OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa al carrer Bernat Vilar, 19 (Olot)

La casa al carrer Bernat Vilar, 19 d'Olot (Garrotxa) és una obra noucentista inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La casa és de planta irregular seguint la forma del xamfrà, entre la plaça Balmes i el carrer Bernat Vilar, amb un cos afegit recentment per a local comercial. Les teulades són a quatre aigües amb els voladissos sostinguts per bigues de fusta i pinacles als careners en forma de boles de terracota. Disposa de planta baixa, primer pis i golfes, i té una torre a la façana de ponent, de planta quadrada amb un pis més i teulada a quatre aigües. Destaca la decoració de les obertures de la planta baixa, amb volutes i medallons estucats. Al primer pis, les obertures tenen un petit teuladet i hi ha una gran balconada sostinguda per mènsules decorades amb volutes i les baranes amb motius florals. A la façana de ponent, sota la torre, hi ha unes galeries de vidres. Tota la casa, fins i tot la tanca del jardí, està decorada amb rajoles vidriades amb escacats blaus i blancs.

## Història

A finals del segle xix s'urbanitzà el passeig d'en Blay i poc després el Firalet. A principi del segle XX s'edifica en els terrenys compresos entre el Firalet i la carretera de Sant Joan de les Abadesses. La urbanització d'aquesta zona rebrà un gran impuls després de la guerra civil. Es concep com un eixample, amb carrers radio-cèntrics que desemboquen a la plaça Balmes.

## Referències

* 1 2 «Casa plaça Balmes - carrer Bernat Vilar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Engraulis

Engraulis és un gènere de peixos teleostis que pertany a la família Engraulidae.
Aquesta família inclou diverses espècies d'aladrocs, seitons o anxoves.

## Taxonomia

* Engraulis anchoita Hubbs & Marini, 1935
* Engraulis australis (White, 1790)
* Engraulis encrasicolus (Linnaeus, 1758)
* Engraulis eurystole (Swain & Meek, 1885)
* Engraulis japonicus Temminck i Schlegel, 1846
* Engraulis mordax Girard, 1854
* Engraulis ringens Jenyns, 1842

## Referències

* "Engraulis". FishBase. Ed. Ranier Froese i Daniel Pauly. Gener del 2006. N.p.: FishBase, 2006.

## Enllaços externs

* Valid species of the genus Engraulis. FishBase. Ed. Ranier Froese & Daniel Pauly. N.p.: FishBase, 2006. (anglès)
# Ray Reed

Ray Reed va ser un pilot de curses automobilístiques sud-africà que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer a Gwelo, Rhodesia i va morir l'1 de gener de 1965 a Sud-àfrica en un accident aeri just abans de disputar la seva cursa de debut a la F1.

## A la F1

Ray Reed va debutar a la primera cursa de la temporada 1965 (la setzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant l'1 de gener del 1965 el GP de Sud-àfrica al circuit d'East London.
Va participar en una única prova del campionat, no aconseguint finalitzar cap cursa i no assolint cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1965 | Ray's Engineering | RE | Alfa Romeo Straight-4 | SUD NVQ | MON | BEL | FRA | GBR | HOL | ALE | ITA | USA | MEX | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* Perfil de Reed a ManipeF1.com Arxivat 2012-02-16 a Wayback Machine.
* Perfil de Reed a StatsF1.com
# Collada del Montanyó

La Collada de Montanyó és una collada que es troba en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El coll està situat a 2.655,5 metres d'altitud, entre el Tuc de Carants a l'oest-sud-oest i el Pic Roi a l'est-nord-est; comunica la Coma del Pessó (SSO) i Montanyó de Llacs (NNE). |}

## Rutes

* Pel vessant de Montanyó de Llacs la ruta surt des del Planell de Sant Esperit resseguint la riba esquerra del Barranc de Llacs. Al trobar el punt on desaigua la Canal Seca se segueix direcció sud per enfilar la collada.
* Pel vessant de la Coma del Pessó cal agafar el GR-11-20 des de la carretera L-501, dos kilòmetres per damunt del Pla de l'Ermita, punt on es troba el pont que creua el Riu de Sant Martí. El GR agafa direcció est-sud-est resseguint el riu (per qualsevol de les seves ribes) fins a trobar el Barranc del Pessó que s'enfila cap al nord-est. Després d'assolir l'Estany del Pessó d'Avall, cal continuar fins a l'Estany del Pessó d'Amont i vorejant-lo per ponent per guanyar la collada que es troba al seu nord-nord-oest.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Monterosso Almo

