OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iodat d'argent

El iodat d'argent és un compost inorgànic, una sal, que conté l'anió iodat ${\ce {IO3-}}$ i el catió argent(1+) ${\ce {Ag+}}$, la qual fórmula química és ${\ce {AgIO3}}$.
El iodat d'argent es presenta en forma de pols incolora o blanca, inodora, el seu punt de fusió és de 200 °C, densitat 5,5 g/cm³ i lleugerament soluble en aigua. Produeix pigmentació de la pell en cas de contacte i irritació de les vies respiratòries en cas d'inhalació. És un agent oxidant potent. Reacciona de forma explosiva i espontània en contacte amb alumini finament dividit, arsènic, coure, carboni, fòsfor, sofre, hidrurs d'alcalins i metalls alcalinoterris; sulfurs d'antimoni, arsènic, coure o zinc; cianurs de metalls, tiocianats; o diòxid de magnesi impur, ajudats per la presència d'humitat.

## Referències

* ↑ Grushko, I︠A︡. M. (I︠A︡kov Mikhaĭlovich). Handbook of dangerous properties of inorganic and organic substances in industrial wastes. Boca Raton: CRC Press, 1992. ISBN 0849393000.
* ↑ PubChem. «Silver iodate» (en anglès). [Consulta: 8 octubre 2019].
# Ioannis Sarmas

Ioannis Sarmas (en grec: Ιωάννης Σαρμάς, Cos,21 Μαρτίου 1957 ) és un jutge grec. És president del Tribunal de Comptes de Grècia des del 4 de novembre de 2019 i primer ministre de Grècia des del 25 de maig de 2023. S'espera que romangui al càrrec fins a la formació d'un nou govern en les pròximes eleccions de juny de 2023.

## Biografia

Va ser designat per a la presidència del Tribunal de Comptes de Grècia el 4 de novembre de 2019 per un període no renovable de quatre anys segons la Constitució de Grècia.
Va exercir com a oficial de reserva en les Forces Aèries de Grècia (1984-1986). Va estudiar dret a Atenes (1975-1979) i posteriorment va completar els seus estudis de postgrau i doctorat a París, entre 1980 i 1985.
Va començar a treballar al sistema judicial el 1987, primer al Consell d'Estat fins a 1993 i després al Tribunal de Comptes. Va ser membre i president d'un sector en el Tribunal de Comptes Europeu (2002-2013).

## Premis i reconeixements

Ha rebut doctorats honoraris de la Universitat Internacional de Grècia, la Universitat Panteion i la Universitat Aristòtil de Salònica en els camps de l'administració pública i el dret.

## Referències

* ↑ «Greece to appoint caretaker PM ahead of June repeat election». .
* ↑ «Ιωάννης Σαρμάς - Ελεγκτικό Συνέδριο της Ελλάδας». elsyn.gr. [Consulta: 24 maig 2023].
* ↑ tanea.gr. «Ιωάννης Σαρμάς: Ποιος είναι ο πρόεδρος του Ελεγκτικού Συνεδρίου που αναλαμβάνει υπηρεσιακός πρωθυπουργός». tanea.gr. [Consulta: 24 maig 2023].
* ↑ Newsbomb. «Ιωάννης Σαρμάς: Ποιος είναι ο πρόεδρος του Ελεγκτικού Συνεδρίου που θα αναλάβει πρωθυπουργός». Newsbomb, 03-04-2023. [Consulta: 24 maig 2023].
# Inuvik

Inuvik és un municipi del Canadà que té 3.484 habitants. Forma part dels Territoris del Nord-oest del Canadà i és el centre administratiu per la Regió Inuvik.

## Referències

* ↑ Canada 2006 Census
# Inuyarai

Un inuyarai (japonès: 犬矢来; lit. ‘desfer-se del gos’) és un element arquitectònic que serveix com a barrera sota dels ràfecs a les cases tradicionals japoneses de Kyoto (machiya).

