OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pablo Lizcano Fernández

Pablo Lizcano Fernández (Madrid, 25 d'abril de 1951 - ibíd., 3 de maig de 2009) va ser un periodista espanyol.

## Biografia

Llicenciat en Ciències Polítiques, en acabar els seus estudis va començar a col·laborar en el periòdic Diario 16.
Es va donar a conèixer el 1981 amb la publicació de l'obra La generació del 56, sobre les revoltes estudiantils contra el règim franquista succeïdes en Madrid al febrer de 1956. El llibre, en la seva segona edició (2006), ha estat prologat pel Defensor del Poble, Enrique Múgica Herzog.
En els següents anys es va dedicar a la traducció literària, i entre altres va traduir al castellà Mary Norton, Arnold Lobel i Tomi Ungerer.
El 1984 es va estrenar en Televisió Espanyola amb un programa d'entrevistes en profunditat anomenat Autorretrato, inaugurat amb una entrevista a la musa de la movida madrilenya, llavors en plena expansió, Olvido Gara, i que de seguida va captar l'interès del públic.
Entre altres, Lizcano va tenir l'oportunitat d'entrevistar Luis García Berlanga, Juan Benet, Gonzalo Torrente Ballester, Manuel Vázquez Montalbán, Santiago Carrillo, Josep Tarradellas, Pedro Almodóvar, Albert Closas, Amparo Rivelles o Ana Belén. I també a la cantant Massiel, a qui va conèixer durant l'entrevista que li va efectuar en l'espai i amb qui va acabar contraient matrimoni, que va durar entre 1985 i 1988.
Entre 1985 i 1987 Lizcano va realitzar Fin de siglo, un programa de "talk show" amb entrevistes i actuacions musicals, per a La 2 de TVE.
Finalitzada la seva etapa en la Televisió Espanyola, es va incorporar a la Cadena SER a l'octubre de 1988, amb Retratos, un espai de tall similar al que va conduir per a TV.
La temporada 1989-1990 va passar a la recentment creada cadena autonòmica Telemadrid, on va conduir l'espai d'actualitat cinematogràfica Butaca de patio.
El gener de 1993 va dirigir el Telemaratón d'Antena 3, vuit hores de televisió en directe, presentat per Emilio Aragón i amb la pretensió de recaptar fons per a atendre causes benèfiques.
Més endavant, va ser director de comunicació en diferents organismes i va crear una empresa de comunicació audiovisual anomenada b+c.
Va ser parella de l'escriptora Rosa Montero fins a la seva mort després d'una llarga malaltia, el 3 de maig de 2009.

## Referències

* ↑ Pablo Lizcano, popular rostro de la televisión en los años 80. El Mundo, 4 de maig de 2009
* ↑ Fallece el periodista Pablo Lizcano. El País (3 de maig de 2009).

## Enllaços externs

* Programa 'Autorretrato' de Televisión Española, dedicat a Gonzalo Torrente Ballester, presentat per Pablo Lizcano (10 d'abril de 1984).
* Programa 'Autorretrato' de Televisión Española, dedicat a Amparo Rivelles, presentat por Pablo Lizcano (5 de juny de 1984).
* Programa 'Autorretrato' de Televisión Española, dedicat a Pedro Almodóvar, presentat per Pablo Lizcano (1 de gener de 1985).
# Pablo Lemmel Malo de Molina

Pablo Lemmel Malo de Molina (Barcelona, 8 de gener de 1892 - Barcelona, 17 de gener de 1982) fou un futbolista català de les dècades de 1900 i 1910.

## Biografia

Va néixer al carrer Sant Pere més Alt de Barcelona, fill de Paul Lemmel Freidet, natural de Chemnitz, i de Maria del Pilar Malo de Molina i Pombo, natural de la Vila de Gràcia.

## Trajectòria

Jugava a la posició de porter. La seva trajectòria futbolística fou a Madrid, bàsicament a les files de dos clubs, la Gimnástica Española i el Reial Madrid (1910-1918). Anteriorment havia juga a l'Athletic de Madrid i al Español FC de Madrid, club amb el qual disputà la final de la Copa d'Espanya de 1909. L'any 1919 jugà amb el RCD Espanyol un partit del Campionat de Catalunya.
Un cop es retirà, fou àrbitre de futbol i directiu del RCD Espanyol.
El seu germà Manuel Lemmel també fou futbolista.