Monterosso Almo (sicilià Muntirrussu) és un municipi italià, dins de la província de Ragusa. L'any 2007 tenia 3.324 habitants. Limita amb els municipis de Chiaramonte Gulfi, Giarratana, Ragusa, Licodia Eubea (CT), Vizzini (CT) i Buccheri (SR).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007- | Salvatore Sardo | Llista cívica |
# Fàbrica (Sant Feliu de Llobregat)

La Fàbrica és una obra de Sant Feliu de Llobregat (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici que, de planta rectangular, i sostre a dues vessants reformat (ara amb coberta de fibrociment) presenta, a la part frontal una estructura -sembla que adossat posteriorment-, i finestres rectangulars, separades a la mateixa distància, a les bandes llargues de l'edifici, mentre a la façana principal s'obren cinc finestres dins d'un arc rebaixat.

## Història

Pertany al moment de creixement industrial de Sant Feliu.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 25 gener 2019].
# Pau mundial

La pau mundial, pau al món, pau global o pau a la Terra és el concepte d'un estat ideal de pau entre totes les persones i nacions del planeta Terra. Les diferents cultures, religions, filosofies i organitzacions tenen diferents conceptes sobre com es produiria un estat així.
Diverses organitzacions religioses i seculars tenen l'objectiu declarat d'aconseguir la pau mundial abordant els drets humans, l'educació o la diplomàcia utilitzada com a fi de totes les formes de lluita. Des de 1945, les Nacions Unides i els cinc membres permanents del seu Consell de Seguretat (Xina, França, Rússia, el Regne Unit i els Estats Units) han operat (almenys en teoria) amb l'objectiu de resoldre els conflictes sense guerra ni declaracions de guerra. No obstant això, les nacions han entrat en nombrosos conflictes militars des de llavors.
# Luis Torregrosa Mira

Luis Gabriel Torregrosa Mira (Novelda, 1 de febrer de 1932 - Elda, 4 d'octubre de 2013) fou un polític socialista valencià, diputat a les Corts Valencianes durant les tres primeres legislatures.

## Biografia

Es graduà en estudis mitjans i el 1949 es traslladà a Elda, on va treballar com a gerent en una fàbrica de calçat. El 1977 va ingressar en el PSPV-PSOE, del que en 1979 en fou nomenat secretari general de l'Alt Vinalopó i a les eleccions municipals espanyoles de 1979 fou escollit regidor de l'ajuntament d'Elda, i tinent d'alcalde a les eleccions municipals espanyoles de 1983. Durant el seu mandat va reformar la plaça Castelar i la Casa de Cultura.
Fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1983, 1987 i 1991. Durant el seu mandat fou president del Consell assessor de RTVE a la Comunitat Valenciana i president de la Comissió d'Indústria i Comerç.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes i J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.548. ISBN 9788495484802.
* ↑ El exdiputado y exconcejal socialista Luis Gabriel Torregrosa falleció a los 81 años Arxivat 2015-05-18 a Wayback Machine. a Valle de Elda, p. 8
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 10 maig 2015].
# Noe Jordània

Noe Jordània (georgià ნოე ჟორდანია, 2 de gener, 1868 – 11 de gener, 1953) fou un periodista i polític georgià. Fou el primer líder de la República Democràtica de Geòrgia (RDG) el 1918 - 1921.
Era fill d'un petit propietari de Lanchkhuti, a l'oest de Geòrgia, i fou el fundador del grup Mesame-Dasi ("tercer grup"), un dels primers grups socialistes a Tbilisi. Jordània esdevingué membre del Partit Socialdemòcrata Obrer Rus i portaveu del Partit Socialdemòcrata Georgià (menxevic). El 1906, es va unir a la facció menxevic de la Duma Estatal de Rússia.
Després que la Revolució de febrer de 1917 destronés la monarquia a Rússia, Jordània fou escollit cap del Soviet de Treballadors i Soldats de Tbilisi. El desembre de 1917, fou escollti cap del parlament georgià, l'Assemblea Nacional (Dampudznebeli Kreba). El 26 de maig de 1918 fou nomenat cap de govern de la República Democràtica de Geòrgia (RDG). El seu govern organitzà una reforma agrària, redactà una legislació social moderna i lluità tant contra els bolxevics i moviments seraratistes del país. De 1918 a 1921 Geòrgia fou reconeguda per Japó, Bèlgica, Alemanya, Itàlia, Turquia, el Regne Unit, França, i, el 1920, Rússia.
El 25 de febrer de 1921, Jordània fou deposat per l'Exèrcit Roig i Geòrgia fou incorporada a la Unió Soviètica com a part de la República Federativa Socialista Soviètica de Transcaucàsia. El 17 de març de 1921, Jordània s'exilià a París, on va dirigir fins a la seva mort el Govern de la República Democràtica de Geòrgia a l'exili.
Jordània fou enterrat al cementiri de Leuville-sur-Orge (França). El president Mikhail Saakashvili visità la seva tomba el 10 de març de 2004 i oferí la seva família un funeral d'estat a Tbilisi. Tanmateix, aquesta oferta no es va materialitzar.
# Can Buixalleu