## Disseny i ús

Un inuyarai pot variar de mida, però acostuma a tenir una alçada d'aproximadament un metre. Recentment, els inuyarai estan fets de metall forjat, però tradicionalment s'utilitzava bambú. Es doblegaven tires fines de bambú tallat i es disposaven formant una forma de tanca arrodonida. El bambú era el material ideal ja que té una gran capacitat de deformació. Els inuyarai eren molt fràgils i s'havien de substituir quan es desgastaven.
Probablement el seu ús principal era evitar que els gossos orinessin a les cases, d'aquí el seu nom. Antigament, molts gossos de carrer passejaven per les cases de Kyoto i sovint hi orinaven. Els locals odiaven els gossos de carrer i per això van crear els inuyarai.
A més d'aquest possible ús particular, l'inuyarai també protegia la base dels habitatges de la pluja i de les esquitxades de fang, evitant així la corrosió i les ratllades. Antigament, molts carruatges tirats per cavalls circulaven pels carrers del centre antic de Kyoto, llançant pedres i altres petits projectils contra les parets de les cases. Per tant, els inuyarai servien per a protegir les cases. A partir del segle xx, ja molts menys cotxes passen pels carrers antics i alguns s'han convertit en carrers per a vianants, fent que aquesta característica hagi quedat obsoleta. També es diu que servien per a dissuadir els lladres de pujar-hi: Els inuyarai de bambú eren massa fràgils per a suportar el pes d'un humà, i la seva forma arrodonida era difícil d'escalar. En certa manera, també ajuden a delimitar l'espai entre el carrer i l'habitatge.
Similar a l'inuyarai, el komayose és una tanca de ferro o fusta feta lligant dos o tres pals de bambú a un tronc amb una corda.

## Galeria

* Inuyarai de forma arrodonida a Ponto-chō
* Inuyarai de forma recta a Gion
* Inuyarai de fusta a Fushimi
* Ús modern d'un inuyarai en un supermercat Lawson
* Dibuix d'una machiya de Kyoto o Osaka de 1908 que mostra un inuyarai

## Referències

* ↑ Ota, 2007, p. 74.
* 1 2 «【これの名は】犬矢来(いぬやらい)をご存知でしょ か？» (en japonès). ToroCafe, 11-03-2019. [Consulta: 2 novembre 2020]..
* 1 2 «犬矢来 〜京都らしい風景» (en japonès). Cyberworld Trivia in Kyoto, 19-07-2015. [Consulta: 2 novembre 2020]..
* 1 2 «犬矢来» (en japonès). eonet. [Consulta: 2 novembre 2020].
* ↑ «Komayose» (en anglès). aisf.or.jp. [Consulta: 11 març 2021].

## Bibliografia

* Ota, Miyo. 日本語力検定クイズ: ニッポンの豊かな言葉を味わう (en japonès). Tòquio: 秀和システム (Shuwa System), 2007, p. 74. ISBN 9784798017594. .

## Vegeu també

* Machiya
* Arquitectura japonesa

## Enllaços externs

* «Diverses images d'inuyarai» (en japonès). yokotake.co.jp. [Consulta: 11 març 2021]..
# Iotabrycon praecox

Iotabrycon praecox és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes. Va ser descrit per Tyson R. Roberts el 1972.

## Morfologia

Els adults poden assolir 2,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Vinces a l'Equador.

## Referències

* ↑ Roberts, Tyson R. «The glandulocaudine characid fishes of the Guayas Basin in western Ecuador» (en anglès). Bulletin of the Museum of Comparative Zoology at Harvard College. Harvard University [Cambridge, Mass], 144, 1972, pàg. 489.
* 1 2 3 Aguirre, Windsor E.; et alii «Iotabrycon praecox Roberts, 1973» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p
* Weitzman, S.H. 2003. Glandulocaudinae (Characins, tetras). p. 222-230. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS.
# SEAT Mii

El Seat Mii és un automòbil de turisme del segment A que el fabricant Seat ha posat a la venda durant el quart trimestre de 2011, si bé els seus lliuraments van començar al mes de desembre. Té com antecessor directe al ja desaparegut Seat Arosa, i cobreix el buit en la gamma per sota del Seat Ibiza. El model té unes mínimes modificacions estètiques respecte al Volkswagen up! I el Skoda Citigo.
Aquest model té un motor davanter transversal i tracció davantera.