## Referències

* 1 2 3 «Jugadores 1902-28 (I-M)». leyendablanca. Arxivat de l'original el 2016-10-03. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Don Pablo Lemmel Malo de Molina». La Vanguardia, 19-01-1982. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1892, número de registre 211. El registre indica que va néixer el dia 8.
* ↑ «En Guadalajara». Mundo Deportivo, 21-11-1907. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Dia 8». Mundo Deportivo, 15-04-1909. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Cronologia 5 abril». Mundo Deportivo, 05-04-1988. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «pàgina 11». El Diluvio, 24-11-1919. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Barcelona-Atlètic». Mundo Deportivo, 12-11-1918. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «Peu de foto». Mundo Deportivo, 15-02-1973. [Consulta: 7 maig 2016].
# Glossari de Monza

El Glossari de Monza és un dels textos més antics que guarden traces de la formació del romanç llombard. Escrita probablement a les primeres dècades del segle X, conté una col·lecció de 65 entrades en les quals, al costat de l'entrada llatino-romànica, hi ha l'entrada grega. Es tracta d'un manual d'ús pràctic, probablement elaborat per una persona religiosa que va tenir l'oportunitat de viatjar per territoris de parla grega i demanar informació sobre els aliments (de mandegare, de bevere, coglari, scutela), sobre la roba (vestito, braca, osa), sobre la salut i el cos (fledemeri, de capo, lavro), sobre la celebració de la missa, etc.
Tot i que la presència de termes com marti i mercor (per indicar els dies de la setmana 'dimarts' i 'dimecres') expliquen la ubicació d'aquest text dins de les llengües romàniques, no és possible indicar en el glossari de Monza una de les primers documents de vulgar a la Península Itàlica; Molt sovint, però, les formes de la llengua romana rústica utilitzades al glossari s'acosten a les formes de les llengües locals del nord d'Itàlia, fins i tot si no és possible indicar la localització del text amb precisió.
Des del punt de vista lingüístic, en les traduccions del grec, és interessant constatar la semblança amb el neogrec però, sobretot, amb el grec de Calàbria i amb el "Griko salentino".

## Bibliografia

* Arrigo Castellani, I più antichi testi italiani, Bologna, Pàtron, 1976, pp 41-44
* Gianfranco Contini, Il glossario di Monza e i nomi dei giorni, a Rivista di cultura classica e medievale, vol. 7 (1965), pp. 337-46
* Claudio Marazzini, La lingua italiana. Profilo storico. Bologna, Il Mulino, 1994, pp. 153-54
* Francesco Sabatini, Il glossario di Monza: il testo, la localizzazione, il compilatore, a Atti della Accademia delle Scienze di Torino, vol. 98 (1963-1964)
* Nino Borsellino, Walter Pedullà Storia generale della letteratura italiana Vol. I Il Medioevo le origini e il Duecento Gruppo Editoriale L'Espresso (1 gennaio 2004)
# Archaeosyodon

Archaeosyodon és un gènere extint de teràpsid dinocèfal que va viure al període Permià. Aquest animal mesurava entre 1,5 i 2 metres de longitud.

## Referències

* ↑ «Archaeosyodon a Palaeos». Arxivat de l'original el 2006-03-13. [Consulta: 17 octubre 2009].
* ↑ Battail, B i MV Surkov (2000), Mammal-like reptiles from Russia in MJ Benton, MA Shishkin, DM Unwin i EN Kurochkin (eds.), The Age of Dinosaurs in Russia and Mongolia, Cambridge Univ. Press, pàg. 86-119.
* The Paleobiology Database
# Lara Rabal i Bosch

Lara Rabal Bosch (Barcelona, 2 d'abril de 1983) és una futbolista catalana.
Formada al RCD Espanyol, juga com a migcampista i de defensa central. Va debutar amb el primer equip la temporada 1998-99 on hi va jugar durant quinze temporades i va arribar a ser-ne la capitana. Durant aquest períodes va aconseguir una Superlliga espanyola, quatre Copes de la Reina i quatre Copes Catalunya. Al final de la temporada 2012-2013 va retirar-se del futbol professional. Tanmateix va continuar jugant amb equips de categories territorials catalanes com el FC Levante Las Planas, CE Seagull Badalona i Club Esportiu Sant Gabriel.
Entre d'altres reconeixements, el RCD Espanyol i la Federació Catalana de Futbol van retre-li homenatge pels seus vint anys de dedicació al futbol, on va rebre la insígnia d'or i brillants del club.

