (1975-2000)» (pdf). , 2004, p. 100 [Consulta: 8 octubre 2011].
* ↑ Alonso, Manel «La revista l'Aljamia convoca un certamen literari a través de les xarxes socials». El Punt Avui, 26-05-2010 [Consulta: 8 octubre 2011].
* ↑ «Cronologia dels Premis de la Crítica dels Escriptors Valencians». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
* ↑ «L'AELC lliura els Premis de la Crítica dels Escriptors Valencians i el III Memorial Jaume Fuster». VilaWeb, 13-06-2003 [Consulta: 8 octubre 2011].
# Kick Groot

Kick Groot (nascut el 5 d'abril de 1998) és un futbolista neerlandès que juga com a defensa central a l'ODIN '59 a la Derde Divisie. És parent de l'estrella d'l'Ajax dels anys 60, Henk Groot.

## Carrera de club

Va fer el seu debut a l'Eerste Divisie amb el Jong AZ el 25 d'agost de 2017 en un partit contra el RKC Waalwijk.
Groot es va traslladar al SC Telstar l'abril de 2018. Estaria afectat per lesions durant la seva estada al club, només va fer nou aparicions a la lliga durant els seus tres anys.
El 3 de setembre de 2021, Groot va signar amb l'ODIN '59 a la Derde Divisie després que expirés el seu contracte amb el Telstar.

## Referències

* ↑ Kick Groot a worldfootball.net
* ↑ Gretig Telstar wil nu ook al De Graafschap pakken, NG Nieeuws, 2018-04-19
* ↑ «Game Report by Soccerway». Soccerway, 25-08-2017.
* ↑ (en neerlandès) , 21-04-2018.
* ↑ (en neerlandès) , 06-05-2021.
* ↑ (en neerlandès) , 03-09-2021.

## Enllaços externs

* Kick Groot, Fitxa a Soccerway
# Aglomerat (roca)

El terme aglomerat pot referir-se a un dipòsit detrític poc o gens cimentat d'element superiors o iguals als 2 mm. També pot referir-se a una acumulació de blocs no cimentats. També s'anomenen això les roques piroclàstiques on més del 75% dels fragments piroclàstics són majors de 64 mm i com a mínim el 50% d'aquests són arrodonits.

## Referències

* ↑ «Aglomerat». Diccionari de geologia. [Consulta: 9 novembre 2017].
* ↑ «Agglomerate». Mindat. [Consulta: 9 novembre 2017].