## Motorització

En aquesta primera etapa de producció, la motorització disponible és un tres cilindres en línia d'1,0 litres. Aquest motor està disponible amb potències de 60 CV (44 kW) i de 75 CV (55 kW), amb un consum combinat de 4,5 litres per cada 100 km o 4,7 litres. Més endavant arribaran els Ecomotive amb els mateixos motors esmentats (afegeixen el Stop & Start entre altres coses), i un alimentat amb CNG.
El juny de 2019 es va presentar la versió comercial elèctrica, denominat com SEAT Mii Electric, aquest model arriba sis anys després dels prototips denominats SEAT e-Mii. La nova versió elèctrica del Mii té una velocitat punta de 130 km/h, accelera de 0 a 100 km/h en 12,5 segons, incorpora una bateria de 36,8 kWh, amb 32,3kWh de capacitat útil. Es preveu que la seva autonomia segons WLTP sigui d'uns 260 km i estarà disposa amb carregador CCS Combo. L'inici de vendes va ser programat per a finals de 2019, sent el model el primer SEAT 100% elèctric a arribar al mercat, obrint una nova etapa en SEAT. I ja a partir de 2020, es deixen de muntar les motoritzacions de combustió en el SEAT Mii, tan sols disposa amb la motorització elèctrica.

## Dimensions

El model base de 3 portes té una longitud de 3560 mm, una batalla (distància entre eixos) de 2420 mm, una amplada total de 1641 mm i una alçada total de 1478 mm. El seu pes total en buit és de 854Kg.

## Equipament

L'oferta inicial del Mii. es compon de les versions Mii Style i Mii Style Sport, a la primavera de 2012 comptés amb un acabat i equipament Reference.

## Referències

* ↑ «Mii electric, el primer eléctrico de Seat, con un precio similar al de combustión» (en castellà), 04-06-2019. [Consulta: 3 agost 2023].
* ↑ Ares, Héctor. «Probamos el SEAT Mii electric: por fin un coche eléctrico a precio de gasolina con 260 km de autonomía» (en castellà), 12-11-2019. [Consulta: 3 agost 2023].
# Boadilla del Camino

Boadilla del Camino és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya). Està situada al Camí de Santiago, vora Frómista

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 217 | 214 | 175 | 166 |
# Boada (Vilanova de Meià)

Boada és una població del municipi de Vilanova de Meià. El 2019 tenia 10 habitants.
Formava part de l'antic terme de la Baronia de la Vansa. La seva església de Sant Pere depenia de Sant Pere de Lluçars.

## Referències

* ↑ «Boada (Vilanova de Meià)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «252509 Vilanova de Meià». Idescat. [Consulta: 22 agost 2020].
# Boada de Campos

Boada de Campos és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 32 | 29 | 22 | 22 |
# Von Siebold (cràter)

Von Siebold és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 32,4 km de diàmetre. Porta el nom de Regina von Siebold (1771-1849), metgessa i pedagoga alemanya, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Von Siebold». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Boiets Kuznetsov

Boiets Kuznetsov (en rus: Боец Кузнецов) és un poble (un possiólok) del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 730 habitants.

## Referències

* ↑ Краеведение Приморского края.
* ↑ Официальный сайт администрации Екатериновского сельского поселения
# Vieja synspila

Vieja synspila és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Amèrica Central: riu Usumacinta (Mèxic, Guatemala i Belize).