## Palmarès

* 1 Lliga espanyola de futbol femenina: 2005-06
* 4 Copes espanyoles de futbol femenina: 2005-06, 2008-09, 2009-10 i 2011-12
* 4 Copes Catalunya de futbol femenina: 2005-06, 2006-07, 2007-08, 2008-09

## Referències

* ↑ «Lara Rabal i Bosch». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La capitana de l'Espanyol, Lara Rabal, es retira». betevé, 01-07-2013. [Consulta: 4 desembre 2020].
* ↑ Expósito, Manel. «El 'Santgra' adquireix la veterania que cercava amb les altes de 'Chivi' i Rabal». Futfem.cat, 12-07-2018. [Consulta: 4 desembre 2020].
* ↑ «La FCF, a la jornada de suport al futbol femení del RCDE». FCF, 30-09-2013. Arxivat de l'original el 2020-10-28. [Consulta: 4 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Revista RCDE #40 Hivern 2012: Lara Rabal, one club woman
# Mercast

El procés mercast és un procés de fabricació de motlles per la producció de peces metàl·liques per fosa (metal·lúrgia) per gravetat. Es tracta de la construcció d'un motlle a partir d'un model de mercuri (element).

## Descripció del procés

En primer lloc, és essencial la fabricació d'un motlle base amb la forma desitjada de la peça per a la posterior obtenció dels models de mercuri. Aquest es construeix per parts que s'engalzen formant un tot. Després, es procedeix a omplir-ho de mercuri líquid que s'assenta en tots els buits del motlle imitant la seva forma. És llavors quan s'introdueix en una cambra de refredament a uns -75 °C aproximadament on es fa solidificar el mercuri en la seva totalitat. Quan ja no queda cap racó líquid, se separa el model del motlle obtenint les diferents parts per separat. Aquestes s'ajunten entre elles a partir de l'aplicació d'una pressió mínima que fa que quedin ben soldades i es cobreix tot el mercuri sòlid submergint-lo en unes farinetes de ceràmica en acetona que formen una escorça exterior dura. A partir d'aquí, es deixa que augmenti la temperatura a poc a poc tot liquant el mercuri que hi ha a l'interior i coent la closca que l'envolta. Finalment, a altes temperatures, quan ja està ben cuita, es procedeix a colar el metall fos a través de conductes i així obtenir el motlle final preparat per a la fabricació de peces metàl·liques molt complexes per fosa.
Aquest sistema de modelat és conegut per la seva baixa inversió inicial i la seva altíssima precisió dimensional. Requereix un temps de cicle molt gran tot i que compensa al poder obtenir peces amb una gran complexitat de geometria (es pot aconseguir una bona reproducció de detalls), parets primes i amb una baixa rugositat superficial.
# Garjainia

Garjainia és un gènere de sauròpsid (rèptil) arcosauromorf que va viure al període Triàsic. Feia entre 1,5 i 2 metres de longitud.

## Referències

* http://www.palaeos.com/Mesozoic/Triassic/EarlyTrias.htm Arxivat 2006-01-02 a Wayback Machine.
# Garkuixa

Garkuixa - Гаркуша (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora oriental de l'estret de Kertx. És a 44 km a l'oest de Temriuk i a 169 km a l'oest de Krasnodar.
Pertany a l'stanitsa de Zaporójskaia.
# Frederick (Oklahoma)

Frederick és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 4.637 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Frederick tenia 4.637 habitants, 1.797 habitatges, i 1.211 famílies. La densitat de població era de 361 habitants per km².
Dels 1.797 habitatges en un 30,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 29,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.190 $ i la renda mediana per família de 28.724 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.324 $ mentre que les dones 18.033 $. La renda per capita de la població era de 13.575 $. Entorn del 19% de les famílies i el 23,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Frederick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Frederick». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Kazimir Hnatow