Can Buixalleu és una masia gòtica de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Antiga masia, orientada al sud-est, situada al nucli de Sant Feliu de Buixalleu.
L'edifici principal, ha anat creixent a partir d'altres cossos annexes, segons les necessitats del moment.
L'habitatge principal, consta de planta baixa, pis i golfes.
A la planta baixa hi ha, la porta d'entrada en arc de mig punt fornat per dovelles de pedra, que està tancada. Al costat esquerre, hi ha una porta en arc pla, al costat de la qual hi ha una finestra amb reixa de ferro forjat semicircular, amb ampit, coronada per un semi-con, igual que la que hi ha al costat dret de la porta en arc de mig punt.
Al pis, destaca una finestra d'estil gòtic amb arc conopial i arquets, que ha estat tapada. Una altra amb llinda monolítica i brancals de pedra també està tapada. A cada extrem, hi ha un balcó.
A les golfes, quatre finestres d'una gran senzillesa de forma rectangular.
Al costat esquerre, hi ha un edifici annex al que s'hi accedeix a través d'unes escales exteriors. Al costat dret, adossada, una petita construcció on destaca una finestra amb reixa de ferro forjat semicircular, amb ampit, coronada per un semi-con
A la part posterior hi ha altres cossos adossats.
La façana de l'edifici principal està arrebossada i pintada.

## Història

Consta que la masia va tenir documents del segles IX-X que durant la guerra civil de 1936-1939 els van amagar en una mina i se'ls van podrir.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Can Buixalleu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Rasa de Comajuncosa

La Rasa de Comajuncosa és un afluent per l'esquerra de la Ribera del Llissó (conca del Cardener), al Solsonès.

## Descripció

De direcció predominant cap a les 4 del rellotge, neix a 675 msnm al peu (sud) del cim del serrat de Sant Bartomeu. Surt del terme municipal de Solsona (partida de Sant Honorat) poc abans de deixar al sud la masia del Cavall i immediatament després de rebre per l'esquerra el seu únic afluent, travessa la carretera de Solsona a Sant Llorenç de Morunys per la Llosa del Cavall. Després de travessar el Clot del Forn, passa a tocar de la masia de Comajuncosa que li dona nom. Uns 500 m. més avall travessa la C-26 i immediatament després aboca les seves aigües a la Ribera del Llissó a 585 msnm.

## Termes municipals que travessa

La Rasa de Comajuncosa passa successivament pels següents termes municipals.
M u n i c i p i :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi de Solsona | 758 | 33,2% |
| Per l'interior del municipi d'Olius | 1.524 | 66,8% |

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Rasa de Comajuncosa :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 675 | - |
| 500 | 647 | 5,6% |
| 1.000 | 624 | 4,6% |
| 1.500 | 609 | 3,0% |
| 2.000 | 596 | 2,6% |
| 2.282 | 585 | 3,9% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Rasa de Comajuncosa està integrada per 2 cursos fluvials que sumen una longitud total de 3.496 m.

### Distribució per termes municipals
## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Limfangioma

Els limfangiomes són malformacions del sistema limfàtic caracteritzades per lesions que són quists de parets primes; aquests quists poden ser macroscòpics, com en un higroma quístic, o microscòpics. El sistema limfàtic és la xarxa de vasos encarregats de retornar al sistema venós l'excés de líquid dels teixits, així com dels ganglis limfàtics que filtren aquest líquid per detectar signes de patògens. Aquestes malformacions poden ocórrer a qualsevol edat i poden afectar qualsevol part del cos, però el 90% es produeixen en nens menors de 2 anys i afecten el cap i el coll.
Aquestes malformacions són congènites o adquirides:
* Els limfangiomes congènits sovint s'associen a anomalies cromosòmiques com la síndrome de Turner, encara que també poden existir de manera aïllada. Els limfangiomes es diagnostiquen habitualment abans del naixement mitjançant ecografia fetal.
* Els limfangiomes adquirits poden resultar de trauma, inflamació o obstrucció limfàtica.
La majoria dels limfangiomes són lesions benignes que només donen lloc a una massa "pastosa" suau i de creixement lent. Com que no tenen cap possibilitat de convertir-se en malignes, els limfangiomes solen tractar-se només per motius estètics. Rarament, l'impacte sobre òrgans crítics pot provocar complicacions, com ara dificultat respiratòria quan un limfangioma comprimeix les vies respiratòries. El tractament inclou aspiració, escissió quirúrgica, ablació per làser i ablació per radiofreqüència i escleroteràpia.