## Referències

* 1 2 «Vieja synspila» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.
* Fernández-Yépez, A. 1969. Contribución al conocimiento de los cichlidos. Evencias Núm. 22: 7 unnum. pp., Pls. 1-10.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hubbs, C. L. 1935. Fresh-water fishes collected in British Honduras and Guatemala. Misc. Publ. Mus. Zool. Univ. Mich. Núm. 28: 1-22, Pls. 1-4.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bondi Beach

Bondi Beach (pronunciat bondai) és una popular platja i nom també del suburbi que envolta Sydney, a Austràlia. Segons el cens poblacional del 2006 la població estaria situada entre els 10.373 habitants. Bondi Beach és a 7 quilòmetres de l'est del districte de negocies del centre de Sydney, a la regió del govern local de Waverley Concil, als Suburbis Orientals. El barri és l'un dels major centres comercials i residencials de Sydney, i és considerada com la més cèlebre platja d'Austràlia. Per això se la considera com l'un de les majors atraccions turístiques de Sydney. La paraula Bondi o Boondi té origen aborigen i significa aigua que surt sobre les roques o so de l'aigua que sorgeix de les roques. L'any 1809 el constructor William Roberts en va rebre la concessió, i així successivament amb noms com Edward Smith Hall i Francis O'Brien. Això va permetre un desenvolupament important de la zona. Al llarg del segle XX Bondi Beach ha estat suburbi de la classe treballadora. Després de la Segona Guerra Mundial, els Suburbis Orientals es transformen en lloc d'habitatge de jueus vinguts de Polònia, Rússia, Hongria, Txecoslovàquia (avui Txèquia i Eslovàquia) i Alemanya.

## Referències

* ↑ Book of Sydney Suburbs, Frances Pollon (Angus and Robertson) 1990
* ↑ https://web.archive.org/web/20110415221136/http://www1.waverley.nsw.gov.au/library/localstudies/historical/black.htm
# Bondinho de Monte Serrat

El Bondinho de Monte Serrat és un funicular existent al turó de Monte Serrat, a la ciutat brasilera de Santos, estat de São Paulo. Va ser projectat el 1910, però les obres on van iniciar-se fins al 1923 per l'empresa Sociedade Anônima Elevador Monte Serrat, i la inauguració va tenir lloc el juny de 1927. Després de la prohibició dels casinos al Brasil poc després de la Segona Guerra Mundial, l'esmentada companyia es va convertir en una empresa familiar.
El trajecte fins al cim del Monte Serrat dura uns quatre minuts, amb una pista única de 242 metres de llarg, amb una bifurcació al centre. Per aquest fi, hi ha dos tramvies amb una capacitat actual per a 40 persones, encara que antigament el límit màxim era de 70 passatgers. Els dos tramvies del sistema funicular estan sostinguts per un cable d'acer d'una polzada i mitja de diàmetre, amb una resistència de 90 tones. La maquinària és majoritàriament alemanya, tot i que hi ha un motor italià de recanvi.

## Notes

* ↑ El mot bonde, en portuguès brasiler, s'empra per tramvies, funiculars i telefèrics. Sovint se l'afegeix el sufix diminutiu -inho, com al Bondinho do Pão de Açúcar, a Rio de Janeiro.

## Referències

* ↑ «Entre cavalos e bondes: uma história dos transportes no Brasil» (en portuguès brasiler). História Hoje, 12-12-2013. [Consulta: 11 abril 2023].
* ↑ «A Empresa – Monte Serrat». www.monteserrat.com.br. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 12 juny 2018].
* 1 2 cidade e cultura, 2016-10-27.
* ↑ «Monte Serrat | Turismo Santos». www.turismosantos.com.br. [Consulta: 12 juny 2018].
# Bellegarde