Kazimir Hnatow (9 de novembre de 1929 - 16 de desembre de 2010) fou un futbolista francès d'ascendència ucraïnesa.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ Braun, Didier «L'Équipe de France de football, c'est l'histoire en raccourci d'un siècle d'immigration». L'Équipe [France] [Consulta: 15 agost 2009]. Arxivat 13 de gener 2012 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-01-13. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ «Disparition de Kazimir Hnatow» (en francès). FC Metz Official website, 17-12-2010. Arxivat de l'original el 3-1-2012. [Consulta: 20 octubre 2011].
* ↑ Profile - Niort
* ↑ Profile - FC Metz
# Kazinka (Lípetsk)

* Per a altres significats, vegeu «Kazinka».
Kazinka (en rus: Казинка) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2018 tenia 3.201 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
* ↑ http://rgada.info/opisi/1354-opis_487-1/0006.jpg
* ↑ Часовня на могиле мужа Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine. // Gorod48
# Ginelfita

La ginelfita és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La ginelfita és una sulfosal de fórmula química Ag₂(Ag$_{0.5}$Fe)TlPb$_{23.5}$(Sb,As)$_{33.5}$S$_{76}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2023, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions del Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa (Itàlia), amb el número de catàleg: 20023, i a les col·leccions del departament de mineralogia i petrologia del Museu Nacional de Praga, a la República Txeca, amb el número de catàleg: p1p 31/2022.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Jas Roux, al municipi de La Chapèla, als Alts Alps (Provença-Alps-Costa Blava, França), sent l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ginelfite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 17 març 2023].
# Juan Campodónico

Juan Campodónico (1971, Montevideo), músic, compositor, productor i discjòquei uruguaià.
El 2006 realitza la direcció artística i la producció de l'àlbum del grup Cuarteto de Nos, nominat al Premi Grammy el 2007, millor cançó de rock per «Yendo a la casa de Damián».

## Discografia

* 2012, Campo

## Referències

* ↑ El parlanteamarillo. «El Cuarteto de Nos “Cuando Sea Grande”», 04-10-2012. [Consulta: 12 gener 2014].
* Bajofondo Arxivat 2014-01-06 a Wayback Machine.
# Georges Neveux

Georges Neveux (1900–1982) fou un dramaturg i poeta francès.
La primera obra notable de Neveux va ser Juliette ou la clé des songes (Juliette o el clau dels somnis), escrita el 1927 i produïda el 1930. Va esdevenir la base del melodrama de Theodor Schaefer de 1934 Julie aneb Snar (Julie o el llibre dels somnis) per piano, instruments de jazz, i orquestra petita; de l'òpera de Bohuslav Martinů de 1937 Julietta, i per la pel·lícula de Marcel Carné de 1951 Juliette ou la Clé des songes.
Durant els anys 1930, mentre era secretari general del Théâtre des Champs-Élysées, va escriure poc. El 1943 hi va estrenar Le Voyage de Thésée (El viatge de Teseu), la qual també més tard fou adaptada per Martinů per l'òpera (Ariane, 1958). El 1945 va traduir i va adaptar El somni d'una nit d'estiu de Shakespeare.
Neveux també va escriure nombrosos guions per al cinema, tot i que ell preferia el teatre. Va dir: 'el primer perquè un ha de guanyar-se la vida, el segon perquè un ha de merèixer de viure'.
El 1982 li va ser atorgat el Grand Prix du Théâtre de l'Académie Française.

## Bibliografia

* Germaine Bree, Georges Neveux: Un Teatre d'Aventura, en Yale Estudis francesos, vol IV (1954)
# Kaigenrei

Kaigenrei (戒厳令) (lit. ‘Cop d'estat’) és una pel·lícula de 1973 dirigida per Yoshishige Yoshida, basada en la vida d'Ikki Kita. Va ser la candidata del Japó als Premis Oscar de 1973 en la categoria a la millor pel·lícula de parla no anglesa, però no va ser seleccionada com a nominada.

## Argument

La pel·lícula és un relat de l'intent d'enderrocament del govern japonès per part de l'exèrcit el 26 de febrer de 1936. Es basa en la vida de l'intel·lectual ultranacionalista Ikki Kita.