## Referències

* ↑ Sheddy, Aditya; D'Souza, Donna. «Lymphangioma». Radiopaedia. UBM Medica network. [Consulta: 22 novembre 2014].
# Fàbrica Abadal

Fàbrica Abadal és una obra de Súria (Bages) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació situada en la zona industrial Abadal, al camí del molí de Reguant. Es tracta d'una gran construcció de planta rectangular, amb diversos edificis adossats, de menors dimensions i altures. En el conjunt es diferencia la nau de la fàbrica pròpiament dita, de tres altures, construïda en maçoneria i les obertures de maó. A l'extrem nord destaquen les edificacions annexes, entre les quals es troba l'habitatge del director de la fàbrica, de planta quadrada, sostre a quatre aigües i lluerna central. Hi ha nombroses finestres, altes i rematades per un arc doble de maó.

## Història

El 25 de juny de 1898 Ignasi Abadal va comprar el molí de Reguant, i la terra entre el molí i el riu. El 18 d'agost de 1898, Ignasi Abadal recuperava el projecte de la fàbrica de Joan Reguant, amb alguna modificació en el canal de desguàs, la longitud del qual es reduïa a 500 m. La resta del projecte es mantenia en el seu estat original. La sol·licitud al Govern Civil es va presentar el 22 d'agost de 1898. La construcció de la nau es va fer ràpidament, i el 1903 la fàbrica va començar a funcionar. Hi havia una secció de filats i una de teixits.

## Referències

* 1 2 «Fàbrica Abadal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 novembre 2018].
# Marcetella moquiniana

Marcetella moquiniana és una espècie de planta de la família de les Rosàcies. És un arbret o arbust que pot arribar a fer 4 m d'alçada, amb l'escorça rugosa i les fulles compostes amb 10 parells de folíols. És una rosàcia molt propera a les nostres Sanguisorba, gènere al qual pertany la pimpinella. Com passa amb tants altres gèneres endèmics de les Illes Canàries, estan emparentats amb plantes mediterrànies, però a les Canàries han desenvolupat un port arbori. Creix al domini del bosc termòfil. Té usos medicinals locals com a astringent.
Marcetella és un gènere exclusiu de la macaronèsia: Marcetella moquiniana es troba a l'arxipèlag canari, mentre que Marcetella maderensis es troba a Madeira, i es tracta d'un clar exemple d'especiació per separació geogràfica. Marcetella moquiniana és una espècie que trobem a les illes de Gran Canària, Tenerife i La Gomera. El seu nom científic "Marcetella" està dedicat a Adeodat F. Marcet, monjo del Monestir de Montserrat, i amic del botànic suec Sventenius, autor d'aquest gènere.

## Referències

* ↑ «Marcetella moquiniana» a Flora de Canarias.
# Lopeno

Lopeno és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 140 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lopeno tenia 140 habitants, 41 habitatges, i 35 famílies. La densitat de població era de 71,1 habitants/km².
Dels 41 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,2% hi vivien parelles casades, en un 14,6% dones solteres, i en un 12,2% no eren unitats familiars. En el 12,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 8,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.077 $ i la renda mediana per família de 23.077 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.250 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 6.965 $. Aproximadament el 39,4% de les famílies i el 45,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lopeno». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lopeno». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# ADM

ADM té els següents significats:
* Archer Daniels Midland, conglomerat empresarial de la indústria alimentària amb seu a Illinois
* ADM-Aeolus (del nom llarg en anglès, Atmospheric Dynamics Mission Aeolus), satèl·lit artificial de l'ESA
* Arma de destrucció massiva, arma dissenyada per a matar moltes persones de manera indiscriminada
* ADM o Assyrian Democratic Movement en anglés Moviment Democràtic Assiri, partit polític assiri de l'Iraq
* Arxiu Ducal de Medinaceli, arxiu històric de la Casa de Medinaceli
* AdM o Col·lecció tèxtil Antoni de Montpalau, entitat per a l'estudi del món del teixit amb seu a Sabadell
* Add/Drop Multiplexor, un multiplexor de la xarxa de telecomunicacions SONET
* Associació de Dirigents de Màrqueting, associació d'empreses de màrqueting de l'Uruguai
* Association des Douanes Marocains, antic nom del club de futbol marroquí Racing Athlétic Club de Casablanca
* Adm també és l'abreviatura d'almirall
# René Grousset