«Bellegarde» té aquests significats:
* Bellegarde (Gard), municipi francès al departament de Gard (regió de Llenguadoc-Rosselló)
* Bellegarde (Gers), municipi francès al departament del Gers (regió de Migdia-Pirineus)
* Bellegarde (Loiret)
* Bellegarde (Tarn), municipi francès al departament del Tarn (regió de Migdia-Pirineus)
* Bellegarde-du-Razès, municipi francès al departament de l'Aude (regió de Llenguadoc-Rosselló)
* Bellegarde-en-Diois
* Bellegarde-en-Forez
* Bellegarde-en-Marche, municipi francès al departament de Creuse (regió del Limousin)
* Bellegarde-Poussieu
* Bellegarde-Sainte-Marie, municipi del departament francès de l'Alta Garona (regió de Migdia-Pirineus)
* Bellegarde-sur-Valserine, municipi francès al departament d'Ain (regió de Roine-Alps)
* Bellegarde (francès) o Fort de Bellaguarda (català)
* Cantó de Bellegarde, cantó francès al districte de Montargis (departament de Loiret)
* Cantó de Bellegarde-sur-Valserine, cantó francès al districte de Nantua (departament d'Ain)
# Vilallonga (desambiguació)

«Vilallonga» té aquests significats:
* Vilallonga (olivera), varietat d'olivera
* Comtat de Vilallonga
* Toponímia:
** Vilallonga, municipi de la Safor
** Vilallonga de la Salanca, municipi del Rosselló
** Vilallonga de Ter, municipi del Ripollès
** Vilallonga del Camp, municipi del Tarragonès
** Vilallonga dels Monts, municipi del Rosselló
** Vilallonga (la Vall d'en Bas), nucli del municipi de la Vall d'en Bas
** Riu Vilallonga, riu de l'Alta Cerdanya
** Castell de Vilallonga (Sant Martí Sesgueioles), a l'Anoia
* Biografies:
** Llorenç Villalonga, escriptor i psiquiatre mallorquí (1897 - 1980)
** Mariàngela Vilallonga Vives, filòloga gironina (n. 1952)
** José Villalonga Llorente, entrenador de futbol andalús (1919 - 1973)
** Joan Maria Vilallonga i Renom, jugador d'hoquei patins (n. 1941)
** Joaquim Vilallonga i Renom, jugador d'hoquei patins (n. 1943)
# Via híbrida

La via híbrida, en accés obert, és la via que ofereixen algunes revistes científiques als autors de les contribucions per tenir la possibilitat de publicar els seus articles en accés obert a través del pagament d'un APC (Article Processing Charges) coneguts en català com costos de publicació d'article que a vegades cobren les editorials d'aquestes revistes científiques per que els treballs que publiquen estiguin disponibles en accés obert. Una altra possibilitat és la de publicar l'article per la via tradicional (és a dir, sense cost per l'autor/a però cedint els drets d'explotació a l'editorial). Per aquest motiu, en aquestes revistes, podran trobar-se articles en accés obert al costat d'articles que no es poden consultar si no es paga la corresponent subscripció.

## Referències

* ↑ «Ciència oberta: coneixes les diverses vies de publicació dels resultats de la recerca en accés obert?». ConsCiènciaUrl. Butlletí de recerca i divulgació centífica, 22-02-2021. [Consulta: 19 juliol 2021].
* ↑ «Open Access: la vía verde, la vía dorada y la vía híbrida». Datos.gob.es. Iniciativa Aporta. Ministeri d'Economia i Empresa, el Ministeri de Política Territorial i Funció Pública i l'Entitat Pública Empresarial Red.es., 26-11-2019. [Consulta: 19 juliol 2021].
* ↑ Labastida, Ignasi «Siguiendo la evolución del acceso abierto». BiD: textos universitaris de Biblioteconomia i Documentació, 25-04-2018 [Consulta: 19 juliol 2021].
# Via fèrria