## Repartiment

* Rentarō Mikuni com a Kazuki Kitamura
* Yasuyo Matsumura com a Suzu, la dona de Kazuki
* Yasuo Miyake com a jove soldat
* Akiko Kurano com a dona del soldat
* Tadahiko Sugano com a Nishida
* Taketoshi Naitō com a oficial de l'exèrcit
* Kei Iinuma com a Iwasa
* Kazunaga Tsuji com a Heigo Asahi
* Masako Yagi com a germana d'Heigo

## Referències

* ↑ «戒厳令» (en japonès). Japanese-cinema-db.jp. Arxivat de l'original el 2023-03-12. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ Economou, Vassilis. «Coup d'Etat by Kiju Yoshida» (en anglès). Desistfilm.com, 01-10-2012. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ «Coup d'état» (en anglès). HarvardFilmArchive.org. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ «List of Japanese films nominated for Academy Award for Best Foreign Language Film» (en japonès). Eiren.org. [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences
* ↑ Jacoby, Alexander. A Critical Handbook of Japanese Film Directors (en anglès). Berkeley: Stone Bridge Press, 2008, p. 364. ISBN 978-1-933330-53-2.

## Enllaços externs

* (japonès) Kaigenrei a Japanese Movie Database
# Kaija Kärkinen

Kaija Hannele Kärkinen, més coneguda com a Kaija Kärkinen o simplement Kaija (Sodankylä, 9 de setembre de 1962) és una cantant i actriu finesa. És coneguda majorment pel fet de representar a Finlàndia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 1991 amb la cançó "Hullu yö" (en finès, "Nit boja"), que finalitzà 20a.

## Carrera

Començà la seva carrera en un grup folklòric lapó com a solista.
Kaija estudià pedagogia a la Universitat de Lapònia i teatre a l'Acadèmia de Teatre de Hèlsinki. Després del concurs començà a treballar amb Ile Kallio i fundà amb ell un duo.

## Eurovisió 1991

El 1991, ella participà en la Final Nacional finlandesa amb l'objectiu de representar al seu país al Festival d'Eurovisió aquell mateix any. La seva cançó "Hullu yö" guanyà dita competència i li va donar el dret a Kärkinen de viatjar per a representar al país nòrdic a Roma, Itàlia.
Finalment, la cançó aconseguí només 6 punts (4 punts entregats per Irlanda, 1 de Grècia i 1 d'Islàndia), posicionant-se en el 20è lloc.

## Vida personal

La cançó amb la que participà a Eurovisió, "Hullu yö", comptà amb la col·laboració del seu actual marit, el músic finès Ile Kallio, amb qui té 2 fills.

## Referències

* ↑ «Eurovision Song Contest 1991».
* ↑ Sydän-lehti

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Kaija Kärkinen i Ile Kallio Arxivat 2020-01-18 a Wayback Machine. (finès)
# Kearran Giovanni

Kearran Giovanni (Lafayette, Louisiana, 16 de desembre de 1981) és una actriu estatunidenca, més coneguda pel seu paper de la detectiu Amy Sykes a la sèrie de procediments policials de TNT Major Crimes.
Tot i néixer a Lafayette (Louisiana) es va criar a Katy (Texas). Va assistir a la High School for the Performing and Visual Arts a Austin (Texas) i més tard al Conservatori de Música de la Universitat de Cincinnati. El 2004, es va traslladar a Nova York i va començar la seva carrera a Broadway, on va aparèixer en diverses produccions, com Hugh Jackman: Back on Broadway, Catch Me If You Can, Guys and Dolls, Sweet Charity i Tarzan.
Giovanni va interpretar la doctora Vivian Wright, un paper recurrent a la telenovel·la diürna d'ABC One Life to Live des del 2009 fins al final de la sèrie el 2012. El febrer de 2012, Giovanni va guanyar el seu primer paper habitual com a detectiu Amy Sykes a la sèrie de procediments policials de la TNT Major Crimes. També va actuar com a estrella convidada a Royal Pains de USA Network el 2012 i a Beauty and the Beast de The CW el 2013.
El 2016, Giovanni va tenir un paper recurrent com a senadora Diane Hunter a la sèrie de drama polític de l'ABC Designated Survivor. Després de la conclusió de Major Crimes el 2018, Giovanni va protagonitzar la sèrie de The CW Dynasty i la sèrie de CBS Bull, abans de repetir-se a la segona temporada de Black Lightning de CW com a Cutter.