René Grousset (Aubais, 5 de setembre de 1885 - París, 12 de setembre de 1952) va ser un historiador francès, especialista en Àsia i membre de l'Acadèmia Francesa.
René Grousset va estudiar a Montpeller. Va participar en la Primera Guerra Mundial, i en finalitzar aquesta es va convertir en professor d'història i geografia al Institut de Llengües i Civilitzacions Orientals (INALCO, París). Va ser professor a l'Institut d'Estudis Polítics de París, conservador del Museu del Louvre, conservador del Museu Guimet. Director del Museu Cernuschi des de 1933. Va ser secretari de la Revista d'Àsia i membre dels Museus Nacionals.
Amb Ernest Seilliére, Jean Tharaud, Octave Aubry i Robert D'Harcourt, va ser una de les cinc persones triades el 14 de febrer 1946 a l'Acadèmia de França en la primera tanda de les eleccions d'aquest any per cobrir les vacants deixades per molts en el període de l'ocupació nazi. Va ser rebut a la Acadèmía el 30 de gener 1947 per Henry Bordeaux per cobrir la cadira vacant deixada pel poeta André Bellessort.
La Épopée des Croisades (L'epopeia de les Croades) i les Histoire des croisades et du royaume franc de Jérusalem (Història de les Croades i el regne franc de Jerusalem), constantment reeditats des de la seva mort, segueixen estant entre els llibres de referència sobre les Croades.
El medievalista Pierre Aubé va escriure sobre Grousset que, quan tractava d'establir els fets històrics, la seva visió estava molt mediatitzada per la utopia colonialista de l'època. René Grousset està enterrat al cementiri de Montparnasse.

## Obres

* Histoire de l'Asie, 3 volums, 1921-1922
* Histoire de la philosophie orientale. Inde, Chine, Japon. 1923.
* Le Réveil de l'Asie. L'impérialisme britannique et la révolte des peuples. Paris, Plon, 1924
* Histoire de l'Extrême-Orient, 1929.
* Sur les traces du Bouddha, 1929
* Les Civilisations de l'Orient, 1929-1930
* S. M. Nādir Shāh, 1930
* Philosophies indiennes, 1931
* Histoire des croisades et du royaume franc de Jérusalem, 3 volums, 1934-1936
* L'Empire des steppes, Attila, Gengis-Khan, Tamerlan. 1938
* L'Épopée des Croisades, Paris, Plon, 1939.
* Histoire de la Chine, 1942
* Le Conquérant du monde, Vie de Gengis-Khan (El Conquistador del Mundo. Vida de Gengis Kan), 1944. Acantilado, 2015.
* Bilan de l'Histoire, 1946
* L'Empire du Levant, 1949
* La Chine et son art, 1951
* L'Empire mongol
* L'Homme et son histoire
* Histoire de l'Arménie des origines à 1071, 1973
* La epopeya de las cruzadas, 2002 Ediciones Palabra

## Referències

* ↑ Un croisé contre Saladin, Renaud de Châtillon, Fayard, 2007, p. 82, n. 1.

## Bibliografia

* Jacqueline Calmard-Compas, "GROUSSET, RENÉ" a Encyclopaedia Iranica

## Enllaços externs

* Obres de René Grousset en línia a la web Classiques des sciences socials
* Bibliografia detallada en l'Acadèmia Francesa
# Simonet

Un simonet és una criatura pròpia de la mitologia catalana, una mena de peix amb forma d'homenet molt petit que pot nedar més ràpid que la resta de peixos. Hi ha un altre personatge mitològic català amb el mateix nom, en aquest cas un follet marí en forma d'ocell blanc, molt petit, que es feia visible al cel durant el dia de Sant Pere i era auguri de bona pesca.

## Referències

* ↑ Casanova Coll, Joan; Creus Saumell, Joan. «Simonets». A: Més ràpids que el llamp, més vius que el foc. Petits éssers fantàstics en l'àmbit lingüístic català. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000, p. 272-273. ISBN 8484151824.