Una via fèrria és la part de l'estructura ferroviària per on es desplaça un vehicle. Les vies de fusta ja s'utilitzaven a la mineria per moure vagons, molt abans de la invenció del ferrocarril. Les vies habitualment estan formades per dos carrils però pot ser només un per als de trens especials monocarrils. Les vies dobles estan formades per dues peces d'acer laminat amb una secció adient i paral·leles que sostenen i guien les rodes. La construcció d'una via ha d'evitar els revolts amb un radi de menys de 800 metres i sovint això implica fer una infraestructura viària (ponts, túnels, terraplens, etc.). Sempre al terreny aplanat s'hi posa una capa de grava o balast que distribueix la càrrega i anivella la via. Les barres d'acer o carrils d'una via acostumen a estar dividits en peces (per exemple de 12 metres de llargada) que es munten de forma que la base o patí descansi sobre els travessers transversals de fusta, acer o formigó i hi quedi fixada. Es deixa una separació entre les peces metàl·liques per compensar l'efecte de la dilatació.

## Ample de via

La distància entre les cares interiors dels carrils és l'ample ferroviari estàndard. Als Països Catalans hi ha tres amplades: l'ample ibèric que és de 1.668 mm, l'ample estàndard que és de 1.435 mm i l'ample mètric que és de 1.000 mm. Per tal que els trens puguin continuar el recorregut s'ha de canviar l'amplada dels eixos. Per a fer-ho hi ha dos sistemes: el sistema dissenyat per l'empresa Talgo i el dissenyat per l'empresa Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles.

## Vegeu també

* Tren push-pull
* Via d'escapament
* Bloqueig (ferrocarril)
# Vindel

Vindel és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 31 | 26 | 20 | 24 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Ben Fayot

Ben Fayot (Ciutat de Luxemburg, 25 de juny de 1937) és un polític i historiador luxemburguès del Partit Socialista dels Treballadors (LSAP). Fayot va ser membre de la Cambra de Diputats durant cinc anys a partir de 1984. També va ser membre del Parlament Europeu des de 1989 fins a 1999, quan va tornar a tenir escó a la Cambra de Diputats. Des de 2004, ha estat el president del grup del LSAP a la Cambra de Diputats.
Fayot és, de professió, un historiador polític especialitzat en la història del socialisme a Luxemburg. També col·labora en del diari Tageblatt sobre els temes relacionats amb el socialisme.

## Referències

* ↑ «Your MEPs : Ben FAYOT». Europa. European Parliament. [Consulta: 5 abril 2011].
Càrrecs en partits polítics i organitzacions :
| Precedit per: Robert Krieps | President del LSAP 1985–1997 | Succeït per: Jean Asselborn |
# Villaseco de los Gamitos

Villaseco de los Gamitos és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Gejuelo del Barro, a l'Est amb Ledesma, al Sud amb Encina de San Silvestre i a l'Oest amb Villasdardo.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 243 | 211 | 197 | 206 |
# Villaseca de Arciel

Villaseca de Arciel és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Biville

«Biville» té aquests significats:
* Biville (Manche), municipi delegat al departament de la Manche (regió de Normandia)
* Biville-la-Baignarde, municipi al departament del Sena Marítim (regió de Normandia, França)
* Biville-la-Rivière, municipi al departament del Sena Marítim (regió de Normandia, França)
* Biville-sur-Mer, municipi al departament del Sena Marítim (regió de Normandia, França)
# British Racing Partnership

British Racing Partnership també anomenada BRP va ser un equip britànic de cotxes de competició que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
BRP va començar no participant directament com a constructor, i va debutar de la mà de BRM al Gran Premi del Marroc del 1958, disputant 43 curses d'aquesta forma, passant a prendre part com a constructor en 2 temporades diferents de la F1 (1963 i 1964) disputant un total de 13 Grans Premis de F1. Va debutar al GP de Bèlgica que era la segona cursa de la temporada 1963 i l'última cursa de F1 que van disputar va ser el GP de Mèxic de la temporada següent.
Els vehicles van ser pilotats pels pilots Innes Ireland (en 12 ocasions) i Trevor Taylor (en 7 ocasions) assolint un total d'onze punts pel campionat del món de la F1.

## Resum

* Curses disputades: 13
* Victòries: 0
* Podiums: 0
* Punts: 11