## Filmografia

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2004 | Law and Order | Actress #2 | Episodi: "All in the Family" |
| 2009–2012 | One Life to Live | Dr. Vivian Wright | Personatge recurrent |
| 2012 | Royal Pains | Greeter | Episodi: "A Farewell to Barnes" |
| 2012–2018 | Major Crimes | Detective Amy Sykes | Personatge habitual, 105 episodis |
| 2013 | Beauty and the Beast | Miranda Bishop | Episodi: "Tough Love" |
| 2017 | Designated Survivor | Senadora Diane Hunter | Personatge recurrent |
| 2018 | Dynasty | Cap de Policia Bobbi Johnson | Episodi: I Answer to No Man" |
| 2018 | Bull | Lindsey Erikson | Episodi: "The Missing Piece" |
| 2018-2019 | Black Lightning | Cutter | Personatge recurrent, 7 episodis |
| 2019-2020 | The Resident | Andrea Braydon | Personatge recurrent |

## Referències

* ↑ «Major Crimes, Cast Bios, Kearran Giovanni». TNT. Arxivat de l'original el January 6, 2014. [Consulta: January 6, 2014].
* ↑ «Kearran Giovanni Biography». TV Guide. [Consulta: January 6, 2014].
* ↑ Gore, Scotty. «‘OLTL’ Finds the ‘Wright’ Woman for New Role». Soap Opera Network, June 16, 2009. [Consulta: January 6, 2014].
* ↑ Andreeva, Nellie. «Hayes MacArthur Boards 'Rebounding', Kearran Giovanni Joins 'Major Crimes,' Sophia Bush Cast In 'Partners'». Deadline Hollywood, February 15, 2012. [Consulta: January 6, 2014].
* ↑ Ng, Philiana. «'Beauty and the Beast': Kearran Giovanni to Guest Star». The Hollywood Reporter, January 17, 2013. [Consulta: January 6, 2014].
* ↑ Petski, Denise. «‘Black Lightning’: Kearran Giovanni To Recur On Season 2 Of CW Series». Deadline Hollywood, September 21, 2018. [Consulta: October 7, 2018].
# Karel Thijs

Karel Thijs (Aartselaar, 26 de maig de 1918 - Aartselaar, 5 de març de 1990) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1939 i 1942.
Durant la seva carrera esportiva aconseguí 4 victòries, entre elles la Fletxa Valona de 1942.

## Palmarès

* 1938
** Campió de Bèlgica dels militars
* 1939
** 1r a Londerzeel
* 1942
** Campió de l'Est de Flandes
** 1r a la Fletxa Valona

## Enllaços externs

* Fitxa de Karel Thijs
# Garikoitz Basauri Amezua

Garikoitz Basauri Amezua (Elorrio, 3 d'agost de 1974) és un futbolista basc, que ocupa la posició de porter.

## Trajectòria

Comença a militar a diversos equips bascos de divisions més modestes, com l'Iurreta i la SD Lemona. A la temporada 98/99 fitxa pel Vila-real CF, que debutava a primera divisió en aquella campanya. El basc va romandre inèdit eixa campanya, disputant la posició de tercer porter amb Lluis Pascual.
Sense continuïtat a l'equip valencià, l'any següent marxa al CE Sabadell, mentre que la 00/01 recala al Melilla. Hi retorna el 2001 al País basc, fitxat per la SD Eibar, que el cedeix a l'Amurrio CF. La temporada campanya 02/03 forma part de l'equip eibartarra, amb qui juga cinc partits de Segona Divisió, xifra que augmenta a 18 l'any següent.
A partir del 2004, la seua carrera continua per equips de Segona B i inferiors, com el CD Linares (04/05), AD Ceuta (05/07), Barakaldo CF (07/09) i la Cultural de Durango (09/...).

## Referències

* ↑ http://www.canalbarakaldo.com/informa/articles/3543/1/Garikoitz-Basauri-un-portero-de-garantias-para-el-Barakaldo/Pagina1.html%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador